УХВАЛА іменем україни
03 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Мартинюка В.І.,

МостовоїГ.І., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до фермерського господарства ОСОБА_4 про визнання договору оренди землі недійсним, за касаційною скаргою фермерського господарства ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 23 липня 2015 року,

вс т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до фермерського господарства ОСОБА_4 (далі - ФГ ОСОБА_4) про визнання договору оренди землі від 27 вересня 2011 року, укладеного між нею та ФГ ОСОБА_4, зареєстрованого у відділі Держкомзему Бобринецького району 05 березня 2012 року № 01500, недійсним.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначала, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка, розташована на території Свердлівської сільської ради. Як їй стало відомо, 27 вересня 2011 року між нею та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки, однак вона договір оренди землі не підписувала, тому вважала його недійсним.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - позовні вимоги підтримав пояснивши, що ОСОБА_3 ставить під сумнів підпис на спірному договорі оренди землі від 27 вересня 2011 року, оскільки на момент підписання договору перебувала у місцях позбавлення волі.

Представник відповідача ОСОБА_6 пояснила, що між ОСОБА_3 та ФГ ОСОБА_4 було укладено договір оренди земельної ділянки, який підписаний позивачем особисто. Щодо дати складання та підписання договору пояснила, що при складанні та підписанні спірного договору оренди представник відповідача як відповідальна за це особа забув поставити в договорі дату його укладення. Лише при поданні спірного договору до відділу Держкомзему у Бобринецькому районі звернув увагу на відсутність дати в ньому і поставив дату 27 вересня 2011 року, оскільки точну дату пригадати не зміг і вважав, що це приблизна дата підписання договору. Указана помилка у даті складання договору не може бути підставою для визнання його недійсним. Крім того, ту обставину, що ОСОБА_3 особисто підписувала спірний договір оренди та їй було відомо про його складання та підписання, підтверджує лист позивача, який вона надіслала на адресу відповідача 20 листопада 2013 року, в якому просила вислати їй орендну плату за земельний пай у Чернігівську виправну колонію 44, де вона відбувала покарання. На підставі довіреності від 01 липня 2014 року, виданої ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_7, остання отримувала грошові кошти за оренду земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28 травня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 23 липня 2015 року рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28 травня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 5,12 га від 27 вересня 2011 року, розташованої на території Свердлівської сільської ради, укладений між ОСОБА_3 та ФГ ОСОБА_4, зареєстрований у відділі Держкомзему Бобринецького району Кіровоградської області 05 березня 2012 року № 01500.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ФГ ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 23 липня 2015 року та залишити в силі рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28 травня 2015 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, на підставі якої ОСОБА_3 заявлено позов, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові, зазначав наступне.

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи від 10 квітня 2015 року № 106 (який був виконаний на замовлення сторони позивача) підписи, розташовані в графах розділів «Орендодавець» трьох екземплярів договорів оренди землі від 27 вересня 2011 року, ймовірно, виконані ОСОБА_3 Підписи, розташовані у графах «Орендодавець ОСОБА_3» двох екземплярів акта про передачу та приймання земельної ділянки в натурі від 27 вересня 2011 року, виконані ОСОБА_3 Підписи, розташовані у графах «Орендодавець ОСОБА_3» двох екземплярів акта про визначення меж земельних ділянок в натурі від 27 вересня 2011 року, виконані ОСОБА_3

Зазначеним висновком експертизи підтверджується наявність волевиявлення позивача ОСОБА_3 на укладення договору оренди землі.

Також у судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_6 надано лист, направлений на її адресу з Чернігівської виправної колонії № 44, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_3 просить вислати їй орендну плату за земельний пай за місцем відбування покарання.

Згідно із довіреністю від 01 липня 2014 року, посвідченою начальником Чернігівської виправної колонії № 44, виданою ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_7 (матері позивача), ОСОБА_3 доручила ОСОБА_7 отримати грошові кошти за оренду земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з видатковим касовим ордером від 03 вересня 2014 року № 3 ОСОБА_3 отримала від ФГ ОСОБА_4 виплату за пай за 2011-2014 роки в розмірі 12 177 грн.

Доводи ОСОБА_3 про те, що договір оренди землі є недійсним з тих підстав, що в договорі оренди землі при його укладанні не було дотримано форми, а саме: не зазначено дату договору, не може слугувати самостійною підставою для визнання договору оренди землі недійсним.

Надані сторонами докази свідчать про те, що ОСОБА_3 було відомо про існування договірних правовідносин між нею і відповідачем та нею особисто було підписано договір оренди землі.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, зазначав, що з вироку Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21 березня 2011 року вбачається, що ОСОБА_3 взято під варту та 27 вересня 2011 року вона перебувала в Чернігівській виправній колонії № 44.

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи від 10 квітня 2015 року № 106 підписи, розташовані в графах розділів «Орендодавець» трьох екземплярів договорів оренди землі від 27 вересня 2011 року, ймовірно, виконані ОСОБА_3

Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 договір не підписувала, тому такий договір не може нести правових наслідків.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Зміст рішення апеляційного суду передбачено у ст. 316 ЦПК України, в якому, зокрема, зазначаються мотиви зміни рішення, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення; встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені апеляційним судом, і визначені відповідно до них правовідносини; чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду; назви, статті, її частини, абзацу, пункту, підпункту закону, на підставі якого вирішено справу, а також процесуального закону, яким суд керувався.

Разом із тим апеляційний суд не взяв до уваги наявні в матеріалах справи докази: висновок судової почеркознавчої експертизи від 10 квітня 2015 року № 106; лист, направлений ОСОБА_3 із Чернігівської виправної колонії № 44, з проханням вислати їй орендну плату за земельний пай за місцем відбування покарання; довіреність від 01 липня 2014 року, посвідчену начальником Чернігівської виправної колонії № 44, видану ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_7 (матері позивача), якою ОСОБА_3 доручила ОСОБА_7 отримати грошові кошти за оренду земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; видатковий касовий ордер від 03 вересня 2014 року № 3, з якого вбачається, що ОСОБА_3 отримала від ФГ ОСОБА_4 виплату за пай за 2011-2014 роки в розмірі 12 177 грн.

Оскільки апеляційний суд помилково скасував рішення суду першої інстанції; на порушення вимог ст. ст. 303, 316 ЦПК України не навів достатніх мотивів, за якими він вважав неправильними висновки цього суду, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням в силі помилково скасованого рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу фермерського господарства ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 23 липня 2015 року скасувати, рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28 травня 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:О.І. Євтушенко В.І. Мартинюк Г.І. Мостова О.М. Ситнік