Провадження № 2/201/2596/2016
17 жовтня 2016 року Жовтневий районний суд
головуючого судді Наумової О.С.,
при секретарі Бігдан А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Актабанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Враховуючи ту обставину, що позичальник порушує вимоги умов кредитного договору, а саме не виконує належним чином, в обумовлені строки зобовязання щодо оплати кредиту і відсотків у сумі, передбаченій кредитним договором, банк вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, а також просив суд розглянути справу за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 74 - 76 ЦПК України, явку свого уповноваженого представника до суду не забезпечив.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У звязку з чим суд, з метою недопущення порушення строків розгляду справи, передбачених ст. 157 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Так, відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором, який укладається в письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 27 травня 2013 року між ПАТ «Актабанк» та ОСОБА_1 укладено договір про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки № 228493 (а.с. 8 - 11).
Згідно п.п. 1.1.2 договору позивач надав відповідачу платіжну карту типу Visa Platinum (а.с. 12).
Відповідно до п. 2.8. договору, підписанням зазначеного договору, відповідач погодився з тим, що перелік видів послуг, що надаються позивачем та їх вартість, визначені тарифами (додаток № 1 до договору) (Тарифи).
Згідно п.п. 3.1.3 договору відповідач зобовязується здійснювати оплату послуг позивача за проведення операцій за картковим рахунком у розмірі, встановленому Тарифами.
Відповідно до розділу 1 Правил здійснення операцій за банківськими (картковими) рахунками відкритими фізичним особам в ПАТ Актабанк овердрафт (кредитний ліміт) - це сума коштів, яка надається банком держателю у вигляді відновлювальної кредитної лінії, на умовах повернення, строковості, платності, цільового характеру використання (для задоволення поточних потреб) протягом строку дії картки, але не більше 12 місяців (а.с. 16 21).
Згідно п. 3.1 розділу 3 зазначених Правил клієнт зобовязується виконувати умови договору, цих Правил та Тарифів банку, а також вимоги чинного законодавства України.
Відповідно до п.п. 3.1.3 зазначених Правил відповідач зобовязаний здійснювати погашення заборгованості, яка виникла за картковим рахунком шляхом поповнення карткового рахунку, в тому числі, але не виключно: суму відсотків за користування овердрафтом - не пізніше 25-го числа місяця, наступного за місяцем, в якому виникла заборгованість за використаним овердрафтом, якщо 25 число припадає на вихідний/святковий день, внесення суми коштів на картковий рахунок для погашення нарахованих відсотків здійснюється не пізніше робочого дня, що передує вихідному/святковому дню (п.п. 3.1.3.1 Правил).
Згідно Правил овердрафт (кредитний ліміт) надавався відповідачу на термін не більше 12 місяців, а саме: з 09.07.2014 по 08.07.2015 (а.с. 16 21).
Відповідно до п. 27 Тарифів по випуску та обслуговуванню банківських платіжних карток, що є додатком № 1 до договору (тарифи), пільговий період користування кредитним лімітом (овердрафтом) з моменту використання кредитних коштів встановлюється 35 днів.
Згідно п. 28 Тарифів нарахування відсотків за користування кредитним лімітом (овердрафтом) у пільговий період (% річних) здійснюється з розрахунку 0,01% річних.
Відповідно до п. 26 Тарифів процента ставка за користування кредитним лімітом (овердрафтом) після закінчення пільгового періоду (% річних) складає 29,5%.
Згідно п. 30 Тарифів нарахування відсотків за користування простроченим кредитним лімітом (овердрафтом) (% річних) складає 48%.
Відповідач використав кредитні кошти з карткового рахунку за допомогою платіжної карти шляхом зняття грошових коштів в банкоматах банку та шляхом безготівкового розрахунку за придбані товари в торгівельних мережах (а.с. 6).
В порушення умов договору відповідач не здійснює погашення кредиту та сплату нарахованих процентів за користування кредитом в обумовлені договором та Правилами строки.
Виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобовязань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. ст. 549, 551 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Статтею 599 ЦК України закріплено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно ст. 16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі.
Таким чином, враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідач має заборгованість перед позивачем за договором про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки № 228493 від 27 травня 2013 року, розмір якої станом на 11.03.2016 становить 57 455,89 грн., яка до цього часу не погашена, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості в повному обсязі.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України закріплено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.
Відповідач в судове засідання не зявився, своїм правом на участь у судовому розгляді справи не скористався, про день, час та місце розгляду якої був повідомлений належним чином, заперечення на позовну заяву суду не надав, також не надав жодних доказів на підтвердження погашення заборгованості за кредитним договором, на спростування розміру грошового зобовязання на загальну суму 57 455,89 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.
З огляду на те, що в судовому порядку вищевказаний кредитний договір визнаний недійсним не був, з урахуванням презумпції правомірності правочину, укладеного з додержанням встановленої форми, закріпленої ст. 204 ЦК України, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача існуючої заборгованості є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню в повному обсязі (в межах заявлених позовних вимог відповідно до ст. 11 ЦПК України).
Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог ПАТ «Актабанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн., сплата якого підтверджується відповідним платіжним дорученням №842 від 15 березня 2016 року (а.с. 4).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 543, 553, 554, 599, 610 - 612, 615, 625, 1048 1050, 1054 1055 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 109, 169, 197, 208, 209, 212-215, 223 233 ЦПК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства «Актабанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. ст. 223, 232 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Суддя : О.С. Наумова