Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 310/1227/15 Головуючий у 1 інстанції: Ліхтанська Н.П.
№ провадження 22-ц778/2051/16 Суддя-доповідач: Крилова О.В..
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, третя особа: приватний нотаріус Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Порохня Ольга Вікторівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та витребування частини будинку із незаконного володіння, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та витребування частини будинку із незаконного володіння.

В обґрунтування позову зазначала, що їй стало відомо, що Бердянським міськрайонним судом Запорізької області розглядалась цивільна справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Порохня О.В. про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку.

Предметом зазначеного договору купівлі-продажу від 30.10.2013 року є житловий будинок АДРЕСА_1

Зазначає, що вона є власником 1/10 частини житлового будинку АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.12.1985 року.

Вона набула право власності на частину житлового будинку, а майно (будинок) було продано, в тому числі і з часткою, що їй належить, без її відома.

Вважає, що у продавців не було права на продаж будинку, оскільки в тексті оскаржуваного договору купівлі-продажу від 30.10.2013 року на сторінці 1 є посилання на інший договір купівлі-продажу, посвідчений 18.06.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М.

Але станом на 2007 рік ОСОБА_5 вже була власником 11/40 частини будинку, що підтверджується технічним паспортом на будинок.

Також, зі слів ОСОБА_5, вона не видавала довіреність на ім'я ОСОБА_8 з метою продажу належної їй частини житлового будинку АДРЕСА_1

Щодо нібито набуття відповідачем ОСОБА_6 права власності на частину будинку на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.03.2010 року по справі № 2-2559/10 (про що зазначено на стор. 1 оскаржуваного договору), то вона з'ясувала, що такого рішення не існує, воно не приймалося.

Покупець ОСОБА_3 могла дізнатись про це, звернувшись до реєстру судових рішень.

Крім того, вочевидь, порушена територіальна підсудність для розгляду справ з приводу нерухомого майна у відповідності до ч.1 ст.114 ЦПК України.

Отже продаж будинку, який належить кільком власникам на праві спільної часткової власності, не можливий без згоди всіх співвласників. І продаж може здійснювати власником лише тієї частки, яка належить саме йому.

Зазначає, що вона не мала намір та не продавала свою частку в спірному будинку.

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 Запорізької області, укладений 30.10.2013 року між ОСОБА_8, який діяв від імені ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Порохнею О.В., зареєстрований в реєстрі за № 1754 та витребувати із незаконного володіння у відповідача ОСОБА_3 на її користь 1/10 частину житлового будинку АДРЕСА_1

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 березня 2016 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, укладений 30.10.2013 року між ОСОБА_8, який діяв від імені ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Порохнею Ольгою Вікторівною, зареєстрований в реєстрі за № 1754 .

Витребувано із незаконного володіння у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 1/10 частину житлового будинку АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За ст. 213 ЦПК рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення не повною мірою відповідає таким вимогам.

Так, ухвалюючи рішення про визнання недійсним договору та зобов'язання повернути частину будинку з чужого незаконного володіння, суд правильно виходив з положень ст. 203, 215, 387 ЦК.

Цивільним Кодексом України передбачені засади захисту права власності. Зокрема, стаття 387 ЦК України надає власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Оскільки добросовісне набуття в розумінні статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з незаконного володіння.

Як роз'яснив Верховний Суд України в правовій позиції в справі від 17 грудня 2014 року № 6-140цс14 за положеннями ст. ст. 330, 387, 388 ЦК України власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами.

Жодним рішенням суду або договором не визначалося, що 1/10 частка спірного жилого будинку була передана за будь-яким правочином її власницею ОСОБА_4

Тому посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що суд безпідставно витребував майно у неї як добросовісного набувача не ґрунтується на законі.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_4 є власником 1/10 частини житлового будинку АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.12.1985р., копією технічного паспорту.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 09.06.2015р. вбачається, що право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 мали: відповідач ОСОБА_5-11/40часток, ОСОБА_11- 1/10, ОСОБА_12- 1/10, ОСОБА_13- 5/40, ОСОБА_14- 1/10, позивач ОСОБА_4- 1/10 частку.

Позивач зазначала, що в 2014 році їй стало відомо про договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, укладений 30.10.2013р. між ОСОБА_8, який діяв від імені ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Порохнею Ольгою Вікторівною, зареєстрований в реєстрі за № 1754, згідно якого відповідач ОСОБА_3 стала власником житлового будинку АДРЕСА_1

Укладення такого договору стало можливим у зв'язку з тим, що нотаріусу були надані документи, на підставі яких він зробив висновок , що спірний будинок на час продажу його покупцеві ОСОБА_3 належав продавцям ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Частка у праві власності на будинок, яка належала ОСОБА_4 становить 1/10 частину і за матеріалами справи вона перейшла до ОСОБА_5 на підставі рішення Тернопільського райсуду Тернопільської області в порядку спадкування в тому числі і після нібито померлої позивачки.

На підставі цього рішення ОСОБА_5 отримала право власності на 29/40 частин будинку, серед яких була і 1/10 частка позивачки.

Саме ці 29/40 часток (в тому числі 1/10 частка позивачки ) перейшли до відповідача ОСОБА_3 на підставі оспорюваного договору купівлі - продажу.

З урахуванням того, що ОСОБА_5 не мала права відчужувати частку у праві власності яка належить позивачці і власність на яку, зареєстрована за позивачкою, ніколи не припинялася, суд першої інстанції визнав недійсним оспорюваний договір купівлі-продажу.

При цьому суд правильно керувався положеннями ч 1, 2 ст. 203 ЦК України якими встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Позивач, будучи власником частини будинку, таких правочинів стосовно своєї 1/10 частки будинку не вчиняла. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК.

Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За ч. З ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Позивач є власником частини будинку. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1,2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відтак суд першої інстанції правильно встановив, що оспорюваним правочином порушене право власності позивачки.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивач є власником лише 1/10 частки будинку, а тому договір купівлі-продажу вона може оспорити лише в тій частині, у якій він порушує її права.

Крім того, судом ухвалене рішення і про витребування на користь позивача саме 1/10 частки спірного будинку і саме про витребування цієї частики просила позивач у позовній заяві , не заперечуючи права інших співвласників.

Іншими співвласниками у даній справі не порушене питання про визнання правочину недійсним.

З огляду на викладене, судове рішення підлягає скасуванню у частині визнання недійсним всього оспорюваного договору купівлі-продажу, з зазначенням про те, що цей договір можє бути визнаний недійсним лише у частині відчуження 1/10 частки будинку ОСОБА_5

В іншій частині оскаржуване рішення відповідає закону та підстав для його скасування судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 308, 309, 314, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 березня 2016 року скасувати в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу та ухвалити в цій частині позовних вимог нове рішення.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та витребування частини будинку із незаконного володіння, - задовольнити частково.

Визнати частково недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, укладений 30.10.2013 року між ОСОБА_8, який діяв від імені ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Порохнею Ольгою Вікторівною, зареєстрований в реєстрі за № 1754 в частині продажу ОСОБА_5 1/10 частини зазначеного житлового будинку.

В іншій частині оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: