Справа № 149/2514/15-ц Провадження № 22-ц/772/1088/2016Головуючий в суді першої інстанції Тарнавський М. В.
Категорія 27 Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

22 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Міхасішина І.В., Голоти Л.О.,

з участю секретаря судового засідання Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Кредитна спілка "Альянс Україна" про стягнення заборгованості, -

встановила:

В серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся в міськрайонний суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В обґрунтування вимог посилався на те, що 13.03.2008 року між КС "Альянс Україна" та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір кредиту, відповідно до якого останньому надано кредит в сумі 5000 грн. із сплатою 0,1918 % за день плюс один відсоток від суми кредиту, який сплачується ним в день отримання кредиту.

08 січня 2011 року між ОСОБА_3 та КС "Альянс Україна" був укладений договір про відступлення права вимоги (цесії), за яким кредитна спілка здійснює відступлення права вимоги боргу, в тому числі до ОСОБА_2.з зобов'язаннями, що виникли згідно договору кредиту №66-08кХ від 13.03.2008 року.

Відповідач не виконує належним чином зобов'язань за кредитним договором, щомісячно не погашає кредит згідно графіку погашення кредиту, та не сплачує відсотки за користування кредитом і таким чином порушив умови кредитного договору, в результаті чого виникла заборгованість, сума якої станом на 26.08.2015 року становить 33650,28 грн.

Тому позивач просив стягнути із ОСОБА_2 на свою користь зазначену суму боргу.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08 лютого 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 66-08 кХ від 13 березня 2008 року в сумі 21 593 гривні 15 копійок, з яких: основна сума кредиту - 3 827 гривень 66 копійок; проценти користування кредитом - 15 851 гривня 66 копійок; пеня - 1913 гривень 83 копійки.

Вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у сумі 336,50 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції всіх обставин справи та невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, не правильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляції полягають у тому, що на думку апелянта судом першої інстанції безпідставно не було застосовано норму частини 4 статті 267 ЦК України, відповідно до якої сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_2-ОСОБА_4 вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених у ній, і просив задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі, повідомлені в установленому порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з'явились, що відповідно до ст. 305 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, та з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити і як розподілити між сторонами судові витрати.

Статтею 212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Відповідно до частини 3 статті 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Як встановлено судом першої інстанції 03 березня 2008 року між Кредитною спілкою "Альянс Україна" та ОСОБА_2 було укладено Договір кредиту № 66-08 кХ, за яким останньому був наданий кредит у сумі 5000,00 грн.

Згідно умов Договору кредиту кредитна спілка виконала свої зобов'язання з падання кредиту, що підтверджується видатковим касовим ордером від 13.03.2008 року, проте ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань не виконує, зокрема п. 1.1 Договору кредиту, відповідно до якого кредитна спілка надала Позичальнику кредит на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а Позичальник зобов'язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором.

Крім того, умовами договору кредиту - п. 2.1, 2.3. передбачено, що кредит надається строком на 36 (тридцять шість) фактичних місяців від дати надання Позичальнику кредиту. Позичальник зобов'язується повернути кредит та проценти за його користування до 13 березня 2011 року.

Пункт 3.1. Договору вказує, що плата за користування кредитом (проценти) становить 0,1918%за день плюс один відсоток від суми кредиту, який сплачується Позичальником в день отримання кредиту. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня надання кредиту.

Через неналежне виконання взятих на себе зобов'язань ОСОБА_2 за договором кредиту за розрахунками позивача утворилась заборгованість, яка станом на 26.08.2016 року становить 33650,28 грн. та складається із основної суми кредиту- 3827,66 грн., процентів за користування кредитом -15851,66 грн., пені -13970,96 грн.

08 липня 2011 року між Кредитною спілкою «Альянс Україна» та ОСОБА_3 укладено договір №1 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор уступає право вимоги, а новий кредитор приймає на себе право вимоги, належне первісному кредиторові за кредитними договорами забезпечення, укладеними між первісним кредитором та його позичальниками, поручителями, заставодавцями відповідно до умов викладених в цьому договорі згідно додатку №1, що є невід'ємною частиною даного договору, на загальну суму боргових зобов'язань 3581900,00 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що позичальник ОСОБА_2 за кредитним договором допустив неналежне виконання його умов щодо повернення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, а тому зобов'язаний виконати свої зобов'язання за кредитним договором новому кредитору.

Проте з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитись, так як він зроблений в результаті неповного з'ясування обставин справи і з неправильним застосуванням норм матеріального права і процесуального права, що є підставою для скасування рішення і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Діяльність кредитної спілки регулюється Законом України «Про кредитні спілки», вона діє на підставі Статуту, що не суперечить законодавству України.

Відповідно до статті 1 та 2 цього Закону кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом.

Згідно частини 3 статті 3 Закону України "Про кредитні спілки" кредитна спілка може укладати від свого імені договори та інші угоди, які не суперечать цьому Закону, іншим нормативно-правовим актам та статуту кредитної спілки, набувати майнові та немайнові права, мати обов'язки, що випливають із законодавства України та укладених кредитною спілкою угод, бути позивачем і відповідачем у судах.

Статтею 21 цього Закону передбачена господарська діяльність кредитної спілки, яка полягає, зокрема, у наданні кредитів своїм членам і залученні на договірних умовах внесків (вкладів) своїх членів на депозитні рахунки. Провадження кредитною спілкою іншої діяльності, крім передбаченої цим Законом, не допускається.

Отже, кредитна спілка як кредитодавець з огляду на особливості правового статусу, визначеного Законом, не має права відступати право вимоги за кредитним договором, оскільки такі повноваження Законом не передбачені.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 15 квітня 2015 року при розгляді справи № 6-59цс15 і згідно ч. 2 ст. 214 ЦПК України є обов'язковою для врахування при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову на зазначені норми матеріального права уваги не звернув, й вважав, що позовні вимоги позивача обґрунтовуються належними та допустимими доказами наявності кредитних правовідносин між сторонами, з яких вбачається невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань, в силу чого утворилась заборгованість, право вимоги за яким нібито набув позивач.

Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував матеріальний закон, що відповідно до статті 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_3 заборгованості за договором кредиту, що був укладений між відповідачем та КС "Альянс Україна".

Неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права відповідно до п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України апеляційний суд змінює розподіл судових витрат та стягує з позивача на користь відповідача сплачений ним за подання апеляційної скарги судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. 304, 307, 309, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Кредитна спілка "Альянс Україна" про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі - судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2140,60 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:/підпис/ Стадник І.М.
Судді: З оригіналом вірно: Суддя апеляційного суду/підпис/ Міхасішин І.В. /підпис/ Голота Л.О. Стадник І.М.