Справа №522/7340/16-ц
Провадження № 2/522/5246/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участю секретаря Шевчик В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ТОВ «Центр правової допомоги» про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 27.04.2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ТОВ «Центр правової допомоги», за яким просив стягнути на його користь борг за договором про надання правової допомоги у розмірі 3200 грн., три відсотки річних від простроченої суми боргу у розмірі 190 грн. 75 коп., суму індексу інфляції за весь час прострочення з травня 2014 року по квітень 2016 року у розмірі 546 грн. 15 коп., судові витрати.

В обґрунтування позову відзначив, що 29 грудня 2009 року між ним, як Замовником, та ТОВ «Центр правової допомоги», як Виконавцем, в особі директора ОСОБА_2 було укладено Договір про надання правової допомоги (пенсіонери Збройних Сил - військова розвідка) (надалі - «Договір»), згідно якого Виконавець зобовязувався надати йому правову допомогу та представляти права і законні інтереси у взаємовідносинах з державними органами України та в судах України в спорі з органами Пенсійного Фонду України з питання про перерахунок пенсії як військовослужбовцю розвідувальних органів України. Згідно пункту 2.1.5. Договору, Відповідач брав на себе зобовязання самостійно нести судові, транспортні витрати та витрати на відрядження, які необхідні для виконання даного Договору. Згідно пунктів 3.1.2. та 3.1.3. Договору, на позивача було покладено обовязок оплатити послуги Виконавця та належним чином оформити та видати довіреність уповноваженим Виконавцем особам. Згідно пункту 4.1. Договору, вартість послуг Виконавця визначались в розмірі 50% суми, фактично отриманої позивачем у якості погашення заборгованості по виплаті пенсії на виконання рішення суду. При цьому, зазначена вартість послуг зменшувалась на 800 грн., які були сплачені ОСОБА_3 Виконавцю перед укладенням цього Договору, що підтверджується квитанцією №NOXTH51431 від 29.12.2009. Пунктом 4.2. Договору встановлено, що зазначена в пункті 4.1. вартість послуг Виконавця оплачується Замовником безпосередньо після фактичного отримання суми заборгованості по пенсії на виконання судового рішення. На виконання пунктів 3.1.2. та 3.1.3. Договору 12 квітня 2012 року позивачем було видано уповноваженим Виконавцем особам належним чином оформлену довіреність та додатково передано директору ТОВ «Центр правової допомоги» ОСОБА_2 готівкою 2400 грн., які підлягали зарахуванню при здійсненні майбутніх взаєморозрахунків, що підтверджується відповідною розпискою. При цьому в розписці зазначено, що зазначена сума підлягає витраті виключно в інтересах позивача, в іншому випадку, за першою вимогою ОСОБА_2 зобовязується повернути отримані кошти. Оскільки судом було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 про перерахунок пенсії як військовослужбовцю розвідувальних органів України та перерахунку пенсії позивача не відбулося, 18 квітня 2014 року на адресу Відповідача позивачем була надіслана заява про повернення коштів, яка була отримана ним 25 квітня 2014 року. Однак, до цього часу Відповідачі кошти на вимогу позивача не повернули.

Позивач вважає, що відповідач мав повернути йому до 3 травня 2014 року кошти на суму 3200 грн. (800 грн. попередньо сплачений при підписанні договору та 2400 грн. сплачених 12.04.2012 року). Оскільки відповідач добровільно кошти не сплатив, просить стягнути також три відсотки річних від простроченої суми боргу станом на 26.04.2016 року у розмірі 190 грн. 75 коп., та суму індексу інфляції за період з травня 2014 року по квітень 2016 року у розмірі 546 грн. 15 коп..

У судове засідання 11.10.2016 року зявився позивач, позовні вимоги та обставини, якими вони обґрунтовані, підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. У минулих судових засіданнях додатково пояснив, що у 2009 році між ним та ТОВ «Центр правової допомоги» в особі директора ОСОБА_2 був укладений договір про надання правової допомоги, за яким відповідачем обіцяно повернути позивачу передбачену законом пенсію. Позивач мав внести передоплату 800 грн. та видати довіреність представникам ОСОБА_4 на суму 800 грн. він сплатив при підписанні договору, а у квітні 2012 року надав довіреність і в той же день згідно розписки видав йому ще 2400 грн. (для захисту прав позивача у судах м. Києва). При цьому, позивач не заперечував, що ТОВ «Центр правової допомоги» провело ряд заходів: написали та подали позови до суду 1-ї інстанції, пізніше був повторний позов, проте суди усіх інстанції (1-ї інстанції, апел. інстанції та ВАСУ) відмовили ОСОБА_3 в задоволенні позову. За договором було встановлено, що всі розрахунки між сторонами мали відбутись по взаєморозрахунку після фактичного отримання коштів за виконанням рішення суду. Оскільки рішення суду не винесено та немає повного розрахунку, вважає, що кошти сплачені ним відповідачу повинні бути йому повернуті. Він звертався до ОСОБА_2 з відповідним листом в 2014 році, проте відповідач написав, що навпаки це він винен багато коштів та подав на нього до суду. Рішеннями судів від 08.04.2015 року та 09.07.2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до нього було відмовлено.

Відповідачі у судове засідання, призначене на 11.10.2016 року не зявились, про дату, час та місце розгляду справи були належним чином та своєчасно повідомлені, причини неявки суд не повідомили. До суду 26.08.2016 року надійшли письмові заперечення від ТОВ (а.с.26), згідно яких відзначено, що позовні вимоги ОСОБА_3 є необґрунтованими та безпідставними, отримані згідно розписки від 12.04.2012 року кошти на суму 2400 грн. не мають відношення до укладеного між ними 29.12.2009 року договору про надання правової допомоги. Крім того, зазначеним договором не передбачено повернення замовнику сплачених ним на виконання договору коштів на суму 800 грн.. Заперечували щодо стягнення коштів, нарахованих позивачем згідно ст.. 625 ЦК України, оскільки відсутнє грошове зобовязання, яке було б порушено з боку ТОВ «Центр правової допомоги». На підставі вищевикладеного, просили відмовити у повному обсязі.

Суд на підставі ст.. 169 ЦПК України за згодою позивача ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, повідомлених належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Судом встановлено, що 29 грудня 2009 року між ОСОБА_3, як Замовником, та ТОВ «Центр правової допомоги», як Виконавцем, в особі директора ОСОБА_2 було укладено Договір про надання правової допомоги (пенсіонери Збройних Сил - військова розвідка) (надалі - «Договір»), згідно якого Виконавець зобовязувався надати йому правову допомогу та представляти права і законні інтереси у взаємовідносинах з державними органами України та в судах України в спорі з органами Пенсійного Фонду України з питання про перерахунок пенсії як військовослужбовцю розвідувальних органів України та стягнення недоотриманої пенсії за період проведеного перерахунку (а.с.4).

Відповідно до вимог ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно до ст.. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору. Умови, що визначені законом як істотні або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до ст.. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Ст.. 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідальність виконавця за порушення договору про надання послуг передбачена у ст.. 906 ЦК України, за якою збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором.

У розділі 2 договору про надання правової допомоги від 29.12.2009 року сторони визначили наступні обовязки виконавця, зокрема останній зобовязався:

2.1.1. здійснити захист прав та законних інтересів Замовника у взаємозвязку з державними органами та установами України, в судах України;

2.1.2. надавати Замовнику весь комплекс необхідних юридичних послуг, у тому числі консультації, підготовку скарг, заяв, клопотань та інших процесуальних документів;

2.1.3. представляти інтереси Замовника у взаємозвязку з державними органами та установами України, в судах України;

2.14 підготовити та направити в установленому порядку необхідні для виконання отриманого завдання правові документи: позовні заяви, заяви, скарги, клопотання, інше;

Згідно пункту 2.1.5. Договору, Відповідач брав на себе зобовязання самостійно нести судові, транспортні витрати та витрати на відрядження, які необхідні для виконання даного Договору.

Згідно пунктів 3.1.2. та 3.1.3. Договору, на замовника було покладено обовязок оплатити послуги Виконавця та належним чином оформити та видати довіреність уповноваженим Виконавцем особам.

Згідно пункту 4.1. Договору, вартість послуг Виконавця визначались в розмірі 50% суми, фактично отриманої позивачем у якості погашення заборгованості по виплаті пенсії на виконання рішення суду.

При цьому, зазначена вартість послуг зменшувалась на 800 грн., які були сплачені ОСОБА_3 Виконавцю перед укладенням цього Договору, що підтверджується квитанцією №NOXTH51431 від 29.12.2009 р. (а.с.5).

Пунктом 4.2. Договору встановлено, що зазначена в пункті 4.1. вартість послуг Виконавця оплачується Замовником безпосередньо після фактичного отримання суми заборгованості по пенсії на виконання судового рішення.

З пояснень позивача судом встановлено, що на виконання п. 3.1.3. Договору 12 квітня 2012 року позивачем було видано уповноваженим Виконавцем особам належним чином оформлену довіреність.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 12.04.2012 року позивачем передано ОСОБА_2 кошти на суму 2400 грн., про що того ж дня складена відповідна розписка (а.с.6). При цьому в розписці зазначено, що зазначена сума підлягає витраті виключно в інтересах позивача, в іншому випадку, за першою вимогою ОСОБА_2 зобовязується повернути отримані кошти. Отриманні відповідачем кошти підлягають зарахуванню при здійсненні у майбутньому взаєморозрахунків.

З пояснень позивача встановлено, що спори з органами ПФУ з питання про перерахунок пенсії як військовослужбовцю розвідувальних органів України та стягнення недоотриманої пенсії за період проведеного перерахунку були вирішені не на його користь та судами постановлені рішення про відмову у задоволенні його позовів.

Оскільки, рішеннями судів було відмовлено в задоволенні його позовів та перерахунок пенсії не відбувся, позивач вважає, що підстав для оплати послуг за договором від 29.12.2009 року немає, тому 17.04.2014 року направив відповідачу лист з вимогою щодо повернення сплачених ним коштів (а.с.7). Дана вимога відповідачем до теперішнього часу не виконана.

Також судом встановлено, що на розгляді Приморського районного суду м. Одеси перебувала справа №522/19987/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за яким ОСОБА_2 просив суд стягнути на його користь кошти на суму 12 909, 60 грн., сплачених ним у звязку з домовленістю та наданням допомоги ОСОБА_3 у вирішенні спору з МОУ на підставі виданої останнім довіреності від 12.04.2012 року.

Рішенням суду від 08.04.2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09.07.2015 року, було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 (а.с.27-30).

За розглядом даної справи №522/19987/14-ц, судами встановлено, 12 квітня 2014 ОСОБА_3 надав довіреність, якою уповноважив ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 представляти інтереси ОСОБА_3 по фактам порушенням його конституційних, цивільних, загально громадських, майнових та не майнових прав і основних свобод в організаціях, в установах, підприємствах, незалежно від їх форм власності вести його справи в усіх державних, приватних організаціях, а також судові справи в усіх судах, передбачених законом України «Про судоустрій та статус суддів», у судах загальної юрисдикції та суді конституційної юрисдикції в тому числі в апеляційних та спеціалізованих судах з усіма правами, наданими законом позивачу, відповідачу, третій особі, в тому числі з правом предявлення позову та підписання позовної заяви, зміни підстав або предмету позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, відмови від позову, визнання позову повністю або частково, укладення мирової угоди, оскарження рішення суду, подачі виконавчого листа до стягнення, без права отримання присудженого йому майна чи грошей; у відповідній державній виконавчій службі з питань, повязаних з виконанням судових та інших рішень; в органах внутрішніх справ та органах прокуратури, у відповідному Управлінні юстиції, слідчих органах, органах дізнання, а також в усіх інших установах, підприємствах і організаціях при вирішенні будь-яких питань, які вникають при розгляді судової справи.

22.05.2014 року на адресу ОСОБА_3 було направлено лист зі звітом про результати виконання отриманого від нього доручення.

Отже, з урахуванням викладеного, та що не заперечується позивачем, суд вбачає, що ТОВ «Центр правової допомоги» на виконання договору про надання правової допомоги (пенсіонери Збройних Сил - військова розвідка) від 29.12.2009 року на підставі довіреності від 12.04.2014 року було здійснено ряд заходів від імені та в інтересах ОСОБА_3, та надано позивачу як замовнику відповідні послуги, зокрема, предявлялись позови до судів різних інстанції, подавались уточнення до позовних вимог, апеляційні та касаційні скарги.

При цьому, суд вбачає, що у договорі від 29.12.2009 року сторони не встановили жодних умов стосовно результатів, отримання яких бажано унаслідок надання відповідних юридичних послуг, також не передбачено відповідальності у разі неотримання бажаних результатів від наданих юридичних послуг.

У даному договорі не було передбачено гарантій щодо позитивного вирішення спору між ОСОБА_3 з органами Пенсійного Фонду України з питання про перерахунок пенсії саме на користь позивача, а обумовлено лише надання відповідної правової допомоги та представлення інтересів та прав позивача, надання комплексу юридичних послуг.

Таким чином, суд вбачає, що відповідачами зобовязання, передбачені розділом 2 договору, були виконані та надані позивачу відповідні послуги.

При цьому, умовами укладеного між сторонами договору від 29.12.2009 року не передбачено інших випадків повернення коштів, окрім передбаченого п. 5.3 договору, за яким сторони встановили, що при не виконанні Виконавцем взятих на себе зобовязань, передбачених п.2.1.4 даного договору, Замовник вправі в односторонньому порядку розірвати договір з поверненням сплаченої вартості послуг.

Таким чином, оскільки зобовязання за договором від 29.12.2009 року про надання правової допомоги відповідачами були виконані, бажаний результат наданих послуг не був обумовлений сторонами, суд вбачає, що підстав для повернення позивачу сплачених ним за договором коштів на суму 800 гривень немає.

При цьому, з наданої позивачем розписки від 12.04.2012 року не вбачається, що кошти у сумі 2400 грн. були передані ОСОБА_2 у рахунок сплати послуг саме за вказаним договором про надання правової допомоги (пенсіонери Збройних Сил - військова розвідка), укладеного між ними 29.12.2009 року, не встановлено мета та умови отримання відповідачем ОСОБА_2 вказаних коштів. Жодних інших доказів на підтвердження даних обставин позивачем суду не надано. Не надано суду доказів, що сплачені кошти підлягають поверненню у звязку з вирішенням спору з органом пенсійного фонду не на користь ОСОБА_3.

З інших підстав щодо стягнення з відповідача сплаченої суми коштів ОСОБА_3 до суду не звертався.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до частини першої, другої ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Суд зазначає, що позивач не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

На підставі викладеного та керуючись с ст.ст.. 1, 3, 10, 11, 15, 57, 60, 169, 208-209, 212-215, 218, ЦПК України; ст.. 15, 16, 207, 626, 638, 901, 903, 906 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ТОВ «Центр правової допомоги» про стягнення коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення., згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Домусчі Л. В.

11.10.2016