Провадження № 22-ц/780/2064/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1.
Категорія 49 23.06.2016
УХВАЛА

Іменем України

23 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Мельника Я.С., Матвієнко Ю.О.,

при секретарі: Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, -

встановила:

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на час навчання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у Київському Національному університеті імені ОСОБА_5 в розмірі 800 грн., щомісячно, починаючи з 28.09.2015 року до закінчення навчального закладу, тобто до 39.06.2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір 551,20 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала на нього апеляційну скаргу, в якій ОСОБА_2 просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

В свою чергу ОСОБА_3 також подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповноту зясування обставин справи, а також на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року „Про судове рішення у цивільній справі зазначено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка є матірю повнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який навчається у Київському Національному університеті імені ОСОБА_5, строком навчання до 30.06.2019 р., відповідач є батьком ОСОБА_4, що сторонами визнається.

Відповідно до довідки Київського Національного університету імені ОСОБА_5 від 08.09.2015 р. №1812 ОСОБА_4 навчається на 1 курсі денної форми навчання інституту філології, а згідно з довідкою про доходи студентів від 15.09.2015 р. №1515 ОСОБА_4 отримує стипендію, за вересень 2015 р. - 730 грн.

Згідно з довідкою, виданою Київським Національним університетом імені ОСОБА_5 на запит суду від 24.11.2015 р. №1982 ОСОБА_4 навчається в Київському національному університеті імені ОСОБА_5 факультет відділ української філології денної форми навчання, за державним замовленням та отримав за вересень листопад 2015 року стипендію розміром по 825 грн. щомісячно. Гуртожитком при університеті ОСОБА_4 не користується та оплату за нього не проводить.

Відповідно до довідки ЖБК «Битовик» АДРЕСА_1 від 13.11.2015 р. №627/205 позивачка разом з сином ОСОБА_4 зареєстрована та проживає в двохкімнатній квартирі, житловою площею 47,3 кв. м.

Відповідно до довідки за місцем роботи позивачки, виданої ТОВ «Маревен Фуд Україна», позивачка працює на посаді укладальника-пакувальника з 26.09.2012 року та її заробітна плата становить за 2015 рік: у березні 2556,62 грн., у квітні 2847,23 грн., у травні 2182,97 грн., у червні 3020,39 грн., у липні 2589,01 грн., у серпні 2936,78 грн.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 показав, що він витрачає грошові кошти на проїзд до м. Києва 80 грн. щодня, харчування, одяг, придбання підручників 500 грн. на місяць, всього 2400 2500 грн. на місяць.

Відповідач, як на заперечення позовних вимог послався на те, що він є інвалідом 2-ї групи (яка встановлена у 2011 році з наступним переглядом 05.10.2016 року), перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Київській області в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших осіб, отримує пенсію з 16.09.2011 року розміром 3133,05 грн.

Також, він зареєстрований в якості субєкта підприємницької діяльності, працює по спрощеній системі оподаткування, загальна сума доходу за податковий період 2014 року становить 112910,00 грн.

Але на його утриманні перебуває малолітня дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, також у звязку з захворюванням гостре порушення мозкового кровообігу (2011 р.) по типу ішемії, ІХС, стенокардія напруги, а тому на своє лікування, яке він проходив в період 2013-2015 року ОСОБА_3 вимушений витрачати значні кошти.

Крім цього, ОСОБА_4 отримує стипендію 820 грн. щомісячно, також позивачка надає йому матеріальну допомогу.

У звязку з викладеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Щодо доводів апеляційних скарг позивачки і відповідача, то вони не містять жодних доказів які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції судового рішення.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315, ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2016 року залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: