Справа № 571/658/16-ц
Провадження № 2/571/264/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2016 року. смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області, в складі: судді одноособово ОСОБА_1Ф, при секретарі Гордійчук Т.О., за участю позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 сільської ради Рокитнівського району Рівненської області про визнання заповіту нікчемним,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 сільської ради Рокитнівського району Рівненської області про визнання заповіту нікчемним.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 25 липня 2007 року помер його брат ОСОБА_6, житель ІНФОРМАЦІЯ_1. 31 травня 2007 року секретарем Рокитнівської сільської ради ОСОБА_7 посвідчено та зареєстровано за №58 заповіт від імені ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4, при наявності інших прямих спадкоємців за законом. В силу життєвих обставин брат був неграмотний і неписьменний, а підпис у заповіті викликає сумніви у його автентичності. Вважає, що заповіт посвідчений особою, яка не мала на це право, а така нотаріальна дія вчинена з порушенням вимог закону та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських і селищних, міських Рад народних депутатів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №111/5 від 28.12.2006 року.Також, заповіт не відповідає вимогам закону за формою і змістом, так як після підпису заповідача виконаний запис, що заповіт прочитаний ним, хоч брат був неграмотний.

Крім того, на час смерті матері ОСОБА_8, 28 серпня 1989 року, позивач з братом ОСОБА_6 були прописані у спадковому будинку №4 по вул.Ювілейна в с.Осницьк Рокитнівського району і являються спадкоємцями по закону в рівних частинах. Письмової та усної згоди про відмову від своєї частки спадщини на користь брата позивач не давав. На час складання заповіту, 31 травня 2007 року, право власності на будинок на брата не було оформлено і йому не належало, тому передати у спадок ОСОБА_4 чуже майно ОСОБА_6 не мав права. В момент посвідчення заповіту спадкоємиця ОСОБА_4 була неповнолітньою, проте у заповіті такі дані не вказані, також у заповіті не вказані дані паспортів ОСОБА_6 та ОСОБА_4.

Вважає, що є підстави вважати заповіт нікчемним, так як складений особою, яка не мала права його посвідчувати, та складений з порушенням щодо форми, змісту та посвідчення.

Також позивач зазначає, що невірна діяльність посадових осіб ОСОБА_5 сільської ради, носить важкі наслідки, тому відповідно до ч.4 ст.258 ЦК України може застосовуватись позовна давність у десять років до вимог застосуваня наслідків нікчемного правочину. Крім того, відповідно до п.4 ч.1 ст.268 ЦК України, позовна давність не поширюється на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акту органу місцевого самоврядування, яким порушено його право або інше речове право.

Посилаючись на норми статей 1247,1251,1257 ЦК України просив визнати нікчемним заповіт, складений 31 травня 2007 року від імені ОСОБА_6, яким житловий будинок з усіма надрівними будівлями, що до нього прилягають, який знаходиться в с.Осницьк по вул.Ювілейна,4, Рокитнівського району Рівненської області та все належне йому майно заповідає ОСОБА_4, посвідчений секретарем Рокитнівської сільської ради Рівненської області ОСОБА_7, реєстраційний номер 58.

Під час судового розгляду справи позивач ОСОБА_2 позов підтримав з тих же підстав та доповнив, що про наявність заповіту позивачу стало відомо після смерті брата. Спадковий житловий будинок належав його матері, тому він, як спадкоємець по закону, має право на половину будинку. Крім того, даний будинок вони будували всі разом, тому брат ОСОБА_6 не міг його заповісти ОСОБА_4 З травня 2007 року брат тяжко хворів, був паралізований, а відповідно не міг скласти такого заповіту. Так як він був неписьменний, то не міг особисто поставити підпис на заповіті, а секретар сільської ради ОСОБА_7 не мала права посвідчувати заповіт. Просить позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_3 вважає, що оскаржуваний заповіт складений за формою зразка радянських часів, тому за таким заповітом не могли бути видані відповідачу документи на право власності. Оскажруваний заповіт є недійсним в силу вимог закону.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала та пояснила, що ОСОБА_6 проживав сам. Вона з матірю допомагали йому по господарству. Про те, що ОСОБА_6 склав заповіт, їй стало відомо вже після його смерті. На даний час вона оформила право власності на спадковий будинок та земельну ділянку. Вважає, що відсутні підстави для визнання заповіту нікчемним. Просить відмовити у задоволенні позову за пропуском позовної давності.

Представник відповідача ОСОБА_5 сільської ради Рокитнівського району Рівненської області в судове засідання не прибув, згідно поданої заяви ОСОБА_5 сільська рада просить розглянути справу без участі представника відповідача на підставі та в межах чинного законодавства.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що позивач та ОСОБА_6 є його братами. ОСОБА_6 помер вдома. До хвороби, він ходив, сам справлявся по господарству, сторонньої допомоги не потребував. Спадковий будинок будували вони всі разом, тому вважає, що позивач має право на частину цього будинку.

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що у 2007 році за викликом поїхала у с.Осницьк до ОСОБА_6 на посвідчила заповіт. У будинку був спадкодавець та вона, сторонніх осіб не було. На столі лежала газета списана підписами, зрозуміла, що тренувався розписуватись. Житловий будинок він заповів відповідачці. Вона прочитала заповіт вголос та посвідчила. Заповіт відповідач волі померлого.

Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно погосподарської книги №23 за 2006-2010 роки особовий рахунок №2016 житловий будинок по вул.Ювілейна,4 в с.Осницьк Рокитнівського району Рівненської області рахувався за померлим ОСОБА_6 (а.с.40-42).

ОСОБА_6 помер 25 липня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7).

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконкому ОСОБА_5 сільської ради Рокитнівського району Рівненської області 31 травня 2007 року, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3 на випадок смерті зробив заповітне розпорядження за яким житловий будинок з усіма надвірними будівлями, що до нього прилягають, який знаходиться в селі Осницьк по вул.Ювілейна,4 Рокитнівського району Рівненської області та все майно, яке належатиме йому на час його смерті, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося заповідає ОСОБА_4 (а.с.5).

Відповідно ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідає його волі.

Згідно рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 20 грудня 2010 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 сільської ради Рокитнівського району Рівненської області, ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним відмовлено. Рішення суду оскаржувалося, набрало законної сили .

У мотивувальній частині рішення суду зазначається, що заповіт складений з дотриманням вимог щодо його форми, змісту і не суперечить закону (а.с.77,78).

В силу вимог ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Не заслуговує на увагу суду посилання позивача на те, що спадковий будинок ОСОБА_6 не мав права заповідати, так як він йому не належав, з огляду на наступне. У свідоцтві про право власності за заповітом, виданому державним нотаріусом ОСОБА_5 державної нотаріальної контори 11 квітня 2012 року ОСОБА_10 зазначається, що спадщина складається з: житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в с.Осницьк, вул.Ювілейна,4, Рокитнівського району Рівненської області, який належить ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на майно, виданого ОСОБА_5 сільською радою 16.07.2007 року та зареєстровано в Рівненському ОБТІ в реєстровій книзі №2 (а.с.58).

Безпідставними є посилання позивача на ч.2 ст.258 та пункт 3 частини першої ст.268 ЦК України оскільки на підставі Закону України №4176-УІ від 20.12.2011 року зазначені норми виключені.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки.

В силу вимог частин 3, 4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лиш за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Під час судового розгляду справи позивач ОСОБА_2 пояснив, що про наявність складеного заповіту позивачу стало відомо після смерті брата (25.07.2007 р.). Відповідно до ч.1 ст.61 ЦК України зазначена обставина визнається судом достовірною та такою, що не підлягає доказуванню.

До суду позивач звернувся 10 червня 2016 року. Оспорюваний заповіт складений 31 травня 2007 року (а.с.5). ОСОБА_6 помер 25 липня 2007 року (а.с.7). Отже, перебіг строку позовної давності розпочався 25 липня 2007 року.

Навіть якщо строк позовної давності обчислювати з часу розгляду справи №2-541/2010 (а.с.77) за позовом ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним (рішення суду від 20.12.2010 року), то строк позовної давності також сплив.

22 вересня 2016 року відповідач ОСОБА_4 подала до суду заяву про застосування позовної давності. Суд вважає, що є правові підстави для застосування такого строку.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вимога позивача ОСОБА_2 про визнання заповіту нікчемним є безпідставною та необгрунтованою та такою, що подана з пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст.ст.214, 215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 сільської ради Рокитнівського району Рівненської області про визнання заповіту нікчемним, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рокитнівський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі, якщо рішення проголошено без участі особи, яка його оскаржує, рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя (підпис) Згідно з оригіналом.

Суддя Рокитнівського районного суду

Рівненської області ОСОБА_1

Повний текст рішення виготовлено 23 вересня 2016 року.