Провадження по справі № 2-з/752/7/16
У Х В А Л А

20.01.2016 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за його ж позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

встановив:

28.12.2015 року до провадження судді передано позовну заяву ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Звертаючись в суд з позовом про стягнення боргу, представник позивача просив його забезпечити шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти ОСОБА_3 у межах ціни позову - 1 206 502, 97 грн.

В обґрунтування заявлених вимог, зазначили, що 14.11.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики. Відповідно до умов зазначеного договору, позивачем було надано відповідачу грошові кошти у розмірі 50 000, 00 дол. США, що еквівалентно 1 206 502, 97 грн. до 01.02.2015 року. Однак відповідач ОСОБА_3 свої зобов»язання щодо повернення боргу не виконав, на телефонні дзвінки не відповідає, ніяких дій після нагадування про борг не вчинив.

Заявник або ж його представник у судове засідання не викликалися.

За правилами ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Питання щодо забезпечення позову може вирішуватися судом на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв»язку з якими потрібно забезпечити позов, обґрунтування виду забезпечення позову, який належить застосувати. Відповідно до змісту ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими вимогами.

Пленумом Верховного Суду України в постанові № 9 від 22.12.2006 року звернуто увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з»ясувати дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як видно зі змісту позовної заяви між позивачем та відповідачем існує спір про повернення боргу.

Звертаючись з заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 просить його забезпечити шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти ОСОБА_3 у межах ціни позову - 1 206 502, 97 грн.

Однак, на підтвердження заявлених вимог, представником позивача не надано суду доказів щодо наявності у відповідача ОСОБА_3 майна та грошових коштів, якими можна було б забезпечити його позов.

Відтак, заявлені вимоги ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення заявленого ним до ОСОБА_3 позову про стягнення боргу, у виді накладення арешту на майно та грошові кошти ОСОБА_3 у межах ціни позову - 1 206 502, 97 грн., задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151 - 153 ЦПК України, суд -

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за його ж позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу, залишити без задоволення.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п»яти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя К.Г. Плахотнюк