Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/7168/15 Головуючий у 1 інстанції: Ліхтанська Н.П.
Провадження № 22-ц/778/1899/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Савченко О.В., Кочеткової І.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: Комунальне підприємства Бердянської міської ради «Житлосервіс-2А», ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири,

В С Т А Н О В И Л А:

В позовній заяві позивач ОСОБА_3 вказувала, що разом з онукою ОСОБА_5 зареєстрована та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, та є власником цієї квартири. Власником квартири АДРЕСА_1, що розташована поверхом вище, є відповідач ОСОБА_2 25.06.2015р. о 19-30 год. її квартира була залита водою із квартири № 49. З метою припинення залиття та недопущення пошкодження квартир, які знаходяться поверхами нижче, вона з онукою відразу піднялись до квартири № 49, однак двері їм ніхто не відчинив. Тому невідкладно була викликана аварійна бригада КП «Житлосервіс-2А», яка перекрила воду та після потрапляння до квартири № 49 встановила, що залиття сталося внаслідок того, що в санвузлі квартири відповідача лопнув гнучкий підвід до бачка унітаза, про що був складений акт від 29.06.2015р. комісією КП «Житлосервіс-2А». Внаслідок залиття в квартирі № 46 сталися пошкодження, а вартість відновлювального ремонту згідно складеного кошторису складає 6852 грн. Посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку сплатити їй ці кошти не бажає, просила стягнути з неї вартість відновлювального ремонту квартири у сумі 6 852 грн., вартість складання кошторису у сумі 200 грн. та на відшкодування моральної шкоди 2 000 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 лютого 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, 31.10.1960р. народження, на користь ОСОБА_3 майнову шкоду, завдану залиттям квартири, в розмірі

6 852,00 грн., на відшкодування моральної шкоди 500,00 грн., витрати зі складання кошторису в розмірі 200,0 грн., судовий збір в сумі 487,20 грн., а всього 8039,20 грн.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність через недоведеність суми відновлювального ремонту, яка, на думку апелянта, є завищеною позивачем; відсутність її вини у залитті, оскільки виявився неякісним гнучкий шланг, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власницею квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.01.1997р. та свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 22.11.2011р.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 22.11.2001р. власником квартири АДРЕСА_3 є відповідач ОСОБА_2

26 червня 2015р. о 19.30 год. сталося залиття водою квартири № 46 із розташованої поверхом вище квартири АДРЕСА_4.

В акті від 29.06.2015р., складеному комісією КП БМР «Житлосервіс-2А» у складі майстра технічної ділянки ОСОБА_6, слюсаря-сентехніка ОСОБА_7 у присутності позивача ОСОБА_3 встановлено, що залиття квартири № 46 відбулось із квартири № 49 в результаті пориву гнучкої підводки до бачка унітазу в санвузлі.

Згідно зі зведеним кошторисом вартості ремонту, складеним ФОП ОСОБА_8, вартість відновлювальних робіт у квартирі позивача складатиме 6 852 грн. ( а.с. 45-50).

Враховуючи, що ОСОБА_2 не вважала себе винною у залитті квартири позивача та добровільно не бажає відшкодувати потерпілій вартість відновлювального ремонту, позивач просила стягнути з неї вартість ремонту у сумі 6852 грн., витрати з розрахунку кошторису в сумі 200 грн. та також 2 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Задовольняючи позов щодо стягнення матеріальної шкоди в заявленому позивачем розмірі та часткового моральної шкоди з ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що, оскільки залиття сталося через прорив гнучкого шлангу, під»єднаного до бачка унітазу в сантехвузлі у квартирі відповідача, яка зобов»язана слідкувати за станом сантехобладнання у своїй квартирі, то саме власник квартири має відповідати за шкоду, спричинену позивачу залиттям її квартири внаслідок такого пориву.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі наголошує на тому, що суд безпідставно поклав на неї відповідальність за шкоду, оскільки її вини в тому, що стався прорив гнучкого підводу, не мається, а це, на думку апелянта, сталося через виробничі недоліки цього підводу.

Проте на підтвердження своїх доводів не надала будь-яких доказів, зокрема, звернення до продавця про продаж неякісного гнучкого шлангу, висновок спеціаліста про виробничий брак цього шлангу тощо.

Отже, колегія вважає, що суд, повно та всебічно дослідивши надані позивачем докази, в ході розгляду справи правильно встановив дійсні обставини спричинення шкоди саме діями відповідача, які були неумисними, а необережними, оскільки остання не належним чином здійснювала догляд за сантехоборудуванням у своїй квартирі, що і призвело до витіку води та залиття квартири позивача. Тому колегія відхиляє вказані доводи апелянта та погоджується з висновками суду в цій частині, так як відповідальність покладається на відповідача незалежно від форми її вини, зокрема, і через її необережну форму.

З матеріалів справи вбачається, що після залиття квартири № 49 було здійснено її комісійний огляд, про що складено відповідний акт від 29 червня 2015р., яким встановлені наступні пошкодження квартири позивача: промокання стелі та стіни у ванній кімнаті площею по 3 кв. м; промокання стелі площею 3,7 кв. м, пошкодження стіни площею 1,5 кв. м та затікання коробки електропроводки в коридорі; промокання стелі площею 6,4 кв. м та пошкодження оздоблення стіни площею 4,25 кв. м в кухні; по всій площі підсобних приміщень відбулося замокання електропроводки; уздовж стиків плит перекриття тріснула та осипалася штукатурка ( а.с. 8).

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 вказувала, що визначена кошторисом сума ремонту квартири позивача є завищеною, визнавши її максимальний розмір у сумі 3 000 грн., але будь-якого контррозрахунку не надала, цю суму ніяким чином не прив»язувала до встановлених в акті пошкоджень, зосновуючись лише на власних припущеннях та керуючись своїм матеріальним становищем.

Зважаючи на вказані обставини, судом зроблено вірні висновки про те, що, оскільки прорив підводу стався в квартирі відповідача, тобто в межах відповідальності власника квартири, а своїх заперечень проти позову відповідач не довела у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України в порядку змагальності, не надавши зі свого боку жодного доказу, то саме вона повинна відшкодувати позивачеві шкоду від залиття.

Беручи до уваги все вищезазначене, колегія вважає, що у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити як необґрунтовану, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 лютого 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Кочеткова І.В.

ОСОБА_9