У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Леванчука А.О., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» на рішення апеляційного суду Київської області від 22 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» (далі - ПАТ КБ «Правекс-Банк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 03 квітня 2007 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 969-007/07Р, за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 11 065 дол. США з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування автомобіля. З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_4, 03 квітня 2007 року між позивачем та ОСОБА_5 укладено договір поруки № 969-007/07Р. Відповідач ОСОБА_4 неналежним чином виконував умови кредитного договору, в зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість, яка станом на 04 червня 2015 року становила 11 963,57 дол. США, з яких: 4 993 дол. США - заборгованість за кредитом, 2087,71 дол. - заборгованість за процентами, 3446,13 дол. США - неустойка (пеня) за кредитом, 1436,73 дол. США - неустойка (пеня) за процентами.

Враховуючи викладене, ПАТ КБ «Правекс-Банк» просило стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на свою користь заборгованість за кредитом в розмірі 11 963,57 дол. США та сплачений судовий збір.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 15 грудня 2015 року позов ПАТ КБ «Правекс-Банк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк заборгованість за кредитом в розмірі 4 993 дол. США, заборгованість за процентами в розмірі 2087,71 дол. США, а всього стягнуто 7 080,71 дол. США.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 22 лютого 2016 року рішення Баришівського районного суду Київської області від 15 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ПАТ КБ «Правекс-Банк».

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитом в розмірі 2 508 дол. США, заборгованість за відсотками в розмірі 515,83 дол. США.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

У березні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ПАТ КБ «Правекс-Банк» на рішення апеляційного суду Київської області від 22 лютого 2016 року.

За результатами автоматичного розподілу справ між суддями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2016 року вказану касаційну скаргу призначено судді-доповідачу Касьяну О.П.

Розпорядженням керівника апарату Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2016 року № 221/0/32-16 призначено повторний автоматичний розподіл справ у зв'язку з відставкою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КасьянаО.П. у відповідності до Постанови Верховної Ради України № 1434-VIII від 05 липня 2016 року «Про звільнення суддів», у результаті чого 05 жовтня 2016 року зазначену скаргу передано судді-доповідачу Ступак О.В.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Правекс-Банк» просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання

Згідно з ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ КБ «Правекс-Банк», суд першої інстанції виходив із того що, кредитний договір № 969-007/07Р, укладений між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_4 на термін з 03 квітня 2007 року до 03 квітня 2014 року; умовами договору передбачено обов'язок боржника повернути борг частинами та встановлено самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, у зв'язку з чим право кредитора є порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу і відповідно перебіг позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення, та дійшов дійшов висновку, що перебіг позовної давності за вимогою про повернення суми кредиту починається з моменту закінчення строку договору і закінчення вказаного строку не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, а тому вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за кредитом та відсотками підлягають до задоволення у повному обсязі за весь період заборгованості; підстави для застосування строку позовної давності щодо вказаних вимог відсутні.

Розглядаючи справу, апеляційний суд правильно виходив із того, що строк дії кредитного договору, укладеного між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та позичальником ОСОБА_4 визначено до 03 квітня 2014 року; останній платіж позичальником на погашення кредитних зобов'язань здійснено 22 лютого 2011 року; умовами кредитного договору (п. 4.4) передбачено обов'язок позичальника погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами у сумі 132 дол. США щомісяця у термін до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків.

Також апеляційний суд, правильно врахував, що саме з часу, коли боржник не здійснив чергового погашення боргу позивачу було відомо про наявність заборгованості, проте з позовом до суду про стягнення суми кредиту, заборгованості по кредиту, відсотків за користування кредитом та пені звернувся лише 27 серпня 2015 року.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем пропущено 3-річний строк звернення до суду щодо стягнення частини платежів, внаслідок чого стягненню підлягала заборгованість в межах 3-х років перед зверненням до суду.

Апеляційним судом правильно враховано позицію Верховного Суду України у справі № 6-20 цс 14.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 22 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

А.О.Леванчук

О.М. Ситнік