АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Гаращенка Д.Р., Усика Г.І.

секретар: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 07 липня 2016 року у цивільній справі за поданням державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві про примусове проникнення до житла,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/11965/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Декаленко В.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 07 липня 2016 року задоволено подання головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві ( далі по тексту ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві) ОСОБА_5 про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1.

Надано дозвіл головному державному виконавцю ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві ОСОБА_5 на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 для вчинення виконавчих дій.

Не погодившись із такою ухвалою суду ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання державного виконавця. Зазначає, що ОСОБА_2 не перешкоджає в проведенні виконавчих дій та згідна надати доступ до квартири. Жодних повідомлень, викликів чи вимог державного виконавця ОСОБА_2 не отримувала, відтак, державним виконавцем не вжито всіх заходів, що перелічені у поданні.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали.

В судове засідання особисто ОСОБА_2, ОСОБА_7, головний державний виконавець ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві ОСОБА_5 не з'явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, ОСОБА_2, ОСОБА_7, забезпечили явку в судове засідання своїх уповноважених представників, державний виконавець просив слухати справу у його відсутність, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за відсутності зазначених вище осіб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року позов ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 134 540,20 грн. та судовий збір у розмірі 1 345,20 грн. (а.с.8-12).

25 лютого 2016 року Солом'янським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 760/19013/15-ц (а.с.6-7).

26 лютого 2016 року до ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві надійшла заява ОСОБА_7 про примусове виконання рішення суду, відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно боржника (а.с.3-5).

01 березня 2016 року головним державним виконавцем ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві ОСОБА_5 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50332185 (а.с.14-15).

Постановою головного державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві ОСОБА_5 від 01 березня 2016 року накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження (а.с.17-18).

15 березня 2016 року до ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві надійшла заява ОСОБА_2 в якій вона просила закінчити виконавче провадження та надіслати виконавчий лист № 760/19013/15-ц, виданий Солом'янським районним судом м. Києва, за її місцем проживанням та місцезнаходженням її майна (а.с.22).

21 квітня та 16 червня 2016 року головним державним виконавцем ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві ОСОБА_5 на території Оболонського району за адресою: АДРЕСА_1 проводились виконавчі дії, а саме здійснювався вихід державного виконавця за вказаною адресою, проте, двері до квартири ніхто не відчинив, а тому, перевірити майновий стан боржника виявилось не можливим (а.с.44-45, 49).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у приватній власності ОСОБА_2 перебуває квартира АДРЕСА_1 (а.с.50-54).

В червні 2016 року головний державний виконавець ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві ОСОБА_5 звернулась до Подільського районного суду м.Києва суду з поданням про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2

Суд першої інстанції задовольнив подання головного державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві ОСОБА_5, посилаючись на його відповідність вимогам чинного законодавства.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

У разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не

поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.

У разі якщо у процесі виконавчого провадження з'ясувалося, що майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, недостатньо для задоволення в повному обсязі вимог стягувача, але майно боржника виявлено на території іншого органу державної виконавчої

служби, державний виконавець звертає стягнення на таке майно в порядку, передбаченому цим Законом, за погодженням з начальником відділу державної виконавчої служби, якому він підпорядкований, та за умови, що стягувач авансує витрати на організацію та проведення виконавчих дій. Про вчинення виконавчих дій на території іншого органу державної виконавчої служби державний виконавець повідомляє начальникові такого органу. У разі якщо стягувач не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій на території іншого органу державної виконавчої служби, державний виконавець звертає стягнення на наявне майно боржника і після розподілу стягнутих коштів, якщо їх обсяг недостатній для задоволення в повному обсязі вимог стягувача, надсилає виконавчий документ до органу державної виконавчої служби за місцезнаходженням іншого майна боржника.

З матеріалів справи вбачається, що у приватній власності ОСОБА_2 перебуває квартира АДРЕСА_1 (а.с.50-54), що за адміністративно-територіальним поділом м. Києва відноситься до Оболонського району.

Інше майно, на яке можна звернути стягнення, відсутнє.

Відтак, на території, на яку поширюється компетенція головного державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві ОСОБА_5, відсутнє майно ОСОБА_2, на яке можна звернути стягнення.

Враховуючи викладене та положення ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець мав надіслати виконавчий документ за місцезнаходженням майна ОСОБА_2, квартири АДРЕСА_1, тобто до ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві, про що повідомити стягувачу.

Вчинювати будь-які виконавчі дії з примусового виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року в Оболонському районі, тобто на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, останній міг лише у випадку недостатності майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, на території, на яку поширюється його компетенція, для задоволення в повному обсязі вимог стягувача та за умови, що стягувач авансує витрати на організацію та проведення виконавчих дій.

Крім того, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Відтак, головний державний виконавець ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві ОСОБА_5 мав звернутися з питанням про примусове проникнення до житла ОСОБА_2 за місцезнаходженням квартири АДРЕСА_1, тобто до Оболонського районного суду м. Києва.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відповідність подання державного виконавця вимогам чинного законодавства.

Таким чином, судом допущено порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, що відповідно до ч. 3 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду і передання питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 07 липня 2016 року скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

Г.І.Усик