Справа №345/579/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.03.2016 року Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді Галущак Л.О.

секретаря Назарчук І.П.

розглянувши у заочному відкритому судовому засіданні в місті Калуш цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя , -

В С Т А Н О В И В:

Що позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 04.06.2013 року шлюб між ними розірвано. За час перебування у шлюбі, а саме 25.04.1996 року вони з відповідачем придбали квартиру АДРЕСА_1.

Після розлучення вони не можуть дійти спільної згоди щодо розподілу спільного майна подружжя. Квартира являється об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, за принципом рівності часток. Згідно ст.70 Сімейного Кодексу України та ст.372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, частки майна є рівними.

Тому позивачка звернулася до суду й просить провести поділ квартири, визнавши за нею право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2, зменшивши з цілої частки до 1/2 право власності ОСОБА_2, а також стягнути з відповідача судові витрати.

В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги й просить визнати за нею та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 Також просить стягнути з відповідача судові витрати.

Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоча про місце і час розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України .

Суд, заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав:

У судовому засіданні з'ясовано, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.02.1990 року (а.с.4). Рішенням Калуського міськрайоного суду від 04.06.2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.7).

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Статтею 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Статтею 63 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджається майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладанні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

За час спільного проживання, а саме: 25.04.1996 року, сторонами придбано квартиру АДРЕСА_3 (а.с.6) , проте оформлення договору купівлі-продажу і реєстрація права власності на квартиру (а.с.8) здійснювалось на відповідача. Із документації про надання земельної ділянки для спорудження кооперативного або індивідуального гаражу вбачається, що 07.02.1996 року сторонами придбано гараж АДРЕСА_5

Як роз'яснено у пункті 22 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 27.12.2007 року, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Також, відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Як роз`яснено в п 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" при наявності спору, суд має право призначити ідеальні частки подружжя в майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Виходячи з того, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити, визнати ідеальні частки подружжя в спільному майні без його реального поділу, залишити у спільній сумісній власності сторін квартиру АДРЕСА_4 й визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири, залишивши 1/2 частку квартири у власності відповідача ОСОБА_2 та по ? частині гаражу по АДРЕСА_5

Відповідно до ст.84,88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати (а.с.1,11).

На підставі ст. 325, 365, 368, 372 ЦК України, ст.60-71 СК України, керуючись ст. 208, 210 , 213-215 , 224-226 ЦПК України суд, -

Р І Ш И В:

Позов задоволити. Провести поділ квартири АДРЕСА_1 та гаражу по АДРЕСА_5 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 й визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 та ? частини гаражу по АДРЕСА_5.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 та ? частини гаражу по АДРЕСА_5 .

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, 803,55 грн. судового збору, 500,00 грн. витрат за надання правової допомоги, а всього 1303,55 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд протягом 10 днів з часу його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте Калуським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії .

Головуюча :