АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Кулянди М. І.

суддів: Одинака О.О., Перепелюк Л.М.

секретар: Герман Я.І.

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 серпня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позову посилався на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є його дітьми, які народилися за час перебування у шлюбі з ОСОБА_4, яка померла у 2004 році. Син та дочка проживають окремо, мають свої сімї та власні господарства.

Вказував на те, що він є непрацездатним за віком і станом здоровя, інвалід та потребує стороннього догляду. На даний час отримує пенсію за віком. Його здоровя постійно погіршується, так як у нього ампутована права стопа ноги, а ліва часто болить, йому рекомендовано систематичне амбулаторне лікування і повторна операція ампутації лівої стопи ноги, однак власних коштів та коштів, які надає син ОСОБА_5 йому не вистачає.

Зазначав, що він не може самостійно себе обслуговувати, йому допомагають сусіди, а діти не цікавляться його матеріальним станом та здоровям, хоча мають таку можливість, оскільки його син ОСОБА_1 є матеріально забезпеченим, так як він з дружиною займаються підприємницькою діяльністю, мають свою ферму та ресторан. Дочка ОСОБА_2 знаходиться в Турції на заробітках, а тому вважає, що діти матеріально

22ц-1242/16 головуючий по 1 інстанції Мізюк В.М.

Категорія: 50 доповідач Кулянда М.І.

спроможні допомагати йому.

У звязку з наведеним, просив суд стягнути аліменти на його користь і на його утримання у твердій грошовій сумі з ОСОБА_1 по 2 500 гривень щомісячно і довічно, а з ОСОБА_2 по 1 500 гривень щомісячно і довічно.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 серпня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 одноразову допомогу на користь ОСОБА_3 на покриття витрат, повязаних з лікуванням у сумі 1 500 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 одноразову допомогу на користь ОСОБА_3 на покриття витрат, повязаних з лікуванням у сумі 1 000 гривень.

Вирішено питання про судовий збір.

На вказане рішення суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягувати з ОСОБА_1 на його користь і на його утримання аліменти у твердій грошовій сумі по 1 500 гривень щомісячно і довічно, а з ОСОБА_2 на його користь і на його утримання у твердій грошовій сумі по 1 000 гривень щомісячно і довічно.

Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав суду доказів того, що він потребує матеріальної допомоги на його утримання довічно, систематичного амбулаторного лікування, необхідності проведення повторної операції та стягнув одноразову допомогу з відповідачів на користь батька на покриття витрат, пов'язаних з лікуванням.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна.

У справі встановлено, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_6, він є непрацездатною особою за віком та інвалідом, перебуває на обліку в управлінні ПФУ в Кіцманському районі та отримує пенсію за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії ААЖ №225945.

Його щомісячний дохід становить 999 гривень.

З медичних документів, вбачається, що ОСОБА_3 хворіє дифузним кардіосклерозом та облітеруючим атеросклерозом судин нижніх кінцівок, стан після ампутації правої стопи на рівні Шопарова суглоба, трофічна виразка тилу кукси правої стопи (а.с .6, 7).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно ст. 204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків.

У виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не більш як три роки.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року надано роз'яснення, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним.

Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір'ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо.

При визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Розмір пенсії позивача не перевищує розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

У справі встановлено, що позивач не має інших, крім пенсії доходів, систематично потребує амбулаторного лікування, необхідності проведення повторної операції.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

У справі встановлено, що відповідач ОСОБА_1 офіційних доходів не отримує, однак матеріально забезпечений, веде з дружиною сімейний бізнес.

Донька ОСОБА_2 знаходиться з чоловіком в Турції на заробітках, для утримання своєї сім'ї.

ОСОБА_3 отримує фізичну та матеріальну допомогу від свого сина ОСОБА_5, який проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Тому, за наведених фактично встановлених обставин щодо розміру доходів відповідачів, їх майнового стану, розмір аліментів на користь позивача слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень з ОСОБА_1 та 200 гривень з ОСОБА_6 , а не стягнення одноразової допомоги на покриття витрат, повязаних з лікуванням, як це помилково визначив суд першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з відповідачів на користь позивача ОСОБА_3 аліментів на його утримання в твердій грошовій сумі щомісячно, починаючи з 07 червня 2016 року і довічно.

Підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 681 гривню 20 копійок, а з ОСОБА_2 - 631 гривню 20 копійок.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 серпня 2016 року скасувати.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на його утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з 07 червня 2016 року і довічно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на його утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 200 гривень щомісячно, починаючи з 07 червня 2016 року і довічно.

Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів в межах сум платежів за один місяць, згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 681 гривню 20 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 631 гривню 20 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий(підпис)

Судді: (підписи)

з оригіналом згідно: