АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1822/16 Справа № 200/7863/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шевцова Т. В. Доповідач - Осіян О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді - Осіяна О.М.,

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря - Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2

на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Васил" про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення боргу та просив стягнути із відповідача борг за невиконання умов договору від 07.07.2005 року в розмірі 2714195,12 грн., що складається із: основного боргу у розмірі 2269160,00 грн, індексу інфляції у розмірі 2269,16 грн., пені за період з 01.06.2012 року по 01.06.2013 року у розмірі 340374,00 грн., 3% річних за період з 01.06.2011 року по 01.06.2013 року у розмірі 102391,96 грн., а також стягнути з відповідача на його користь судовий збір у розмірі 3219 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 07 липня 2005 року між позивачем та відповідачем було укладено договір, із метою врегулювання фінансових відносин між ним та одним з співзасновників ТОВ фірма «Васил» ОСОБА_2, пов'язаних із виходом ОСОБА_3 із складу учасників ТОВ фірма «Васил».

У відповідності до п.3 цього Договору сторони домовились, що при виході зі складу учасників товариства ОСОБА_3 досягнута угода про його відступлення частки ОСОБА_2

Так, позивач та відповідач дійшли згоди, що частка позивача у статутному фонді ТОВ фірма «Васил» складає 5% (п'ять відсотків), та оцінюється в сумі еквівалентній 300 000 доларів США.

Пунктом 4 цього Договору встановлений строк виконання зобов'язань, відповідач зобов'язався виплатити позивачу до 01 грудня 2005 р. суму еквівалентну 16 000 доларів США. А суму еквівалентну 284 000 доларів США зобов'язався виплатити до 01 грудня 2011 року.

Позивач свій обов'язок по Договору від 07 липня 2005 року щодо відступлення частки відповідачу виконав, про що свідчить зміст пунктів 3,4 цього Договору.

Також, позивач зазначив, що відповідач частково виконав договірні зобов'язання перед позивачем та в 2011 році сплативши 16 000 доларів США позивачу в рахунок виконання умов Договору від 07.07.2005 року.

Але відповідач, договірні зобов'язання щодо повного розрахунку за Договором від 07.07.2005 року не виконав, у зв'язку із чим позивач просив стягнути із відповідача суму боргу, 3 % річних, пеню та інфляційні нарахування.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2013 року позовні вимоги задоволені.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу за договором від 07.07.2005 року у розмірі 2714195,12 гривень, яка складається із основного боргу у розмірі 2269160 гривень, суми індексу інфляці 2 269 гривень, пені за період з 01.06.2012 року по 01.06.2013 року у розмірі 340 374 гривні, 3% річних за період з 01.12.2011 р. по 01.06.2013 року у розмірі 102 391,96 гривень. Стягнуто із відповідача на користь позивача оплачений судовий збір у розмірі 3 219 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду в частині розміру стягнутої суми змінити, стягнути із нього на користь позивача в рахунок погашення заборгованості 2 371 551 грн. 96 коп., з яких сума основного боргу 2 269 160 грн. та сума 3 % річних 102 391 грн. 96коп., посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду змінити в цій частині.

Задовольняючи позов у повному обсязі суд виходив із того, що сума боргу за договором від 07.07.2005 року становить - 2714195,12 гривень. Ця сума складається із основного боргу у розмірі 2269160 гривень, індексу інфляції - 2 269 гривень, пені за період з 01.06.2012 року по 01.06.2013 року у розмірі 340 374 гривні, 3% річних за період з 01.12.2011 р. по 01.06.2013 року -102 391 гривня 96 копійок, оскільки відповідач не виконав свої зобов'язання по договору і прострочив виконання грошового зобов'язання перед позивачем.

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами був укладений договір від 07.07.2005 року про грошові зобов'язання в сумі еквівалентній 284 000 доларів США, яку відповідач зобов'язався виплатити позивачу до 01 грудня 2011 року, але ОСОБА_2 свої зобов'язання за п. 4. Договору від 07.07.2005 року виконав частково, сплативши на користь позивача суму 16 000 доларів США.

До вказаних правовідносин суд застосував вимоги ст. 524, 525 ЦК України. Суд зазначив, що станом на 11 вересня 2013 року офіційний курс гривні до долару США становив 7.99 грн. за один долар США. Тому суд обґрунтовано визначив суму боргу у розмірі 2269160 грн., що є еквівалентом суми боргу в розмірі 284000 доларів США.

Стягуючи 3% річних за період з 01.12.2011 р. по 01.06.2013 року -102 391 гривня 96 копійок, суд обґрунтовано зазначив, що відповідач не виконав свої зобов'язання по договору і прострочив виконання грошового зобов'язання перед позивачем, а тому застосував вимоги ст.625 ЦК України до вказаних правовідносин.

Але із висновками суду в частині стягнення суми боргу із врахуванням індексу інфляції та пені погодитись не можна, оскільки вони зроблені із неправильним застосуванням норм матеріального права та без врахування обставин у справі.

Відповідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки (пені).

Умовами договору від 07 липня 2005 року встановлений строк виконання зобов'язань, та відповідач зобов'язався виплатити позивачу до 01 грудня 2005 року суму еквівалентну 16 000 доларів США. А суму еквівалентну 284 000 доларів США зобов'язався виплатити до 01 грудня 2011 року. Умовами договору не передбачалась сплата будь-яких штрафних санкцій за порушення чи невиконання відповідачем своїх обов'язків по поверненню зазначеної грошової суми.

Фізичні особи не є суб'єктами правовідносин, передбачених Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань". Також у договорі відсутні умови, щодо сплати пені за прострочення виконання зобов'язання, а тому такою підставою для нарахування не може бути положення ст.611 ЦК України, на яку посилався позивач.

Також, як передбачено нормами Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Між сторонами було укладено договір, де зобов'язання відповідача визначено в іноземній валюті, тому суд першої інстанції помилково застосував до цих правовідносин положення закону, який регулює порядок сплати боргу, визначеного у гривні.

Таким чином, ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання у гривні, і не є підставою для застосування до грошового зобов'язання, що визначене в іноземній валюті.

Враховуючи наведене, суд вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині стягнутої суми боргу без врахування індексу інфляції та пені, та стягнути із відповідача на користь позивача суму боргу за договором від 07.07.2005 року у розмірі 2 371 551( два мільйони триста сімдесят одну тисячу п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 96 копійок, яка складається із суму основного боргу у розмірі 2 269 160 гривень, 3% річних за період із 01.12.2011 року по 01.06.2013 року 102 391 гривня 96 копійок.

В іншій частині рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308,309,316 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2013 року змінити в частині стягнутої суми боргу.

Стягнути із ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) суму боргу за Договором від 07.07.2005 року у розмірі 2 371 551( два мільйони триста сімдесят одну тисячу п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 96 копійок, яка складається із суму основного боргу у розмірі 2 269 160 гривень, 3% річних за період із 01.12.2011 року по 01.06.2013 року 102 391 гривня 96 копійок.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: