Справа №477/1609/16-ц 18.10.2016 18.10.2016 18.10.2016
Провадження №22-ц/784/2207/16
Справа № 477/1609/16-ц Суддя суду 1-ї інстанції Полішко В.В.
Провадження 22ц/784/2207/16 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Ухвала

Іменем України

18 жовтня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем Шагаєм О.А.,

за участю:

позивачки ОСОБА_3,

представника позивачки ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 01 вересня 2016 року, постановлену у справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальність «Миколаївгаззбут» та публічного акціонерного товариства «Миколаївгаз» про визнання незаконним рішення, визнання недійним договору, покладення обов'язку та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальність «Миколаївгаззбут» та публічного акціонерного товариства «Миколаївгаз» про визнання незаконним рішення, визнання недійним договору, покладення обов'язку та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 01 вересня 2016 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити оскаржувану ухвалу, виключивши з неї посилання суду на необхідність сплати судового збору.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали позовної заяви, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Залишаючи без руху позовну заяву ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив із того, що позивачці необхідно було сплатити судовий збір за подачу позовної заяви.

Проте такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального закону.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Позовна заява за формою й змістом повинна відповідати вимогам ст.119 ЦПК України.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З матеріалів справи вбачається, що при поданні позовної заяви позивачкою не сплачено судовий збір.

В своїй позовній заяві як на підставу звільнення від сплати судового збору вона послалася на Закон України «Про захист прав споживачів».

Так, з матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачка звернулася з позовом про визнання незаконним рішення ПАТ «Миколаївгаз» про припинення газопостачання до її будинку; зобов'язати ПАТ «Миколаївгаз» поновити газопостачання; визнати недійсним договір про рекструкторизацію боргу, посилаючись на порушення її , як споживача послуг з газопостачання. Також просила стягнути моральну шкоду, завдану внаслідок порушення її прав споживача.

Отже, викладені позивачкою вимоги, стосуються захисту її прав, як споживача послуг.

Частиною 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, які пов'язані з порушенням їх прав.

Закон України «Про захист прав споживачів» у цій частині у зв'язку із прийняттям Закону України «Про судовий збір» (у редакції від 08 липня 2011 року) не змінений, з нього не виключена вказівка про звільнення споживачів від сплати судового збору.

За таких обставин при чинності Закону України «Про захист прав споживачів», яким встановлені права споживача, визначені механізми їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів, серед яких є звільнення споживача від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом, та саме по собі незазначення споживачів у переліку осіб, які згідно зі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» мають пільги щодо сплати судового збору, не може свідчити, що споживачі такої пільги, встановленої відносно них спеціальним Законом, який гарантує захист їх прав, не мають.

Покладаючи на позивача обов'язок зі сплати судового збору, суд першої інстанції вказаних вимог закону не врахував, та дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_3 звертаючись із позовом, пов'язаним із захистом її порушених прав, як споживача, має сплачувати судовий збір.

До того ж, суд безпідставно вказав позивачу на необхідність зазначення ціни позову, оскільки спір, який виник між сторонами, не містить вимог майнового характеру.

За таких обставин, оскаржувана ухвала суду в силу п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України як постановлена з порушенням вимог процесуального закону підлягає скасуванню, а позовна заява ОСОБА_3 поверненню до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись статтями 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 01 вересня 2016 року скасувати, а матеріали позовної заяви направити до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді :