АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/2218/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Грох Л.М.,

суддів: Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар Гриньова А.М.,

за участю представника апелянта та представника ДВС,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 жовтня 2016 року за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця та зобов'язання до вчинення дій.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В серпні 2016 року ОСОБА_1, звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця, просив визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Другого відділу ДВС міста Хмельницького Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області Гнідко Н.О., що полягає у ненаправленні постанови від 28.07.2016 року про зняття арешту з майна боржника на виконання та зобов'язати державного виконавця направити цю постанову на виконання.

В обґрунтування посилався на те, що на підставі виконавчого листа №2/2218/6670/12 виданого Хмельницьким міськрайонним судом 17.10.2012 року з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу). З'ясувавши, що станом на 28.07.2016 року у нього існує заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 2333,18 грн., того ж дня він її погасив. Тому державним виконавцем 28.07.2016 року винесено постанову про зняття арешту з його майна. Проте як виявилося, арешт з його майна не знятий, а запис про нього до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесений 29.07.2016 року, підставою стала постанова про арешт майна боржника та заборону його відчуження від 14.07.2016 року. Вказане порушення позбавляє ОСОБА_1 можливості вільно розпоряджатись його власністю.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 жовтня 2016 року скарга задоволена частково. Визнано бездіяльність державного виконавця Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області Гнідко Наталії Олександрівни щодо ненаправлення на виконання постанови від 28..07.2016 року про зняття арешту з рухомого та нерухомого майна боржника ОСОБА_1 В решті скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає ухвалу суду в частині відмови в задоволенні скарги, просить її скасувати цій частині та ухвалити нову про задоволення скарги. Вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що в зв'язку з наявністю постанови державного виконавця від 29.07.2016 року про накладення арешту на рухоме майно і нерухоме майно, в якій вказано про наявність у ОСОБА_1 16806,77 грн. заборгованості по аліментах, відсутні підстави направляти постанову від 28.07.2016 року на виконання. Згідно витягу з Реєстру від 10.08.2016 року підставою для внесення відомостей про заборону відчуження нерухомого майна є постанова державного виконавця від 14.07.2016 року про арешт майна, а не постанова від 29.07.2016 року. Також судом не перевірено законність постанови від 29.07.2016 року та нарахування боргу в розмірі 16806,77 грн.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Представник ДВС просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що на виконанні у Другому відділі ДВС міста Хмельницького Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області перебуває виконавче провадження за виконавчим листом №2/2218/6670/12, виданим Хмельницьким міськрайонним судом 17.10.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу). Державним виконавцем 28.07.2016 року винесено постанову про зняття арешту з майна боржника у зв'язку з погашенням 2333,18 грн. заборгованості по аліментах. Проте 29.07.2016 року державним виконавцем уточнено розрахунок заборгованості по аліментах ОСОБА_1 як непрацюючого, виходячи з середнього заробітку для даної місцевості і встановлено, що заборгованість складає 16806,77 грн. Тому 29.07.2016 року постановою державного виконавця повторно накладено арешт на майно боржника. Запис про арешт майна до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесений 29.07.2016 року, підставою зазначено постанову про арешт майна боржника та заборону його відчуження від 14.07.2016 року.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Частково відмовляючи у скарзі, суд першої інстанції виходив з того, що 29.07.2016 року постановою державного виконавця повторно накладено арешт на майно боржника в зв'язку з уточненням суми боргу по аліментах, тому відпала необхідність направляти до виконання постанову про зняття арешту з майна.

Так, відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За змістом ч.ч. 2-3 ст. 387 ЦПК у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За змістом ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний виконавець сам є державним реєстратором у разі реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень, відтак за визначеною законом процедурою йому нема необхідності для реєстрації обтяження майна скеровувати копію своєї постанови до інших осіб-реєстраторів.

Крім того, з врахуванням нарахованої заборгованості по аліментах станом на 29.07.2016 року та чинної постанови державного виконавця про арешт майна боржника від 29.07.2016 року колегія суддів констатує відсутність порушення прав скаржника, натомість має місце факт порушення прав ОСОБА_3 як стягувача у виконавчому провадженні.

Зважаючи на це, відсутні підстави для скасування ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Суддя: /підпис/

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно: суддя Апеляційного суду Л.М.Грох

__________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Карплюк О.І. Провадження № 22-ц/792/2218/16

Доповідач: Грох Л.М. Категорія - ухвала