Броварський міськрайонний суд Київської області
м.Бровари № справи 361/8231/15-ц
№ провадження 2/361/503/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Білик Г.О.

при секретарях Коваль О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 до суду з позовом про усунення від права спадкування ОСОБА_3. Обгрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4. Після його смерті у встановлений законом строк позивач звернулася до Броварської міської державної нотаріальної контори із заявою про оформлення спадщини на себе та доньку після померлого чоловіка. При зверненні до нотаріальної контори позивач дізналася, що до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернувся також відповідач, який є батьком померлого ОСОБА_4 Однак будучи обізнаною щодо стосунків свого чоловіка із відповідачем вважає, що відповідач немає права на спадщину після смерті свого сина, оскільки відповідач ухилявся від виконання свого батьківського обов'язку відносно ОСОБА_4 У період мешкання зі своїм чоловіком позивач ніколи не бачила відповідача, її чоловік навіть не знав про долю свого батька та місце його мешкання, не бажав розшукувати або згадувати про нього, оскільки виховувався матір'ю. У 1996 році чоловік позивача перемінив прізвище ОСОБА_4 (прізвище батька) на прізвище ОСОБА_4 (дівоче прізвище матері). Також зазначила, що у 1983 році в провадженні Броврського міськрайонного суду знаходилася справа за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4. З зазначених підстав просила позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити

Представник позивача позов підтримала та просила задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечував, щодо задоволення позову та зазначив, що не ухилявся від батьківського обов'язку стосовно ОСОБА_4 До повноліття сина брав участь у його вихованні, придбав квартиру, майно для своєї сім'ї, а після розлучення з матір'ю ОСОБА_4 вчасно по рішенню суда сплачував аліменти. За спірну квартиру сплатив перший внесок у сумі 4000 руб. Та 150 руб. Та до лютого 1983 року сплачував внески за квартиру, вже після розлучення заключив страхову угоду на сина у сумі 500 руб. та сплатив її на користь сина. Також зазначив, що не був позбавлений батьківських прав відносно сина, тому вважає позов необгрунтованим.

Свідок ОСОБА_7 зі сторони позивача суду пояснила, що з ОСОБА_4 знайома ще зі шкільних років, однак за всі ці роки ніколи відповідача не бачила, та навіть на повноліття ОСОБА_4 не приїхав привітати.

Свідок ОСОБА_9 зі сторони відповідача в судовому засіданні пояснив, що з відповідачем вони знайомі давно, разом працювали. Ще до розлучення відповідача з ОСОБА_10 вони дружили, стосовно участі у вихованні сина після розлучення відповідача даний факт йому невідомий.

Вислухавши пояснення позивач, представника позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи із наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 27 червня 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в подружжя народилася донька -ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджуєть свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3. Після його смерті відкрилася спадщина щодо його майна.

Матеріали спадкової справи свідчать про те, що із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулись 25 серпня 2015 року ОСОБА_3 - батько померлого, 18.09.2015 року ОСОБА_1-дружина померлого в своїх інтересах та в інтересах доньки ОСОБА_2

Встановлено, що ОСОБА_4 за життя на випадок своєї смерті заповіту складено не було.

Відповідно до частини 2 статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від ії прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином з урахуванням поданої позивачем у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини вона, ОСОБА_2 та відповідач мають право у першочерговому порядку право на спадкування після смерті ОСОБА_4

Позивач вважаючи, що відповідач повинен бути усунутий від права на спадкування після сина, посилається в якості доказу на те, що її чоловік в 1996 році змінив прізвище ОСОБА_4 на ОСОБА_4, та на те що у 1983 році в провадженні Броварського міськрайонного суду знаходилася справа за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4.

Відповідно до ст.1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Проте, позивачем доказів ,які свідчать про свідоме невиконання відповідачем свого обов`язку щодо утримання сина не надано та не надано доказів того, що відповідач був позбавлений батьківських прав відносно ОСОБА_4

В свою чергу, зміна прізвища ОСОБА_4 не є доказом ухилиння відповідача від батьківського обов'язку та наявність лише ухваленого рішення суду про стягнення аліментів з відповідача не може бути обставиною, яка свідчить про свідоме ухилення відповідача від виконання обов`язків.

Разом з тим, вказані вище свідки не повідомили суду жодних фактів щодо ухилення ОСОБА_3 від виконання свого обов'язку.

Позивачем будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження ухилення відповідача від виконання рішення суду не надано.

Відповідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків , встановлених статтею 61 ЦПК України.

Відповідно до ст.10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, оцінюючи докази у їх сукупності та кожний доказ окремо, суд вважає, що позов є недоведеним, оскільки судом не встановлено обставин, з якими закон пов`язує підстави для усунення спадкоємця від права на спадкування.

Керуючись . ч. 3 ст. 1224 ЦК України, ст. ст.10-11, 60-61, 79, 88, 212, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права спадкування за законом на спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 17 лютого 2016 року.

Суддя Г.О. Білик