РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2016 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Якуші Н.В.,

за участю секретаря Пічугіної А.Г.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з уточненим в процесі розгляду позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 4077 грн. 73 коп.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачі зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_1 і є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку №38871. Зазначив, що відповідачі не сплачували повному обсязі за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що призвело до утворення заборгованості: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.02.2013 р. по 31.10.2015 р. у розмірі 1731,08 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.02.2013 р. по 31.10.2015 р. у розмірі 1102,03 грн., суми індексу інфляції у розмірі 1134,52 грн., три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 110,10 грн.

Просив суд задовольнити його уточнені позовні вимоги та стягнути з відповідачів понесені витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що його родина свій обовязок по сплаті за спожити послуги з централізованого водовідведення та водопостачання виконала у повному обсязі, а борг, який існує є боргом сестри його дружини, яка зареєстрована за їх адресою та мешкає у квартирі, проте за комунальні послуги не платить. Крім того вказував, що договору про отримання послуг з позивачем не укладав. Проте зазначив, що визнає обовязок, який існує у його сина ОСОБА_5 щодо сплати за отримані ним послуги з водопостачання та водовідведення, а тому визнав частково суму боргу за ОСОБА_5, вираховуючи при цьому суму, яка була вже сплачена після звернення позивача до суду.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнала, зазначила, що не здійснювала оплату через те, що має погане здоровя та не працює.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачі зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_2 і є споживачами послуг водопостачання та водовідведення, які надає позивач.

Обовязок споживачів своєчасно сплачувати за житлово-комунальні послуги, у тому числі і за послуги водопостачання та водовідведення, передбачений ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно уточненого розрахунку заборгованості, через несплату за відповідачами виникла заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.02.2013 р. по 31.10.2015 р. у розмірі 1731,08 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.02.2013 р. по 31.10.2015 р. у розмірі 1102,03 грн. (а.с.85-89).

Розрахунок заборгованості був перевірений судом, відповідає встановленим у визначеному законом порядку тарифам, відповідачі не надали належних та допустимих доказів того, що існують оплачені ними суми, що не були враховані у розрахунку позивача.

Доказів, які спростовують вищезазначену суму заборгованості відповідачі до суду також не надали.

Проте суд вважає, що доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що він та його дружина, відповідач ОСОБА_4 та їх малолітній син, повністю виконали свій обовязок по сплаті, оскільки мають встановлену 100% пільгу, є обґрунтованими, оскільки з розрахунку до позову та з пояснень представника позивача судом дійсно встановлено, що три особи - ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, які прописані за адресою: АДРЕСА_1, користуються 100% пільгами за користування централізованим водопостачанням та водовідведенням.

У звязку з чим, суд вважає, що обовязок по сплаті боргу, який було предявлено до суду, існує саме у ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

Разом з тим судом встановлено, що 24 грудня 2015 року ОСОБА_5 здійснив часткову оплату за послуги з водопостачання у розмірі 481 грн. та водовідведення у розмірі 346 грн. (а.с.47-48), у звязку з чим позивач зменшив первісну суму позову на вищевказану суму, а тому підстав для солідарного стягнення заборгованості з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 не має.

Посилання відповідача ОСОБА_2 на те, що у суду не має юридичних підстав для стягнення з них заборгованості, оскільки позивач не уклав з ними договір, суд вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Так, основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами, а також їхні права та обовязки, регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630.

Відповідно до вимог ст.ст. 13-16 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» - послуга з централізованого водопостачання та водовідведення надається своєчасно, безперебійно.

Пунктом 1 ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» передбачено право споживача вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч.3 ст. 20 цього Закону обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори, правочини, інші юридичні факти.

Згідно зі ст. 509 ЦК України - зобов'язання виникають з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України (в тому числі і з юридичних фактів).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (передати майно, сплатити гроші тощо).

З обставин справи вбачається, що хоча між сторонами по справі не укладено письмового договору на оплату послуг з теплопостачання, проте, позивач фактично їх надавав, а відповідач раніше здійснювали оплату за надані послуги, але не в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

У даному випадку позивач, виконавши свої зобов'язання з надання послуг, має законні підстави вимагати від споживача оплати за надання цих послуг.

Окрім цього, частиною 1 ст.218 ЦК України передбачено, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність.

Тобто, у судовому засіданні встановлено, що між сторонами фактично існували і існують правовідносини по наданню послуг з централізованого водопостачання та водовідведення і користування такими послугами, які випливають із зазначених вище нормативно-правових актів. Позивач виконував свої зобов'язання по наданню таких послуг, відповідачі є споживачами цих послуг та зобов'язання по їх оплаті у повному обсязі не виконували.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, звертаючись з позовом до суду, позивач просив суд стягнути з відповідачів на їх користь суми індексу інфляції у розмірі 1134,52 грн., три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 110,10 грн.

Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Закріплена в п. 7.2.3 норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Правові наслідки прострочення боржника виконання грошового зобов'язання, сплата пені та - на вимогу виконавця - суми втрат від інфляції та трьох процентів річних, з урахуванням зазначених норм матеріального права, визначені сторонами і в укладеному ними договорі.

Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.

Саме до цього зводяться правові висновки, що висловлені судом касаційної інстанції в судовому рішенні від 23 березня 2011 року, яке надано комунальним підприємством Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції ч. 2 ст. 625 ЦК України в подібних правовідносинах, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень, а також у постанові Верховного Суду України від 20.06.2012 року у справі №6-68цс12, що у відповідності до ст.360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх судів України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У звязку із вищезазначеним, суд вважає вимоги позивача про стягнення в солідарному порядку з відповідачів, які не користувались 100% пільгами, суми 3% річних та інфляційних витрат обґрунтованими та погоджується із їх розмірами, які вирахував позивач відповідно до розрахунку (а.с.86-89).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь позивача в частковому порядку.

Керуючись ст.ст. 64, 68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 257, 267, 526, 541, 610, 625 ЦК України; ст.ст. 10, 11, 60, 74, 76, 88, 169, 197 ч.2, 209, 212, 214, 215 ЦПК , суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1 ) суму заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період 01.02.2013 р. по 31.10.2015 р. у розмірі 384,54 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.02.2013 р. по 31.10.2015 р. у розмірі 205,01 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2) на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» суму заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період 01.02.2013 р. по 31.10.2015 р. у розмірі 1346,54 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.02.2013 р. по 31.10.2015 р. у розмірі 897,02 грн..

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2) суми індексу інфляції у розмірі 1134,52 грн., три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 110,10 грн.).

В частині позовних вимог до ОСОБА_4, ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути в частковому порядку з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2) на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» судовий збір у розмірі 609 грн. 00 коп. з кожного.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення складено 15 лютого 2016 року.

Суддя Якуша Н.В.