Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/538/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.04.2016 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Надопта А.А.,

при секретарі - Онисько С.С.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконкому Теківської сільської ради Виноградівського району про встановлення права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до виконкому Теківської сільської ради Виноградівського району про встановлення права власності на спадкове майно.

Вимоги позову мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла баба позивачки ОСОБА_2, яка 29 березня 2004 року залишила заповітне розпорядження, згідно якого все своє майно, в тому числі і землю, заповідала позивачці ОСОБА_1 Заповіт не змінений і не скасований.

Остання мала у власності земельну ділянку розташовану на території Теківської сільської ради площею 3,73 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту серії НОМЕР_1.

Вище зазначений державний акт у Виноградівському реєстраційному відділі не зареєстровано.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, я являюся спадкоємцем за законом першої черги, після смерті бабки я користуюся вказаною земельною ділянкою, сплачую земельний податок, моє право на спадщину ніхто не оспорює крім мене інших спадкоємців немає, однак належним чином оформити спадщину на землю, без судового рішення не можу.

Із змісту ст. 131 ЗК України вбачається, що громадянин України має набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Право власності на нерухоме майно, обмеження цих прав, їх виникнення перехід і припинення підлягають державній реєстрації, яка здійснюється відповідним органом( ст.. 182 ЦК України).

На початку року позивачка ОСОБА_1 вирішила оформити право на спадкову земельну ділянку відповідним чином, однак як виявилося позивачкою був втрачений оригінал Державного акту серії НОМЕР_1 на спадкову землю.

На звернення позивачки до Управління Держгеокадастру у Виноградівському районі про видачу втраченого дубліката державного акту НОМЕР_1, позивачці було відмовлено оскільки нормативний акт який регламентував видачу дублікатів втратив чинність, і у зв'язку з тим, що наразі механізму видачі дублікату державного акту при втраті або псуванні оригіналу відсутній, мені було запропоновано для вирішення даного питання звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно (земельну ділянку), оскільки відсутній (втрачений) правовстановлюючий документ на земельну ділянку.

На звернення позивачки до нотаріуса про оформлення права на спадщину на вищевказану земельну ділянку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку.

Позивач ОСОБА_1, про день, час і місце розгляду справи будучи належним чином повідомлена в судове засідання не з"явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідач-представник виконкому Теківської сільської ради Виноградівського району про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлений належним чином своєчасно, в судове засідання не з'явився, однак до суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідачкою позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом.

Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків.

Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів.

При здійсненні правосуддя (ст.4 ЦПК) у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Завданнями цивільного судочинства (ст.1 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.10,11,59,60,61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла баба позивачки ОСОБА_2, яка 29 березня 2004 року залишила заповітне розпорядження, згідно якого все своє майно, в тому числі і землю, заповідала позивачці ОСОБА_1 Заповіт не змінений і не скасований.

Остання мала у власності земельну ділянку розташовану на території Теківської сільської ради площею 3,73 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту серії НОМЕР_1.

Вище зазначений державний акт у Виноградівському реєстраційному відділі не зареєстровано.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, я являюся спадкоємцем за законом першої черги, після смерті бабки я користуюся вказаною земельною ділянкою, сплачую земельний податок, моє право на спадщину ніхто не оспорює крім мене інших спадкоємців немає, однак належним чином оформити спадщину на землю, без судового рішення не можу.

Із змісту ст. 131 ЗК України вбачається, що громадянин України має набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Право власності на нерухоме майно, обмеження цих прав, їх виникнення перехід і припинення підлягають державній реєстрації, яка здійснюється відповідним органом( ст.. 182 ЦК України).

На початку року позивачка ОСОБА_1 вирішила оформити право на спадкову земельну ділянку відповідним чином, однак як виявилося позивачкою був втрачений оригінал Державного акту серії НОМЕР_1 на спадкову землю.

На звернення позивачки до Управління Держгеокадастру у Виноградівському районі про видачу втраченого дубліката державного акту НОМЕР_1, позивачці було відмовлено оскільки нормативний акт який регламентував видачу дублікатів втратив чинність, і у зв'язку з тим, що наразі механізму видачі дублікату державного акту при втраті або псуванні оригіналу відсутній, мені було запропоновано для вирішення даного питання звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно (земельну ділянку), оскільки відсутній (втрачений) правовстановлюючий документ на земельну ділянку.

На звернення позивачки до нотаріуса про оформлення права на спадщину на вищевказану земельну ділянку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його право власності, якщо це право не оспорюється або не визнається іншою особою.

Вищенаведене підтверджується свідоцтвом про смерть, свідоцтвом про народження, заповітом, довідкою Теківської сільської ради, державним актом на право приватної власності на землю, витягом про нормативно-грошову оцінку земляної ділянки.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Керуючись ст.ст. 10, 27, 60, 61, 169, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.16, 392 ЦК України, ст. 124 Конституції України,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 3,73 га., що розташована на території Теківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, яка була надана ОСОБА_2 у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого на підставі розпорядження Виноградівської райдержадміністрації № 260 від 21 травня 2003 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийА. А. Надопта