Справа № 305/83/16-ц
Провадження по справі № 2/305/326/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

29.01.2016 року. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді Тулик І.І.

при секретарі - Шемота М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2, у віці 54 роки, помер його батько- ОСОБА_2, про що ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено відповідний актовий запис про смерть за №14, підтвердженням чого є Свідоцтво про смерть, видане 11 березня 2003 року, виконавчим комітетом Середньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області. До дня смерті він постійно проживав в будинку за АДРЕСА_1. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок за АДРЕСА_1. Спадкоємцями на спадкове майно після смерті батька є він, ОСОБА_2, та його мати ОСОБА_3, котра відмовилася від прийняття спадщини в його користь. Підтвердженням чого є подана нею заява про відмову від прийняття спадщини на спадкове майно. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом немає. Спадщину він прийняв, оскільки постійно проживав разом із батьком у спадковому будинку. З метою отримання належного йому спадкового майна, він як спадкоємець першої черги, звернувся до приватного нотаріуса Рахівського нотаріального округу Маріна А.С.,щодо видачі йому Свідоцтва про право на спадщину за законом, на спадкове нерухоме майно -житловий будинок, за АДРЕСА_1, що належав його померлому батьку, ОСОБА_2. Проте йому було відмовлено у видачі такого Свідоцтва, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності на вищевказане нерухоме майно за спадкодавцем. Як наслідок, 18 січня 2016 року, приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу Маріна А.С. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджував би право власності за померлим батьком, ОСОБА_2, на житловий будинок за АДРЕСА_1 та було роз'яснено порядок оскарження даної постанови. На підставі наведеного, просив визнати за ним ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, загальна площа якого становить -230 кв.м., житлова площа -142,3 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом, після смерті його батька-ОСОБА_2.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні присутній не був. Надав заяву, якою позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача - Середньоводянської сільської ради Рахівського району в судове засідання не з»явився. Сільський голова Шіман Н.І. направив суду заяву про розгляд справи без представника ради та визнання позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку.

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Так, відповідно до ст.. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки

(усиновителі) померлого.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється сином спадкодавця ОСОБА_2, а отже є, в силу ст. 529 ЦК УРСР спадкоємцем першої черги спадкування за законом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, про що виконкомом Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області в книзі реєстраці актів про смерть зроблено запис за №14 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 11 березня 2003 року.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яким являється житловий будинок АДРЕСА_1.

Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в його користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд АДРЕСА_1, виданої ПП ОСОБА_8 техніком з інвентаризації нерухомого майна спадковий будинок побудований у 1990 році.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно довідки виконавчого комітету Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №11 від 18 січня 2016 року, житловий будинок АДРЕСА_1 дійсно, належав ОСОБА_2, а отже його не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена 549 ЦК УРСР, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець вступив в управління та володіння спадковим майном , і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви.

Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину, оскільки вступив в оперативне управління та володіння спадковим майном, у зв'язку з чим набув правового статусу особи, яка цю спадщину прийняла, що стверджено довідкою виконавчого комітету Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №34 від 18 січня 2016 року, відміткою про зареєстроване місце проживання в спадковому будинку до і після відкриття спадщини, в паспорті громадянина України серії НОМЕР_3.

Спору щодо набуття права на спадщину не існує, оскільки в матеріалах справи міститься нотаріально засвідчена заява іншого спадкоємця за законом: ОСОБА_3 - дружини спадкодавця, про відмову від спадщини.

Також, згідно даних Витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 18 січня 2016 року та Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №42697571 від 18 січня 2016 року, ніхто, окрім позивача, до нотаріальної контори не звертався з приводу прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 та відсутні заповіти з приводу спадкового майна.

Таким чином, враховуючи, що позивач по справі належить до спадкоємців за законом, спадщину прийняв, майнового спору з приводу спадкування не існує, оскільки інший спадкоємець відмовився від спадщини, про що нею складено належну заяву, посвідчену нотаріально, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Питання відшкодування судових витрат позивачем не ставилось.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 131, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, мешканцем АДРЕСА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею - 230 кв.м., житловою площею 142,3 кв.м., в порядку спадкування за законом, після смерті батька- ОСОБА_2.

Судовий збір в сумі 2746 гривень залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:Тулик І.І.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Тулик І.І.