Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Ластовки Н.Д.

при секретарі Панасюк Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, заінтересована особа ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про застосування строків позовної давності,

в с т а н о в и в:

Заявники звернулися до суду з заявою про застосування строків позовної давності, в якій просили застосувати строк позовної давності і відмовити ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» у задоволенні вимог; виконавчий лист Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 2-4953/2010 від 28.12.2010 року визнати судом таким, що не підлягає виконанню.

В подальшому заявники доповнили свої вимоги та просили застосувати позовну давність й відмовити ПуАТ «Банк «Фінанси та кредит» у задоволенні вимог. (а.с. 57-58 )

Заява обґрунтована тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.12.2010 року задоволено позов ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість в розмірі 66839,66 грн. та судові витрати в розмірі 678,40 грн. Рішенням апеляційного суду м. Києва від 10.04.2013 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28.12.2010 року було змінено. Заявники вважають, що позивач не скористався своїм правом на оскарження рішення Апеляційного суду м. Києва від 10.04.2013 року та не повідомив Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про відміну рішення суду першої інстанції, таким чином строк позовної давності в три роки сплив 01 травня 2016 року. Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві отримав виконавчий лист боржника ОСОБА_1 № 2-4953/2010 від 04.03.2011 - 18.03.2015 року та боржника ОСОБА_2 -22.07.2014 року. 30.12.2014 року винесено постанову до ОСОБА_2 про закриття виконавчого провадження. 03.04.2015 року до відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного правління юстиції у м. Києві надійшло рішення Апеляційного суду м. Києва у справі № 22- 96/3090/2013 від 10.04.2013 року, згідно якого рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28.12.2010 року скасоване, у зв'язку з чим державним виконавцем винесено постанову щодо ОСОБА_1 про закінчення виконавчого провадження. Позивач 07.07.2016 року ігноруючи Рішення Апеляційного суду від 10.04.2013 року, та керуючись виконавчим листом Дніпровського районного суду м. Києва, яке було відмінено, повторно звернувся до виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. Таким чином, виходячи з розрахунку від дати винесення Апеляційного рішення плюс двадцять днів на оскарження рішення до Вищого спеціалізованого Суду України, строк позовної давності сплинув 01 травня 2016 року.

Заявники в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви , з підстав її необґрунтованості.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.12.2010 року задоволено позов ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість в розмірі 66839,66 грн. та судові витрати в розмірі 678,40 грн.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 10.04.2013 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28.12.2010 року було змінено в частині розміру пені та судових витрат.

Як убачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця органу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві від 30.12.2014 року виконавче провадження № 2-4953/2010 виданого 16.03.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в сумі 66839,66 грн. було закінчено. (а.с. 33)

Також, постановою державного виконавця органу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві від 09.04.2015 року виконавче провадження № 2-4953/2010 виданого 04.03.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 66839,66 грн. було закінчено. (а.с. 37)

Відповідно до ст.ст.256-258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а для окремих видів вимог законом може встановлюватись спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч.ч. 1,2 ст.259, ст. 266, ч. 3,4 ст. 267 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за окремим договором сторін, укладеним у письмовій формі, але не може бути скорочена за домовленістю сторін; зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на майно тощо); позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

До того ж, п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі, а при спливі строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо).

Відповідно до положень ст.ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Звертаючись до суду, заявники не надали доказів про те, що сторони у письмовій формі домовились про збільшення строку позовної давності та вказують на відсутність погоджених сторонами умов щодо збільшення строку позовної давності.

Разом з тим, згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Враховуючи, що позовна давність може бути застосована судом лише у випадку звернення з позовними вимогами до позивача по справі, а оскільки відповідачі не заявляли вимоги до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», тому суд не може застосувати строк позовної давності, крім того після розгляду цивільної справи та ухвалення судового рішення.

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1, ОСОБА_2, заінтересована особа ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про застосування строків позовної давності є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 256-258, 267 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, заінтересована особа ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про застосування строків позовної давності - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я