АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2199/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 Марцішевська О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоСіренка Ю. В.
суддівМіщенка С. В., Фетісової Т. Л.
при секретаріГаджієвій Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 вересня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний банк" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний банк" (ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 13 липня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк" та відповідачкою був укладений кредитний договір № BLaЖГА00051873 відповідно до якого відповідачці був наданий кредит в сумі 25 000 грн. під 15% річних з кінцевим терміном повернення 13липня 2014 року.

В зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання за кредитним договором у відповідачки утворилась заборгованість, яка станом на 22 травня 2015 року складає 46 780 грн. 77 коп., відповідно до розрахунку заборгованості, з яких: прострочена до повернення сума кредиту - 9 333 грн. 63 коп.; прострочені проценти за користування кредитом - 2599 грн.; прострочена комісія - 5250 грн.; пеня - 29 598 грн. 05 коп.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідачки на користь Банку заборгованість по кредитному договору в сумі 46780,77 грн.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 вересня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про часткову відмову в позовних вимогах.

Заслухавши представника відповідачки, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, 13 липня 2011 року між сторонами було укладено кредитний договір № BLaЖГА00051873, згідно якого банк надав відповідачу кредит в сумі 25 000 грн. на термін до 13 липня 2014 року. Процентна ставка за користування кредитними коштами складає 15 % річних.

Банк виконав свої зобов'язання за вказаним кредитним договором, надавши відповідачу кредит відповідно до умов договору.

Невиконання ОСОБА_6 в добровільному порядку взятих на себе зобов'язань за кредитним договором призвело до виникнення заборгованості, загальний розмір якої станом на 22 травня 2015 року становить 46 780 грн. 77 коп., яка складається з: 9 333 грн. 63 коп. - заборгованість по кредиту, 2 599 грн. 09 коп. - заборгованість по процентам, 5 250 грн. - прострочена комісія; 29 598 грн. 05 коп. - пеня. Дана заборгованість підтверджується наданим розрахунком. Даний розрахунок складений у відповідності до договору кредиту № BLaЖГА00051873 від 13 липня 2014 року і в матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні докази, які б спростовували наявність такої заборгованості.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень

ОСОБА_6 не було надано суду належних доказів на підтвердження виконання нею умов кредитного договору.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції прийшов до висновку, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином та в строк і на умовах, визначених в договорі, проте відповідач неправомірними діями, що полягають у порушенні умов договору щодо своєчасності сплати кредитної заборгованості, порушив право власності позивача володіти, користуватися та розпоряджатися належними йому грошовими коштами.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).

Встановлено, що п. 4.3 Договору передбачено, що у випадку прострочення Позичальником сплати за Графіком, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань, строк виконання яких настав і які не були виконані (а саме неповерненої чергової частини кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за управління кредитом) на день прострочення виконання.

За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому, виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права

Таким чином, стягнувши пеню в межах одного року до дня пред'явлення позову, суд правильно застосував норму п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України.

Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, ч.3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої ст.10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Установивши, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобов'язання, суд не застосував до спірних правовідносин норму ч.3 ст.551 ЦК України.

При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, колегія суддів враховує майновий стан сторони, зокрема, що позивачка на утриманні має двох дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, який навчається на контрактній основі в Державному Університеті Телекомунікацій, оплату за яку здійснює відповідач.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені, однак зважаючи на те, що нарахована позивачем неустойка в вигляді пені значно перевищує розмір збитків, колегія суддів вважає за можливе зменшити належний до сплати її розмір на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України до 9 333 грн. 63 коп.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 3 квітня 2014 року у справі № 6-100цс14.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в зазначеній частині підлягає до зміни.

В решті рішення суду є законним і обґрунтованим і підстав для його зміни за наведеними у апеляційній скарзі доводами колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 задовольнити частково.

Заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 вересня 2015 року у даній справі змінити в частині стягнення пені.

Зменшити визначений судом розмір пені, що підлягає стягненню з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний банк" за порушення умов кредитного договору з 29 598 грн.05 коп. до 9 333 грн. 63 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :