Провадження №2/761/2692/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 березня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Бешировій Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 4 грудня 2015 року звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - Відповідач) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на сьогоднішній день вона є монахинею Свято-Покровського жіночого монастиря у м. Києві і, що у монастирі вона познайомилась із ОСОБА_3, яка часто відвідувала служби у монастирі. Вказує, що одного разу ОСОБА_3 передала їй копію заповіту, складеного на її ім'я, згідно якого вона є єдиним спадкоємцем усього майна, що належало ОСОБА_3 Зауважує, що у листопаді 2013 року ОСОБА_3 померла і, що після її смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 та на частину квартири АДРЕСА_2. Зауважує також, що у зв'язку із сімейними обставинами, вона не змогла вчасно звернутись до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини і, що причинами пропуску строку для прийняття спадщини стало її тривале перебування з квітня 2012 року по липень 2014 року на території Російської Федерації, через догляд за інвалідом дитинства ОСОБА_4, яка є внучкою її рідного брата ОСОБА_5 Крім того, вказує також, що до травня 2015 року вона не мала можливості розпочати розшук ОСОБА_3, так як доглядала за рідним онуком ОСОБА_6. Зауважує, що у червні 2015 року вона звернулась із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини за заповітом, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 їй було відмовлено, у зв'язку із порушенням строку, визначеного законом для звернення із заявою про прийняття спадщини. Вважає, що вказаний строк нею було пропущено з поважних причин, тому просить суд ухвалити судове рішення, яким визначити додатковий строк тривалістю в один місяць для прийняття нею спадщини за заповітом, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_3 року, після смерті ОСОБА_3.

У судовому засіданні Позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представник Відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, мотивуючи тим, що вимоги Позивача, на її думку, є безпідставними. При цьому зауважила, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлені обставини, які не підлягають доказуванню, зокрема, щодо відсутності підстав вважати причини пропуску вказаного строку поважними. При цьому, на її думку, перебування Позивача за кордоном з квітня 2012 року по липень 2014 року не може вважатись поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3, оскільки в Україну Позивач повернулась у липні 2014 року, а із заявою до нотаріального органу звернулась лише у червні 2015 року. Вважає також, що сам по собі факт перебування Позивача за кордоном не є перешкодою для подання заяви про прийняття спадщини. При цьому зауважила, що Позивач не надала суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження наявності причин, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкоджали їй вчасно звернутись із заявою про прийняття спадщини, у зв'язку з чим просила суд у позові відмовити.

Заслухавши пояснення Позивача та її представника, пояснення представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1233 Цивільного кодексу України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Судом встановлено, що 04 жовтня 2010 року ОСОБА_3, було складено заповіт, за змістом якого все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповіла на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4. народження. Вказаний заповіт посвідчено державним нотаріусом Кузьмичем В.М. Першої Київської державної нотаріальної контори, за реєстром № 2-2256 (а.с. 12).

Відповідно до частин першої та другої статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року, ОСОБА_3 померла, що підтверджується актовим записом про смерть від 19 листопада 2013 року (а.с. 8).

Судом також встановлено, що після смерті ОСОБА_3, відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_4 яка належала померлій на підставі Договору дарування від 14.09.1995 року та на частину квартири АДРЕСА_3, яка належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 20.11.2006 року.

Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За змістом частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що 04 червня 2015 року, Позивач звернулася до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1, та на частину квартири АДРЕСА_3, після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3

Постановою від 11.06.2015р. № 4297/01-16, Дванадцята Київська державна нотаріальна контора відмовила Позивачеві у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1, та на частину квартири АДРЕСА_3, після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 оскільки Позивач пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини (а.с. 11).

Згідно частин першої та третьої статті 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

При зверненні до суду із вказаним позовом, пояснюючи причину пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, Позивач вказувала сімейні обставини, а саме, її перебування за кордоном, зокрема, у Російській Федерації у період з квітня 2012 року по липень 2014 року, у зв'язку з доглядом за онукою рідного брата ОСОБА_8. Дані обставини підтверджуються довідкою від 18.09.2014 року № 03, яка видана головою садівничого товариства «Юпітер» про те, що ОСОБА_1 проживала в свого брата ОСОБА_8 за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 з квітня 2012 року по липень 2014 року. Крім того, із довідки № 71 від 06.06.2015 року, виданої Свято-Покровським жіночим монастирем, вбачається що ОСОБА_1 повернулась до Києва 15 липня 2014 року. З іншої довідки Свято-Покровського жіночого монастиря № 25 від 26.02.2016р. вбачається, що ОСОБА_1 у період із 14.10.2014р. отримала благословення настоятельки монастиря на догляд у лікарні за хворим онуком ОСОБА_8. який після ДТП знаходився у Міжнародному центрі нейрохірургії. Згідно довідки Міжнародного центру нейрохірургії від 19.10.2014р. б/н, вбачається, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 14.10.по 19.10.2014 року з діагнозом закрита хребетно-спинномозкова травма (13.10.2014р) уламковий перелом хребця, догляд за яким здійснювала бабуся ОСОБА_1

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-1486цс15, за змістом частини третьої 1272 Цивільного кодексу України, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Аналізуючи фактичні обставини справи, приймаючи до уваги докази, надані Позивачем в обґрунтування поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного законом, суд вважає за необхідне визнати їх поважними, оскільки, у період із квітня 2012 року по липень 2014 року Позивач перебувала за межами України, а саме на території Російської Федерації та повернулася в Україну вже після спливу шестимісячного строку після відкриття спадщини. При цьому, на думку суду, також заслуговує на увагу та обставина, що Позивач та спадкоємець проживали окремо і, що спадкодавець померла у віці 55 років, що за застереженням Позивача, не зовсім було очікуваним, оскільки про стан свого здоров'я, ОСОБА_3 їй ніколи нічого не повідомляла.

З огляду на викладене, оскільки вказані обставини були перешкодою для подання Позивачем заяви про прийняття спадщини, які визнані судом поважними, позов є обґрунтованим, у зв'язку з чим суд знаходить можливим визначити Позивачеві додатковий строк в один місяць, для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

З урахуванням викладеного, на підставі статей 1216, 1217, 1220, 1233, 1269, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, керуючись статями 10, 11, 13, 57, 60, 61, 88, 209, 212- 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - з а д о в о л ь н и т и.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, додатковий строк в один місяць, для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Стягнути із ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2) судові витрати, пов'язані із розглядом справи, у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :