РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/17395/15-ц

Провадження № 2/643/5619/16

07.09.2016 року Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Майстренко О.М. при секретарі Шабатько Л.М. розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Лізінгова компанія «Ваш Авто» про захист прав споживачів, визнання договору недійсним, розірвання договору фінансового лізингу та стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати недійсним договір фінансового лізингу № 000578, укладеного 05.10.2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», розірвати вказаний договір, стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на його користь сплачені ним суми у розмірі 35 070 грн., 175 350 грн., також банківські комісії в розмірі 420,84 грн., 2 104,20 грн., а всього 212 925,04 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 05.10.2015 р. між ним та ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» був укладений договір Фінансового лізингу № 000578, згідно якого предметом Лізингу мав бути автомобіль Kia Ceed.

Відповідно до умов Договору лізингодавець (відповідач) взяв на себе зобовязання придбати предмет лізингу у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу (позивачу) на умовах, передбачених договором. В усній формі представник відповідача роз'яснила, що позивач повинен спочатку сплатити передплату за автомобіль в сумі 35 070 грн. шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок відповідача, після чого з ним буде укладено договір лізингу і протягом тижня відповідач передасть йому в користування предмет лізингу, оскільки, зі слів представника відповідача, станом на момент укладання договору автомобіль знаходився в місті Івано-Франківськ.

Того ж дня позивачем було сплачено 35 070 грн. на користь ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» із зазначенням призначення платежу «авансовий платіж згідно лізингового договору від № 000578», що підтверджується копією квитанції № N0ZUX38460.

08.10.2015 р. позивач сплатив наступний за графіком сплати платіж в сумі 175 350 грн., але предмет лізингу так і не був переданий позивачеві відповідачем, у звязку з чим позивач був вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Позивач та його представник в судове засідання з'явилися, позов підтримали, просив його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання по справі повідомлений, суд виносить рішення за матеріалами справи.

Суд, вислухав позивача та його представника, дослідив матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

05 жовтня 2015 року між позивачем та ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» було укладено договір фінансового лізингу № 000578, відповідно до якого відповідач взяв на себе обовязок придбати предмет лізингу - транспортний засіб «Kia Ceed», зазначений у п. 1.1. договору та специфікації, що є додатком № 2 до договору, вартістю 15 314,41 доларів США у власність та передати предмет лізингу у користування позивача, на строк та на умовах передбачених договором.

Відповідно до ч.5 п.1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовий лізинг вважається фінансовою послугою. Умова договору фінансового лізингу від 05 жовтня 2015 року № 000578 про те, що лізингоодержувач зобов'язується сплатити адміністративний платіж - першочерговий одноразовий платіж за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору (комісію за надання лізингового кредиту в відсотковому розмірі від ціни предмета лізингу) є незаконною.

У відповідності до ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж, як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо повязані з виконанням договору лізингу.

Як вбачається зі змісту договору лізингу, укладеного 05 жовтня 2015 року, адміністративний платіж розуміє під собою одноразову плату лізингоодержувача лізингодавцю при укладенні договору.

У відповідності до договору, адміністративний платіж - першочерговий одноразовий платіж, який входить до складу першого платежу за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору, незалежно від назви призначення платежу у квитанції на сплату. Розмір такої компенсації за організацію становить 35 070 грн., цей платіж не є витратами лізингодавця, що безпосередньо пов'язаний з виконанням договору лізингу.

Вказаний пункт договору порушує принципи добросовісності і справедливості, оскільки відповідач не обґрунтував співмірність розміру платежу за організацію даного договору виконаній послузі, яка згідно зі ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг», не є лізинговим платежем, а фактично полягає у виготовленні стандартної форми договору.

Як вбачається із наведених договірних умов, складова першого лізингового платежу - «адміністративний платіж» виходить за межі переліку платежів, передбачених законом.

Лізинговий кредит - це кредитні відносини між юридичними особами, які виникають у разі оренди майна і супроводжуються укладанням лізингової угоди. Лізинг є специфічною формою майнового, тобто товарного кредиту.

Згідно з п. 2. ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору кредитодавець зобовязаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема: форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобовязаннями споживача; тип відсоткової ставки; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, повязаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є наступні умови, що зазначені в договорі фінансового лізингу: про надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у звязку з розірванням або невиконанням ним договору.

Пункт 12.1. договору лізингу від 05.10.2015 року зазначає - лізингоодержувач, який сплатив адміністративний платіж, частково або повністю сплатив авансовий внесок та не отримав транспортний засіб, має право розірвати даний договір за власним бажанням, про що має повідомити лізингодавця у письмовій формі з чітким волевиявленням щодо розірвання договору, шляхом направлення відповідного листа рекомендованою кореспонденцією на адресу лізингодавця та надати реквізити особистого банківського рахунку для здійснення такого повернення. У строк, встановлений чинним законодавством, лізингодавець розглядає заяву лізингоодержувача та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. В такому випадку поверненню підлягає 60% від сплаченого авансового платежу та/або частини авансових платежів, 40% лізингодавець утримує в якості штрафу за дострокове розірвання договору. Адміністративний платіж в такому випадку поверненню не підлягає.

Тобто, відповідач в договорі надав собі можливість не повертати кошти, сплачені споживачем його послуг у разі розірвання договору останнім. Однак, при розірванні договору лізингодавцем ніяких санкцій не передбачено, що приводить до дисбалансу договірних умов та порушує норми законодавства.

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору.

У ч.1 ст.2 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Відповідно до ст. ст. 806, 807 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду), а до відносин повязаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Положення кодексу про договір поставки (ст. 712 ЦК України) у свою чергу посилається на те, що до договору поставки застосовуються положення про купівлю-продаж.

Відповідно до П(С)БУ 7 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку № 7 МФУ від 20.10.2000 року № 92, основними фондами є засоби праці - будівлі, устаткування, транспорт.

Тобто, відповідач по справі має бути суб'єктом підприємницької діяльності який здійснює діяльність у сфері передачі автомобілів у оренду (оперативний лізинг), тому і зобовязаний надати лізингоодержувачу дані про те, що автомобіль який буде передаватися вже є його власністю і є основними фондами відповідача.

В порушення зазначених вимог в договорі не вказано, який саме транспортний засіб «Kia Ceed», буде переданий у власність лізингоодержувачу - якого кольору, року виробництва, якої внутрішньої комплектації, тобто у договорі не вказано предмету лізингу (найменування продукції), що порушує право позивача на отримання достовірної інформації про продукцію.

Згідно з ч.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року № 5 у справах за позовами про захист прав споживачів, порушених внаслідок недостовірної або неповної інформації про товар (роботу, послугу) чи недобросовісної його реклами, суд має виходити з припущення, що споживач не має спеціальних знань про властивості та характеристики товарів (робіт, послуг).

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї в сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3,5,6 ст. 203 ЦК України цього Кодексу.

Вказані порушення, відповідно до ст. 10, п. 5 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 638 ЦК України, ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» є підставою для розірвання договору на надання послуг.

Згідно з ч. 9 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо в результаті застосування умов договору, що обмежують права споживача, споживачеві завдано збитків, вони відшкодовуються винною особою у повному обсязі. Споживач має право на відшкодування збитків, завданих йому виробником (виконавцем, продавцем), у звязку з використанням останнім переваг свого становища у виробничій чи торговельній діяльності.

Таким чином, позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 15,16, ч.1 ст.203, ч.1ст.215, ч.1 ст.638, ст.ст. 806,807 Цивільного кодексу України, та ст. ст. 3, 15 Цивільно-процесуального кодексу України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсним пункт 12.1 договору фінансового лізингу № 000578, укладеного 05.10.2015 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО».

Договір фінансового лізингу № 000578, укладеного 05.10.2015 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» - розірвати.

Стягнути з ТОВ«Лізингова компанія «ВАШ АВТО», на користь ОСОБА_1, і.н. НОМЕР_1 сплачені грошові кошти у розмірі 35 070 грн., 175 350 грн., також банківські комісії в розмірі 420,84 грн., 2 104,20 грн., а всього 212 925,04 грн.

На рішення суду може бути подана апеляція протягом 10 днів.

Суддя: