Справа № 366/382/16-ц Головуючий у І інстанції Слободян Н. П.
Провадження № 22-ц/780/4186/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 14.09.2016
УХВАЛА

Іменем України

14 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря: Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іванківського районного суду Київської області від 30 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання додаткового строку на прийняття спадщини, -

встановила:

у лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Іванківського районного суду Київської області з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 13 травня 2015 року померла мати позивача ОСОБА_4.

За своє життя заповіту померла не склала.

На праві особистої приватної власності на момент смерті вона мала будинок, розташований в с. Обуховичі Іванківського району Київської області по вул. Польова, 8 та інше майно.

Частину спадкового майна, що залишилась після смерті ОСОБА_4, мав намір успадкувати позивач, а другу частину його сестра ОСОБА_3, яка вже подала відповідну заяву до нотаріальної контори.

Внаслідок особистих обставин у травні-жовтні 2015 року, коли закінчувався строк подачі заяви про прийняття спадщини і необхідно було подавати заяву про прийняття спадщини, позивач хворів і, крім того не знав, що необхідно було подавати заяву про прийняття спадщини протягом 6 місяців з дня смерті матері, про що був невірно поінформований, тому такої заяви не подав.

Ця обставина не дає можливості прийняти частину спадкового майна, на яке він має повне право.

Позивач вважає причину пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини поважною, а тому має право на визначення йому додаткового строку для подання такої заяви.

Просив визначити йому такий строк - два місяці з дня прийняття судом рішення по вищезазначеному позову.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 30 травня 2016 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на його незаконність та необґрунтованість, ухваленого з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що протягом травня жовтня 2015 року ОСОБА_2 перебував під впливом відповідача, яка начеб то переконувала його у недоцільності прийняття спадщини.

Також, апелянт, стверджує, що не мав змоги направити заяву про прийняття спадщини нотаріусу поштою або через представника із за його правової необізнаності.

Просив скасувати рішення Іванківського районного суду Київської області від 30 травня 2016 року і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Визначити двомісячний додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що13 травня 2015 року померла мати позивача та відповідача ОСОБА_4

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з домоволодіння та квартири, розташованих в с. Обуховичі Іванківського району Київської області.

Заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_4 не залишила.

Спадкоємцями першої черги за законом є діти померлої ОСОБА_4 донька ОСОБА_3 та син ОСОБА_2

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

26 січня 2016 року державним нотаріусом Іванківської районної державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої 13 травня 2015 року ОСОБА_4 у звязку з пропущеним строком для прийняття спадщини.

За даними нотаріальної контори спадщину прийняла ОСОБА_3 заявою від 21 жовтня 2015 року (спадкова справа №341/2015).

Оскільки спадкодавець ОСОБА_4 померла 13 травня 2015 року, то строк для прийняття спадщини закінчився 12 листопада 2015 року. Саме до вказаної дати всі спадкоємці, які бажали прийняти спадщину, мали подати заяву про прийняття спадщини.

Позивач вважає, що він пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, а саме через хворобу, а тому йому слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, щопозивачем та його представником не було надано належних доказів, що причини пропуску шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини є поважними, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами.

Також, не надано було доказів на підтвердження поважності пропуску строку для прийняття спадщини в період з 13 травня 2015 року, тобто з моменту відкриття спадщини, по 12 листопада 2015 року, тобто по день звернення до суду з позовом.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони узгоджуються з вимогами чинного законодавства та ґрунтуються на матеріалах справи.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст.213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

В постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, зокрема, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття.

Згідно п.24 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, колегія суддів дослідила поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Крім того, судом апеляційної інстанції не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, похилий вік, непрацездатність тощо.

Поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, відповідно до вимог ст.58 ЦПК України, доводиться переважно письмовими доказами - довідками медичних установ про стан здоровя та проходження курсу лікування, довідками про перебування особи у відрядженні чи за межами України, інші довідки, акти, листування, що містять відомості щодо обставин, які перешкоджали зверненню спадкоємця до нотаріальної контори в строки встановлені ст.1270 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що в довідці від 05 лютого 2016 року, яка підписана лікарем-психіатром ОСОБА_5, зазначено, що з 05 по 20 листопада 2015 року ОСОБА_2 лікувався амбулаторно у звязку з погіршенням стану. Діагноз: епілепсія з генералізованими судорожними приступами, змінами особистості, збільшенням припадків.

Виписки з медичної картки в матеріалах справи відсутні, тому суд апеляційної інстанції не має підстав для висновку, що хвороба і амбулаторне лікування були перешкодою для звернення до нотаріуса у визначений законом строк.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснено, що заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Зі змісту п.2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою. Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5. гл.10 зазначеного Порядку.

Згідно п.2.1 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5 спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними.

Отже, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Іванківського районного суду Київської області від 30 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді