Провадження №2/523/4852/16
22 вересня 2016 року Суворовський районний суд міста Одеси в складі: головуючого судді Гудіної Н.І.
при секретарі Мельніченко Г.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Одесі
справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на житлову площу в будинку,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 (далі - Позивачі) звернулись до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (далі - Відповідачі) з позовом про визнання особи такою, що втратила право на житлову площу в будинку,за наступних обставин.
Позивачі є власниками домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі Договорів купівлі-продажу від 11 серпня 2016 року.
Вказаний будинок був придбаний Позивачами у Відповідача ОСОБА_3
В даному будинку залишились зареєстрованими Відповідачі. Реєстрація Відповідачів в будинку порушує права Позивачів як власників, перешкоджає їм в повній мірі користуватися та розпоряджатися своїм майном.
За викладених обставин Позивачі просять визнати Відповідачів такими, що втратили право користування житловою площею в домоволодінні АДРЕСА_1.
Позивачі надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю та не заперечують проти прийняття заочного рішення.
Відповідачі до суду не з'явилися, судові повістки повернуті поштою без вручення адресату, за місцем реєстрації не проживають.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог та прийняття заочного рішення.
Згідно договорам купівлі-продажу від 11.08.2016 року ОСОБА_3 продала, а Позивач ОСОБА_1 та Позивач ОСОБА_2 купили по ? частині житлового будинку з надвірними господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 (а.с.4-5).
Право власності Позивачів зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.7-8).
Згідно довідки про склад сім'ї та реєстрацію від 29.08.2016 року в даному домоволодінні зареєстровані Відповідачі (а.с.6).
Згідно ст. 383 ЦК України та ст.ст. 150, 155 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, членів своєї сім'ї, інших осіб.
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право і користування цим житлом відповідно до закону.
Згідно ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, п втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий дім, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель та ін.) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), «свідоцтва про смерть. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.
Згідно п. 9, 10 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, місце проживання якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за місцем його перебування або за останнім відомим місцем проживання відповідача чи постійного його заняття (роботи).
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усуненні перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Таким чином, судом встановлено факт не проживання Відповідачів в домоволодінні, яке належить Позивачам, що перешкоджає Позивачам у здійсненні ним права власника. Суд вважає, що слід визнати Відповідачів такими, що втратили право користування житлом в будинку АДРЕСА_1.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.150,155 ЖК України, ст..ст. 29,317,319,391, 405 ЦК України, ст.ст. 57,60,61,169,209, 212- 215 ,218,224-228 ЦПК України , суд,-
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на житлову площу в будинку - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, 1957 року народження, ОСОБА_4, 1952 року народження, ОСОБА_5,1978 року народження, такими, що втратили право користування житлом в будинку АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, позивачем в загальному порядку, тобто рішення суду позивачем може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції.
У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя-