Справа № 369/6014/16-ц
Провадження № 2/369/2869/16
РІШЕННЯ

Іменем України

05.10.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Рябець А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, Києво-Святошинський районний відділ в Київській області Управління державної міграційної служби України в Київській області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, Києво-Святошинський районний відділ в Київській області Управління державної міграційної служби України в Київській області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що йому на праві особистої приватної власності належить жилий будинок під АДРЕСА_5 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серії НОМЕР_1, виданого 07 грудня 2015 року, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ЕКК № 432811, виданий реєстраційною службою Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області 07 грудня 2015 року № 49266267. Вказаний жилий будинок має загальну площу 69,5 кв.м., житлову площу-39,6 кв.м.. В будинку зареєстровані ОСОБА_1 (позивач у справі), ОСОБА_4 і ОСОБА_2. ОСОБА_2 є рідним сином позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2.

ОСОБА_1 і ОСОБА_3 (мати відповідача), розірвали шлюб у 2010 році згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області № 2-1899/2010 від 28 квітня 2010 року.

Згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області № 2-2483/2010 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_2, який проживає разом з матір»ю за адресою: АДРЕСА_1.

З серпня 2010 року ОСОБА_2 не проживає у належному позивачу будинку. Причини збереження місця реєстрації за відповідачем у належному позивачу житловому будинку позивачу незрозумілі і невідомі. Однак, ця реєстрація є виключно формальною і такою, що порушує права позивача, як власника нерухомого майна.

Той факт, що відповідач не проживає у його будинку, підтверджується актами від 29 червня 2016 року, 03 жовтня 2011 року, 02 серпня 2011 року, 02 червня 2011 року, 11 березня 2011 року, 20 січня 2011 року, 25 жовтня 2010 року, що складені депутатами Боярської міської ради.

Так, ОСОБА_2 проживає більше одного року (з серпня 2010 року) за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_1, і тому він зобов»язаний зареєструватись за своєю адресою, а щодо належного позивачу спірного житлового приміщення, то відповідач втратив право користування ним.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просив визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_5.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав і просив його задовольнити.

У судовому засіданні ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, позов не визнала і заперечувала проти його задоволення.

У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у відсутності представника третьої особи.

У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Києво-Святошинського районного відділу в Київській області Управління державної міграційної служби України в Київській області, не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з"ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності жилий будинок АДРЕСА_5 загальною площею 69,5 кв.м., житловою площею 39,6 кв.м., що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 07 грудня 2015 року.

З 12 січня 2000 року ОСОБА_1 і ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 03 червня 2014 року.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 квітня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу позов задоволено. Шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_3, зареєстрований 12 січня 2000 року Боярським міськвиконкомом Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 01-розірвано.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції від 18 червня 2010 року, шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 278 від 18 червня 2010 року.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 червня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_3 щомісячно аліменти на утримання сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 800 грн. до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 28 квітня 2010 року.

Згідно складених актів депутата Боярської міської ради від 03 жовтня 2011 року, від 02 серпня 2011 року, від 02 червня 2011 року, від 11 березня 2011 року, від 20 січня 2011 року, від 25 жовтня 2010 року вбачається, що з серпня 2010 року за адресою: АДРЕСА_5, ОСОБА_3 не проживає, за вказаною адресою проживає позивач у справі ОСОБА_1.

Відповідно до складених актів депутата Боярської міської ради від 29 червня 2016 року, від 06 вересня 2016 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вищевказаною адресою з серпня 2010 року не проживає, зі слів батька ОСОБА_1 і в результаті обстеження встановлено, що особистих речей чи будь-яких інших цінностей ОСОБА_2 в помешканні немає.

Згідно довідки Відділу реєстрації місця проживання громадян та формування і ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Боярської міської ради від 30 серпня 2016 року № 1512 до складу сім»ї (зареєстровані) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_5, входять: ОСОБА_1, власник, син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до вимог ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом.

Згідно вимог ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім»ї наймача будинку (квартири) належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє колишніх членів сім»ї права користування займаним приміщенням.

В наявній у матеріалах справи довідці виконавчого комітету Глевахівської селищної ради від 30 вересня 2016 року № 1835 вказано, що ОСОБА_3 тимчасово проживає в АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_7, і на цій жилій площі проживають і зареєстровані троє осіб: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9.

В судовому засіданні ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, суду пояснила, що вона тимчасово проживає зі своїм сином за вказаною адресою: АДРЕСА_1. В даній квартирі ні вона, ні її син не зареєстровані. Відповідно до наданої копії свідоцтва про право власності на житло від 11 березня 2002 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_7 та членам сім»ї: ОСОБА_10, ОСОБА_11. ОСОБА_12, ОСОБА_13.

В судовому засіданні ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, суду зазначала, що їхній з позивачем син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, бажає жити разом з батьком за адресою: АДРЕСА_5, однак позивач заперечує щодо проживання свого сина в належному йому будинку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив суду, що дійсно на даний час відсутні умови для проживання його сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в належному йому на праві власності жилому будинку АДРЕСА_5, оскільки у вказаному жилому будинку проживає він, його теперішня дружина і їхня дитина. На даний час він не вбачає можливостей для проживання сина від першого шлюбу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, доказів, що в сина позивача ОСОБА_2 є інше придатне для проживання приміщення, позивачем суду не надано.

Доказів, що ОСОБА_2 не проживає без поважних причин і втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_5 на підставі вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, позивачем суду не надано.

Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Оцінюючи в сукупності зібрані в справі докази, суд дійшов висновку, що позивачем ОСОБА_1 не надано суду належних доказів про порушення його прав при зверненні до суду з даним позовом до відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в інтересах якого діє ОСОБА_3, а тому суд відмовляє у задоволенні позову.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. ст. 15, 16, 405 ЦК України, ст. 9, 64, 156 Житлового кодексу України, ст. ст. 3, 10, 60, 213-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, Києво-Святошинський районний відділ в Київській області Управління державної міграційної служби України в Київській області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.