Ухвала

іменем україни

17 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М., Мартинюка В.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 23 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що відповідно до договору позики від 21 серпня 2001 року він позичив ОСОБА_2 27 тис. грн строком до 21 серпня 2011 року.

На забезпечення виконання договору позики від 21 серпня 2001 року того ж дня між ними укладено договір застави нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1. Відповідач умови договору позики порушила і борг своєчасно не повернула. Оскільки сума позики в розмірі 27 тис. грн у 2001 році була еквівалентна 5 тис. доларів США, ОСОБА_1 вважав, що стягненню з відповідача підлягає сума боргу з урахуванням курсу НБУ станом на 31 березня 2015 року.

Посилаючись на зазначені обставини, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача борг за договором позики у розмірі 117 246 грн 57 коп., проценти у розмірі 24 924 грн 54 коп. та судові витрати по справі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 23 грудня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 27 тис. грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 проценти за договором позики з 01 до 21 серпня 2011 року в розмірі 118 грн 12 коп.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначені судові рішення в частині відмови в позові про стягнення 90 246 грн 57 коп. заборгованості за договором позики скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про стягнення з відповідача 117 246 грн 57 коп.

У частині позову про стягнення процентів за договором позики в розмірі 118 грн 12 коп. ухвалені в справі рішення не оскаржуються та, відповідно, в касаційному порядку не переглядаються.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судом установлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно з яким ОСОБА_1 21 серпня 2001 року передав ОСОБА_2 27 тис. грн, еквівалент 5 тис. доларів США. Строк повернення грошей у договорі позики визначено 21 серпня 2011 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором позики 21 серпня 2001 року укладено договір застави нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1.

Оскільки ОСОБА_2 гроші не повернула, суд дійшов висновку, що підлягає стягненню з останньої саме 27 тис. грн, оскільки договір позики укладений у гривні і зазначення в договорі еквіваленту до доларів США не змінює природи договору.

Передача у позику саме 27 тис. грн також підтверджується нотаріально посвідченим договором застави, укладеним з метою забезпечення належного виконання договору позики.

Таким чином, як сума позики, так і сума на виконання договору позики визначена сторонами у розмірі 27 тис. грн.

За таких обставин відсутні підстави для визначення суми, що підлягає сплаті за курсом валют.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 23 грудня 2015 року в частині відмови в позові про стягнення 90 246 грн 57 коп. заборгованості за договором позики залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

І.М.Завгородня

В.І.Мартинюк