РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(резолютивна частина)

15 лютого 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Подзігун Г. В.

при секретарі Кошевій О. С.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Приватбанк до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Приватбанк заборгованість в розмірі 16 950 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Приватбанк судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН

Справа № 490/13686/14-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Подзігун Г. В.

при секретарі Кошевій О. С.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Приватбанк до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3, в якому просило стягнути заборгованість за Кредитним договором № 5821 від 13.12.2013 року в загальному розмірі 17 097 грн. 13 коп., з яких: 16 950 грн. заборгованість за кредитом; 147 грн. 13 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що ОСОБА_3, який є клієнтом Банку, за допомогою кредитної картки скористався сервісом «Оплата частинами» в торговельно-сервісному підприємстві ТОВ «Відндовс» при придбанні товару, та уклав із Банком Кредитний договір № 5821, згідно якого отримав кредит у розмірі 16 950 грн. зі сплатою комісії за сервіс у розмірі 51,75 %. У подальшому відповідач повернув товар, однак кредитні кошти за Кредитним договором Банку не повернув, у звязку з чим Банк і звернувся до суду із даним позовом.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 лютого 2015 року позов було задоволено і стягнуто із відповідача заборгованість у вищезазначеному розмірі.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 листопада 2015 року заочне рішення скасовано, а справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні представник ПАТ КБ «Приватбанк» вимоги позову підтримав у повному обсязі з підстав, визначених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позову. При цьому, посилалася на те, що ОСОБА_3 не користувався сервісом «Оплата частинами», Кредитного договору № 5821 із Банком не укладав, товар у ТОВ «Віндовс» не придбавав, а тому просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Вивчивши доводи позову та письмових заперечень, дослідивши матеріали та обставини справи, вислухавши пояснення сторін, судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, 24.07.2006 року між Банком та відповідачем було укладено договір № SAMDN4785, яким врегульовуються відносини між Банком та ОСОБА_3 з випуску та обслуговування платіжних карток. Банк випускає клієнту картку на підставі заяви, належним чином заповненої та підписаної клієнтом.

Відповідач підтвердив свою згоду, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на веб-сайті Банку, складають між ним та Банком Договір, що підтверджується відповідним підписом ОСОБА_3 у заяві (а. с. 7-8).

На виконання вказаної заяви відповідачу було відкрито картрахунок та видано пластикову картку, яка у подальшому була неодноразово перевипущена через закінчення терміну її діїі (а. с. 134-146).

Пунктом 1.1.1.73 Умов та правил надання банківських послуг передбачена така послуга як «Оплата частинами. Без переплат» - це послуга по організації обслуговування і проведенню розрахунків по операціям, здійсненим з використанням платіжних карт, на які поширюється послуга «Оплата частинами. Без переплат», згідно яких держатель карти доручає Банку здійснювати регулярні платежі в адрес торговця в розмірі і кількості, указаних в квитанції, надрукованої на POS терміналі при автоматизації послуги «Оплата частинами» (а. с. 13).

Положеннями п. п. 2.1.1.14.1, 2.1.1.14.2 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що держатель кредитної картки має право користуватися сервісом «Оплата частинами» в торговельно-сервісних центрах підприємства, з яким Банк уклав договір розширеного еквайрінгу. Підписання чеку, роздрукованого у POS терміналі на підключення до сервісу «Оплата частинами» є акцептом умов використання сервісу «Оплата частинами» (а. с. 54).

04 грудня 2013 року ОСОБА_3 із використанням платіжної картки № 5168 **** **** 9549 скористався сервісом «Оплата частинами» в торгово-сервісному підприємстві ТОВ «Віндовс», з яким Банку уклав договір еквайрінгу, предметом якого є проведення платежів та розрахунків, що здійснюється з використанням електронного платіжного засобу при використанні покупцями сервісу «Оплата частинами», де придбав товар на суму 16 950 грн. із внесенням першого платежу у розмірі 1 071 грн. 73 коп. (а. с. 59). У подальшому, Банк перерахував на поточний рахунок ТОВ «Віндовс» повну вартість товару.

Таким чином, суд приходить до висновку, що між Банком та відповідачем було укладено Кредитний договір № 5821. Фактичне укладення Кредитного договору у звязку із придбанням відповідачем товару підтверджується довідкою Банку, в якій відображені відомості про транзакцію від 04.12.2013 року із зазначенням загальної суми транзакції, суми платежу, виплаченої суми, кількості платежів, а також номеру договору 5821 (а. с. 131), та витягом рахунку за кредитною карткою клієнта (а. с. 139), відповідно до якої 04.12.2013 року відповідач сплатою першого внеску підтвердив користування послугою «Оплата частинами», надання якої передбачено умовами Кредитного договору, відповідно до заяви позичальника.

При цьому, ОСОБА_3 04.12.2013 року фактично уклав два договори: договір купівлі-продажу обраного товару з ТОВ «Віндовс» та договір про надання споживчого кредиту з ПАТ КБ «Приватбанк».

У подальшому, 20.12.2013 року відповідач фактично відкликав свою згоду на укладання договору про надання споживчого кредиту, повернувши товар ТОВ «Віндовс». В свою чергу, ПАТ КБ «Приватбанк» повернув на рахунок відповідача перший внесок у розмірі 1 071 грн. 73 коп. на його кредитну картку, що підтверджується випискою по кредитній картці (а. с. 140).

Частиною 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що з відкликанням згоди на укладання договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором. В той же час, відповідач зазначених положень Закону не дотримався та не повернув Банку кредитні кошти.

Оскільки відповідач до цього часу кредитні кошти позивачу не повернув, Банком розрахована заборгованість в загальному розмірі 17 097 грн. 13 коп., з яких: 16 950 грн. заборгованість за кредитом; 147 грн. 13 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань.

Враховуючи усе вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Банку про стягнення з ОСОБА_3 кредитних коштів у розмірі 16 950 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з цим, суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне виконання зобовязань, задоволенню не підлягають, оскільки їх сплата не передбачена у разі відкликання згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»).

При цьому, суд також не може погодитися із твердженням представника відповідача про те, що ОСОБА_3 не купував товару у ТОВ «Віндовс» та не укладав Кредитного договору, не користувався послугою «Оплат частинами».

Так, відповідно до п. 1.11 Умов та правил надання послуг ідентифікація особи позичальника та його згода на отримання споживчого кредиту здійснюється шляхом фізичної присутності пластикової картки спеціального платіжного засобу, та введенням пін-коду. При цьому, Умовами та правилами надання банківських послуг на відповідача покладається обовязок не передавати жодній особі пластикової картки та/або пін-коду до неї.

Враховуючи, що представник відповідача, всупереч ст. 60 ЦПК України, не надала жодного доказу, який би підтверджував, що відповідач не укладав кредитного договору, а його укладала інша, стороння особа, суд вважає факт укладення відповідного договору про надання кредиту саме відповідачем доведеним.

Крім того, суд не приймає до уваги також посилання представника відповідача про те, що він не зобовязаний контролювати повернення коштів від ТОВ «Віндовс» до Банку, а Банк зобовязаний був повідомити відповідача про наявність непогашеної заборгованості.

Так, 20.12.2013 року було здійснено розірвання двох договорів договору купівлі-продажу та кредитного договору. При цьому, внаслідок розірвання договору купівлі-продажу, відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач повернув товар та отримав право вимагати повернення коштів від продавця товару. В свою чергу, позивач здійснив відповідно до абз. 6 ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» повернення отриманого першого платежу за кредитним договором, та відповідно до абз. 3 ч. 6 ст. 11 Закону отримав право вимоги від відповідача сплачених за вказівкою останнього грошових коштів.

Крім того, пунктами 2.1.1.10.6 Умов передбачено, що якщо оплачений по карті товар/послуга повернуті або не отримані, держатель карти повинен отримати від працівника торгівельної фірми зворотний рахунок (розрахунковий документ), який повинен містити номер карти і суму, яка підлягає поверненню. Повернення вартості товару/послуг здійснюється торгівельною фірмою шляхом зарахування суми на картрахунок держателя на протязі 45 днів після оформлення зворотного рахунку.

Пунктом 2.1.1.10.7 Умов визначено, що при неотриманні коштів по зворотному рахунку на протязі 45 днів держатель повинен повідомити про це банк для урегулювання питання з торгівельною фірмою, надавши копії зворотного чеку і переписки з торгівельною фірмою по даному питанню (а. с. 50).

Вказані пункти Умов хоча і передбачають можливість зарахування в рахунок погашення кредиту повернені торговцем суми за товар, але не змінюють сторін по кредитному договору та їх обов'язків.

За таких обставин, враховуючи доведення порушення відповідачем грошових зобовязань, відповідно до ст. ст. 509, 525, 526, 527, 611, 612, 615, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 16 950 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Приватбанк заборгованість в розмірі 16 950 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Приватбанк судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН