Ухвала

іменем україни

5 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Черненко В.А., ЖуравельВ.І., Штелик С.П.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним договором ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_5, про визнання угоди недійсною, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 2 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 20 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (надалі ПАТ «УкрСиббанк») звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 3 жовтня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту в розмірі 27 тис. доларів США під 11,9% річних, з кінцевим терміном погашення не пізніше 2 жовтня 2037 року. В забезпечення виконання умов зазначеного кредитного договору, між банком та ОСОБА_6 3 жовтня 2007 року було укладено договір поруки.

Зазначав, що ОСОБА_4 не здійснює передбачених договором платежів на погашення кредиту та нарахованим процентам, внаслідок чого станом на 15 грудня 2015 року утворилася заборгованість по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом у розмірі 22587,95 доларів США, а також пеня у розмірі 13182 грн 35 коп.

Зважаючи на викладене ПАТ «УкрСиббанк» просив суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором.

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання кредитного договору недійсним, посилаючись на те, що банком порушено ст.ст. 11, 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 3.8. «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 2 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 20 квітня 2016 року, позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено.

В солідарному порядку стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 22587, 95 доларів США та суму боргу по сплаті пені в розмірі 13182 грн 35 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь публічного товариства «УкрСиббанк» судовий збір у розмірі 4132 грн 79 коп. з кожного.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та ухвалити нове рішення про задоволення зустрічного позову.

В силу ст. 335 ЦПК України судові рішення переглядаються в межах касаційної скарги, а тому ухвалені судові рішення в частині задоволених позовних вимог не переглядаються.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України, судові рішення переглядаються лише в межах оскарження, викладених в касаційній скарзі.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі доказів, поданих сторонами у справі, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), правильно застосувавши до правовідносин, які склалися між сторонами ст.ст. 215, 229, 638, 1054 ЦК України, дійшов правильного висновку про те, що зміст оспорюваного кредитного договору не суперечить нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави та суспільства, та його моральним засадам, оскільки ОСОБА_4 укладено зазначений договір в письмовій формі з зазначенням виду, суми та строку кредиту, типу відсоткової ставки, сукупності вартості кредиту, умов його забезпечення та повернення, і крім того, виконання відповідачем протягом семи років взятих на себе за договором зобов'язань є свідченням відсутності у ОСОБА_4 спотвореного уявлення про обставини, що дійсно мали місце і виникли в результаті укладення кредитного договору.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 2 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 20 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

В.І.Журавель

С.П.Штелик