ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Дербенцевої Т.П., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: Державна інспекція з питань праці, Київська місцева професійна спілка «Захист праці», про стягнення компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку, за касаційною скаргою ОСОБА_4, який діє від імені ОСОБА_3, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом.

Зазначав, що перебував у трудових відносинах з відповідачем. Згідно із наказом голови правління публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») від 01 листопада 2013 року № 436‑ВК ОСОБА_3 звільнений із посади заступника начальника управління з реалізації заставних активів ПАТ «УкрСиббанк» з 01 листопада 2013 року за згодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Позивач вважає, що відповідачем неправильно визначено розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені та компенсації невикористаної відпустки, оскільки не враховано винагороди за підсумками роботи за 2012, 2013 роки, у зв'язку із чим при звільненні він отримав виплати у меншому розмірі.

На підставі викладеного та з урахуванням уточнених позовних вимог просив задовольнити позов, стягнути з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_3 невиплачену компенсацію за невикористану відпустку з урахуванням індексу інфляції у розмірі 62 887 грн 79 коп., середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні у розмірі 936 884 грн 05 коп., зобов'язати ПАТ «УкрСиббанк» внести зміни до трудової книжки ОСОБА_3 щодо дати звільнення, зазначивши датою його звільнення дату повного розрахунку.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, який діє від імені ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що одноразові виплати, які нараховані позивачу, не враховуються під час обчислення середньої заробітної плати як розрахункової величини під час затримки розрахунку при звільненні та компенсації невикористаної відпустки.

Судами встановлено, що 08 жовтня 2013 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено угоду про припинення трудових відносин, згідно з умовами якої останній письмово повідомив банк про намір щодо свого звільнення за згодою сторін відповідно до положень п. 1 ст. 36 КЗпП України, останнім робочим днем є 01 листопада 2013 року.

На підставі наказу голови правління ПАТ «УкрСиббанк» від 08 жовтня 2013 року № 402-ВК «Про кадрові питання» на підставі угоди про припинення трудових відносин від 08 жовтня 2013 року ОСОБА_3 у жовтні 2013 року здійснено разову виплату у розмірі 301 204 грн 94 коп. згідно із п. 3.1.3.1 додатку № 3 до колективного договору ПАТ «УкрСиббанк».

Згідно із наказом голови правління ПАТ «УкрСиббанк» від 01 листопада 2013 року № 436-ВК «Про кадрові питання» на підставі угоди про припинення трудових відносин від 08 жовтня 2013 року ОСОБА_3 здійснено разову виплату у розмірі 301 204 грн 95 коп. в листопаді 2013 року згідно із п. 3.1.3.1 додатку № 3 до колективного договору ПАТ «УкрСиббанк».

Відповідно до наказу голови правління ПАТ «УкрСиббанк» від 01 листопада 2013 року № 436-ВК ОСОБА_3 звільнено із посади заступника начальника управління з реалізації заставних активів ПАТ «УкрСиббанк» з 01 листопада 2013 року за згодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України.

23 квітня 2010 року радою трудового колективу ПАТ «УкрСиббанк» затверджено колективний договір між адміністрацією та трудовим колективом ПАТ «УкрСиббанк», який було зареєстровано 10 червня 2010 року в Управлінні праці та соціального захисту населення Червонозаводської районної ради м. Харкова, за реєстраційним № 90.

Згідно із п. 3.1 колективного договору заробітна плата працівників банку складається з основної заробітної плати (посадовий оклад), додаткової заробітної плати, заохочувальних та компенсаційних виплат з врахуванням фінансової можливості банку.

Відповідно до п. 3.1.3.1 цього договору до заохочувальних та компенсаційних виплат з урахуванням фінансових можливостей банку відносяться винагороди за підсумками роботи за рік або такі, що мають одноразовий характер.

Статтею 47 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

Згідно із ст. 2 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

До структури заробітної плати входить основна заробітна плата, якою є винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Крім того, до структури заробітної плати входить додаткова заробітна плата, якою є винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Також до структури заробітної плати відносяться інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно із ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п. 1 п. 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок), при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Згідно із п. 1.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом ДержкомстатуУкраїни від 13 січня 2004 року № 5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за реєстровим № 114/8713 (далі - Інструкція), для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Відповідно до п. 2.3 Інструкції інші заохочувальні та компенсаційні виплати включають винагороди та премії, які мають одноразовий характер, компенсаційні та інші грошові й матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які проводяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності та співставленні, правильно визначивши, які правовідносини випливають із встановлених обставин та які правові норми підлягають застосуванню, дійшов обґрунтованого висновку про те, що виплачені позивачу одноразові виплати є заробітною платою, однак така заробітна плата відноситься до заохочувальних та компенсаційних виплат та не враховується при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини під час затримки розрахунку при звільненні та визначенні грошової компенсації за невикористану відпустку.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, судові рішення у справі ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводами касаційної скарги не спростовані, тому підстави для їх зміни чи скасування відсутні.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, оскаржувані рішення ухвалені з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, який діє від імені ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.П. Касьян
Судді:В.І. Амелін В.П. Гончар Т.П. Дербенцева О.В. Попович