ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Дем'яносова М.В.,

ДербенцевоїТ.П., ОстапчукаД.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою заступника прокурора Чернігівської області, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» (далі - ПАТ «Укргазбанк») звернулось до суду з указаним позовом.

Зазначало, що 11 вересня 2008 року між банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 26 000 євро із сплатою 16 % річних та кінцевим терміном повернення 09 вересня 2011 року.

З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань 11 вересня 2008 року між ПАТ «Укргазбанк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 27/055-Ф/08-Р1, згідно з яким остання зобов'язалась нести солідарну відповідальність за невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором від 11 вересня 2008 року.

11 вересня 2008 року між банком та ОСОБА_5 укладено договір поруки № 27/055-Ф/08-Р2, за умовами якого остання зобов'язалась відповідати за належне виконання позичальником умов кредитного договору від 11 вересня 2008 року у солідарному порядку.

Крім того, 11 вересня 2008 року між ПАТ «Укргазбанк» та ОСОБА_7 укладено договір застави, згідно з яким в заставу передано автомобіль марки «Audi A8», 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 жовтня 2009 року, що набрало законної сили, позов ПАТ «Укргазбанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 23 296,58 євро та 3 954 грн 65 коп.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 11 вересня 2008 року у розмірі 23 296,58 євро та 3 954 грн 65 коп. звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки «Audi A8», 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, шляхом його продажу.

У зв'язку із неналежним та несвоєчасним виконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 27 березня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 9 555,92 євро та 268 800 грн 83 коп., з яких загальна сума заборгованості за кредитом - 235,94 євро; заборгованість за відсотками - 9 319,98 євро; пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності - 128 276 грн 45 коп.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 липня 2014 року у позові ПАТ «Укргазбанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2014 року рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 липня 2014 року скасовано в частині відмови у позові ПАТ «Укргазбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укргазбанк» проценти за користування кредитом у розмірі 3 652,55 євро та пеню у розмірі 58 790 грн 05 коп.

У позові ПАТ «Укргазбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в іншій частині відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі заступник прокурора Чернігівської області, який діє в інтересах ОСОБА_3, просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на невідповідність висновків апеляційного суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із того, що заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 жовтня 2009 року позов ПАТ «Укргазбанк» задоволено та стягнуто із відповідачів заборгованість за кредитним договором; у зв'язку із виконанням зазначеного рішення державним виконавцем в межах виконавчого провадження винесено постанову про закриття виконавчого провадження; позивачем не надано доказів, що указане рішення виконано частково або постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження у встановленому законом порядку визнана незаконною, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог банку до ОСОБА_3, апеляційний суд виходив із того, що наявність судового рішення про стягнення заборгованості з ОСОБА_3, яке виконано у примусовому порядку 15 січня 2013 року, не припиняє правовідносин між банком та боржником до часу виконання рішення суду у повному обсязі, а тому є підстави для стягнення із відповідача, з урахуванням трирічного строку позовної давності, пені та відсотків за користування кредитними коштами за період з 19 травня 2011 року по 15 січня 2013 року.

Однак з такими висновками апеляційного суду повністю погодитись не можна, оскільки суд дійшов їх з порушенням норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 11 вересня 2008 року між ПАТ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 26 000 євро із сплатою 16 % річних та кінцевим строком повернення 09 вересня 2011 року.

З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань 11 вересня 2008 року між ПАТ «Укргазбанк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 27/055-Ф/08-Р1, згідно з яким остання зобов'язалась нести солідарну відповідальність за невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором від 11 вересня 2008 року.

11 вересня 2008 року між ПАТ «Укргазбанк» та ОСОБА_5 укладено договір поруки № 27/055-Ф/08-Р2, за умовами якого вона зобов'язалась відповідати перед банком за належне виконання позичальником умов кредитного договору від 11 вересня 2008 року у солідарному порядку.

Відповідно до свідоцтва про шлюб ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_5.

11 вересня 2008 року між ПАТ «Укргазбанк» та ОСОБА_7 укладено договір застави, згідно з яким в заставу передано автомобіль марки «Audi A8», 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 жовтня 2009 року позов ПАТ «Укргазбанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 23 296,58 євро та 3 954 грн 65 коп.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 11 вересня 2008 року у розмірі 23 296,58 євро та 3 954 грн 65 коп. звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки «Audi A8», 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, шляхом його продажу.

З листа начальника центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції від 11 липня 2014 року, вбачається, що 08 січня 2013 року боржник у добровільному порядку виконав заочне рішення суду від 22 жовтня 2009 року та погасив заборгованість за кредитним договором, у зв'язку із чим державним виконавцем 15 січня 2013 року винесено постанову про закриття виконавчого провадження відповідно до п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 611 цього ж Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ухвалення судом рішення про стягнення боргу, який не повернуто, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним зобов'язання та не позбавляє позичальника права вимагати покладення на останнього відповідальності за неналежне виконання зобов'язання, зокрема стягнення процентів за користування коштами до їх повернення та трьох відсотків річних з часу поза межами періоду, за який вони стягнуті рішенням суду в іншій справі.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Апеляційний суд, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду, у порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України на вищенаведені норми закону уваги не звернув, дійшовши правильного висновку про те, що ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника не припиняє відповідальності останнього за неналежне виконання ним кредитних зобов'язань, а тому наявні правові підстави для стягнення з останнього пені та трьох відсотків річних за період після ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, проте визначаючи період за який вони підлягають стягненню, враховуючи заявлене відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності, не звернув уваги на те що боржник виконав заочне рішення суду у добровільному порядку 08 січня 2013 року, та дійшов передчасного висновку про те, що позовні вимоги до ОСОБА_3 підлягають задоволенню за період з 19 травня 2011 року по 15 січня 2013 року, тобто по дату винесення державним виконавцем постанови про закриття виконавчого провадження, а не по дату погашення кредитної заборгованості - 08 січня 2013 року.

Згідно із ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, ураховуючи, що судом допущені порушення норм матеріального та процесуального права, рішення апеляційного суду не може вважатись законним та обґрунтованим, тому підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області, який діє в інтересах ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2014 року скасувати, справу направити на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

М.В. Демяносов

Т.П. Дербенцева

Д.О.Остапчук