Номер провадження: 22-ц/785/6490/16
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

Плавич Н.Д.,

при секретарі - Сібовій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення, вселення, відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3, апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 6 липня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_4, звернувшись 6 липня 2015 року до суду з позовом до ОСОБА_3, вказала, що ОСОБА_3 згідно виданого 14 червня 2005 року свідоцтва про право на спадщину є власником квартири АДРЕСА_1, однак квартирою не користується, в квартирі проживав ОСОБА_6, який помер у 2015 році. Пославшись на те, що утримувала ОСОБА_6, здійснила витрати на його поховання, несла витрати по утриманню квартири, що ОСОБА_3 як власник квартири на протязі десяти років не цікавилася належним їй майном тощо, позивач ОСОБА_4 просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю (а.с.3-4).

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, звернувшись 5 серпня 2015 року до суду з вищеназваним позовом до ОСОБА_4, вказала, що стала власником квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_7, в квартирі дійсно проживав ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. За життя ОСОБА_6 квартиру не утримував, комунальні послуги не сплачував, вів асоціальний образ життя, в квартирі проживали сторонні особи. Посилаючись на перешкоди зі сторони ОСОБА_4 у користуванні власністю, ОСОБА_3 після уточнення вимог просила зобов'язати ОСОБА_4 не перешкоджати їй у здійсненні права власності на квартиру АДРЕСА_1, виселити ОСОБА_4 з квартири, вселити її ОСОБА_3 в квартиру, стягнути з ОСОБА_4 на її користь на відшкодування завданої протиправною поведінкою по позбавленню права користуватися власністю моральної шкоди 60000,00 грн., стягнути судові витрати (а.с.23-27, 94-95).

Позивач ОСОБА_4 вимоги зустрічного позову ОСОБА_3 не визнала.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 6 липня 2016 року позовну заяву ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю залишено без розгляду (а.с.118-119).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 6 липня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково, зобов'язано ОСОБА_4 не перешкоджати у здійсненні права власності на квартиру АДРЕСА_1, виселено ОСОБА_4 з квартири, вселено ОСОБА_3 в квартиру, відмовлено в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати в загальній сумі 6090,00 грн. (а.с.121-123).

В апеляційній скарзі представник в інтересах ОСОБА_3 просить рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду в частині задоволення вимог про виселення, вселення скасувати, ухвалити в цій частині вимог нове рішення про відмову в задоволенні цих вимог; в частині розподілу витрат на правову допомогу рішення змінити відповідно до вимог закону.

Неправильність рішення суду кожним з апелянтів мотивовано невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційних скарг з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 14 червня 2005 року державним нотаріусом Восьмої одеської держаної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №2-538, ОСОБА_3 в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 чоловіка ОСОБА_7 є власником квартири №23 загальною площею 50,9 кв.м житловою площею 27,3 кв.м в будинку АДРЕСА_1 Державна реєстрація пава власності ОСОБА_3 проведена 10 жовтня 2005 року (а.с.6, 34-36, 86-88).

ОСОБА_7 квартира була прийнята в дар від ОСОБА_8 на підставі посвідченого 7 серпня 2002 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за реєстровим №5308 договору дарування (а.с.31, 32).

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 91 року (а.с.101).

В квартирі АДРЕСА_1 з 1967 року проживав брат ОСОБА_7 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 64 років (а.с.43-45, 47).

За життя ОСОБА_6 разом з ОСОБА_4 чинили ОСОБА_3 перешкоди в користуванні квартирою, вселяли в квартиру інших осіб, не утримували житло тощо. ОСОБА_3 зверталася до суду з вимогами до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні квартирою, зняття з реєстраційного обліку, виселення, визнання таким, що втратив право користування квартирою, вселення тощо (а.с.49-71)

Місце проживання ОСОБА_4 зареєстровано в АДРЕСА_1.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з права власності ОСОБА_3 на нерухоме майно, створення ОСОБА_4 перешкод у користуванні квартирою, права ОСОБА_3 вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження належним їй майном. Суд захистив право власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням користування та розпорядження майном, зобов'язавши відповідача не перешкоджати позивачу у здійсненні права власності, виселивши відповідача з квартири та вселивши в квартиру позивача.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 права ОСОБА_3 як власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном не спростовують.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. У сенсі даної норми матеріального права власник майна як позивач не зобов'язаний доводити неправомірність дій відповідача; власник має доказати факт існування перешкод у здійсненні користування та розпорядження майном; особа, яка створює перешкоди - відповідач, має довести правомірний характер своєї поведінки.

Так, ОСОБА_4 не є власником квартири, її місце проживання зареєстровано за іншою адресою, доказів набуття ОСОБА_4 права користування спірною квартирою не надано, остання не заперечує, що користується квартирою, відтак, факт існування перешкод ОСОБА_3 у здійсненні користування та розпорядження майном є доведеним; правомірність характеру своєї поведінки ОСОБА_4 як особа, яка створює ОСОБА_3 перешкоди, не довела.

Ухвалюючи рішення в частині вимог про відшкодування шкоди, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості вимог та не надання доказів завдання моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги представника в інтересах ОСОБА_3 висновок суду в цій частині вимог спростовують.

Так, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч.1 ст.23 ЦК України). Якщо в результаті перешкод у здійснені користування та розпорядження майном у власника виникла шкода, то вона відшкодовується за правилами глави 82 ЦК України. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч.1 ст.1167 ЦК України). Особа звільняється від відповідальності щодо відшкодування моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Вимоги ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди обґрунтовано неправомірними діями ОСОБА_4 по створенню перешкод у здійсненні права власності на квартиру, остання не довела, що правомірно користується квартирою. Порушення права власності позивача на нерухоме майно внаслідок поведінки відповідача, яка не довела правомірний характер створення перешкод, є підставою для відповідальності відповідача за завдану позивачу моральну шкоду. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди з огляду на положення частини 3 статті 23 ЦК України підлягає визначенню рівним 1000,00грн.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До втрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу (ч.1, п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України). Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст.88 ЦПК України).

ОСОБА_3 за подання до суду позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 243,60грн. за немайнові вимоги про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення, вселення та в сумі 243,60 грн. за немайнові вимоги про відшкодування моральної шкоди, а всього судовий збір в загальній сумі 487,20 грн. (а.с.21,22). Судові витрати по сплаті судового збору як такі, що документально підтверджені, підлягають присудженню з відповідача на користь позивача, при цьому часткове задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди розмір судового збору не змінює, бо вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн. підлягають оплаті судовим збором в сумі 243,60 грн.

Витрати ОСОБА_3 на правову допомогу, надану особою, яка має право на зайняття адвокатською діяльністю, на підставі договору про надання правової допомоги від 27 липня 2015 року документально підтверджено в сумі 7000,00 грн. Згідно розрахунку витрат на правову допомогу, проведеного відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та роз'яснень пункту 48 постанови Пленуму Верховного Суду України від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати склали 5846,70 грн.(а.с.81, 82, 90,111).

ОСОБА_3 заявлено вимоги про усунення перешкод у здійснені права власності, виселення, вселення та про відшкодування моральної шкоди. Вимоги про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення, вселення задоволено повністю, вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Таким чином, відповідно до положень частини 1 статті 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених вимог підлягають присудженню з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 4385,00грн. (5846,70 грн. : 2 вимоги = 2923,35 грн. /за вимоги, що задоволено/; 2923,35 грн. :2 = 1461,65 грн. /за вимоги, що задоволено частково/, а всього 2923,35 грн. +1461,65 грн. = 4385,00 грн.).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 в частині стягнення судових витрат обґрунтовані в частині витрат на правову допомогу, відтак, рішення суду в частині розподілу судових витрат підлягає зміні.

Рішення суду в частині вимог про усунення перешкод у здійсненні права власності не оскаржено.

Керуючись ст.303, п.п.1,2,3 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 6 липня 2016 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виселення, вселення - залишити без змін.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 6 липня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на відшкодування моральної шкоди 1000 грн. 00 коп.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 6 липня 2016 року в частині стягнення судових витрат - змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) витрати на сплату судового збору в сумі 487 грн. 20 коп., на правову допомогу в сумі 4385 грн. 00 коп., а всього судові витрати в загальній сумі 4872 грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Н.Д.Плавич