У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В., суддів: Буцяка З.І., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання Пиляй І.С.,

з участю ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського районного суду від 26 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення режиму окремого проживання,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 19.02.2016 року звернулася до суду з позовом (а.с.2.), в якому просила розірвати шлюб з ОСОБА_2 зареєстрований 18 лютого 1989 року виконкомом Щекичинської сільської ради Корецького району Рівненської області та після розірвання шлюбу змінити їй прізвище з «Черняк» на «Земляк». Малолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати з нею. В обґрунтування своїх вимог покликалася на те, що нормальні подружні стосунки з відповідачем не склались через діаметрально протилежні погляди на життя та відношення в сімї.

Відповідачем ОСОБА_2 подано зустрічний позов (а.с.18), в якому він просив встановити для сторін режим окремого проживання, оскільки можливо і необхідно зберегти їх сімю.

Рішенням Рівненського районного суду від 26 травня 2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено. Розірвано шлюб ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Земляк) ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5), зареєстрований 18 лютого 1989 року виконкомом Щекичинської сільської ради Корецького району Рівненської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 1989 року лютого місяця 18 числа зроблено запис за № 1. Стягнуто з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, ІНПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3) 551 грн. 20 коп. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено. Відмовлено у зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення режиму окремого проживання.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_2 покликався на його незаконність та необґрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

_____________________________________________________________________________________________

Справа № 567/279/16-ц Головуючий в суді І інст. ОСОБА_5

Провадження № 22-ц/787/1233/2016р. Суддя-доповідач ОСОБА_6

Вказував, що в даному випадку склалась ситуація між ним та його дружиною ОСОБА_1, коли вона не бажає спільно проживати з ним, однак немає жодних передумов для розірвання шлюбу. В матеріалах справи відсутні докази неможливості подальшого збереження шлюбу між ОСОБА_1 та ним ОСОБА_2, а з огляду на це судом першої інстанції ухвалено необґрунтоване та несправедливе рішення.

Зазначав, що ОСОБА_1 не надала та не навела жодних доказів того, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя чи інтересам їх спільних трьох доньок, одна з яких є неповнолітньою.

Доводив, що судом першої інстанції не було враховано, що встановлення режиму окремого проживання мало сприяти можливості відновити подружні стосунки та уникненню конфліктів, які почали виникати між ними.

З цих підстав просив рішення Рівненського районного суду від 26 травня 2016 року скасувати. Прийняти нове рішення, яким в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити, а зустрічний його позов до ОСОБА_1 про встановлення режиму окремого проживання подружжя задоволити та встановити подружжю режим окремого проживання.

ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

ОСОБА_2 у встановленому законом порядку, завчасно був повідомлений про час і місце розгляду справи, однак до суду не зявився і причин неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони одружилися 18 лютого 1989 року, мають двох повнолітніх доньок та неповнолітню доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6. З травня 2015 року подружжя не веде спільного господарства та припинило шлюбні стосунки, проживає окремо. Причиною, що спонукала позивачку подати даний позов, стала розбіжність у поглядах на сімейне життя, втрата почуття любові та поведінка ОСОБА_2 в сімї.

Ухвалюючи оскаржене рішення судом першої інстанції взято до уваги норму ч.1 ст.51 Конституції України де закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Ця вимога кореспондується і з ст.24 СК України.

Виходячи із змісту ч.ч.3,4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У відповідності до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, дійшов вірного висновку про розірвання шлюбу між сторонами, що виключає задоволення зустрічного позову про встановлення режиму окремого проживання подружжя.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила відсутність своєї згоди на проживання однією сімєю з відповідачем та її збереження внаслідок його поведінки та відношення до сімейних цінностей.

За таких обставин, суд першої інстанції дотримавшись вимог норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рівненського районного суду від 26 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: