Провадження № 2/522/7214/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

«19» вересня 2016 року

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Погрібного С.О.

за секретаря судового засідання Грищук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментних платежів на утримання неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою до відповідача, просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 аліменти у твердій грошові сумі в розмірі 3000,0 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня ухвалення судового рішення у цій цивільній справі й до досягнення ними повноліття, посилаючись на наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 березня 2007 року, проте шлюб носить формальний характер, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають окремо, діти залишились проживати разом з матірю. Враховуючи, що участь у вихованні дітей та їх утриманні є обовязком як матері, так і батька, ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом.

Відповідач надав до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, просив справу розглянути за його відсутності.

Позивач надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути позов за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 03 березня 2007 року у Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 94. Від цього шлюбу у сторін є неповнолітні діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як стверджується позивачкою та не заперечно відповідачем, ОСОБА_1 разом з дітьми проживає окремо від чоловіка, спільне господарство ними не ведеться, неповнолітні діти перебувають на утриманні та вихованні матері.

При цьому, батьки дитини мають рівні обовязки з надання утримання дитині, оскільки згідно із ч. 1 ст.141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини.

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При вирішенні спору суд має також виходити з положень ст. 8 Закону України « Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Під час визначення розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд має врахувати встановлений законом прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років та від 6 до 18 років: в розмірі 1228,0 гривень та 1531,0 гривень відповідно, згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», а також той факт, що можливості матері із забезпечення дітей є обмеженими, діти потребують додаткових витрат на їх утримання.

Таким чином, беручи до уваги визнання позову відповідачем, з урахуванням викладеного, суд має задовольнити позовні вимоги позивача.

Суд розяснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Отже, враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання цього позову на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави належну до сплати суму судового збору в розмірі 551,2 гривень.

Керуючись ст.ст. 104, 105, 110, 112, 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України, ст.ст. 11, 88, ч. 4 ст. 174, 213, 215, 367 Цивільного процесуального кодексу України, СУД

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 19 вересня 2016 року й до досягнення ним повноліття, тобто до 12 вересня 2025 року, та ОСОБА_4, 04 листопада 2013 року, починаючи з 19 вересня 2016 року й до досягнення ним повноліття, тобто до 04 листопада 2031 року у розмірі 3000,0 гривень на кожного щомісячно.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в дохід держави належну до сплати суму судового збору в розмірі 551,2 гривень.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: С.О. Погрібний

19.09.2016