"12" грудня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді Яровенко Н.О.
при секретарі Іова О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Десятої Київської державної нотаріальної контори про скасування заборони відчуження квартири,
Позивач звернулась до суду з позовом до Десятої Київської державної нотаріальної контори про скасування заборони відчуження квартири посилаючись на те, що 31 жовтня 2008 року між нею та ОСОБА_2, який був її братом, було укладено договір довічного утримання. Вказаний договір був нотаріально посвідчений державним нотаріусом 10 Київської нотаріальної контори ОСОБА_3 та накладено заборону відчуження АДРЕСА_1. Договір довічного утримання не був зареєстрований. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Позивач зверталась до нотаріальної контори з проханням зняти заборону відчуження з АДРЕСА_1, однак усно їй було відмовлено. Тому просить зняти заборону відчуження АДРЕСА_1.
Позивач в судове засіданні не з`явилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач до суду не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, 31 жовтня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання, який посвідчено державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 (а.с.4-5). Також державним нотаріусом КДНК строгою М.Д. накладено заборону на відчуження АДРЕСА_1.
За вказаним договором ОСОБА_2 зобов'язався довічно утримувати ОСОБА_1, а ОСОБА_1 передати йому АДРЕСА_1, у власність.
Відповідно до п. 11 Договору, за згодою сторін на вищевказану квартиру накладається заборона на відчуження.
Пунктом 12 Договору передбачено, що у разі смерті набувача майна, обов'язки за договором переходять до спадкоємців, до яких перейде відчуження за цим договором квартири.
Пунктом 14 Договору передбачено, що право власності на квартиру за цим договором виникає у набувача з моменту державної реєстрації.
Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.
Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норм, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя».
Обгрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильного витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

ОСОБА_2 не було здійснено державну реєстрацію на АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с.6), враховуючи, що ним не було зареєстровано право власності на спірну квартиру, спадкоємці останнього її не успадкували та у відповідності до Договору залишилась у власності позивача.

Відповідно до п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяження, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру прав проводить орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про нотаріат», Нотаріуси вчиняють таку нотаріальну дію як накладають заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), що підлягає державній реєстрації.

Пунктом 4 ч. 2 Глави 15 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що заборона відчуження майна накладається при посвідченні договору довічного утримання (догляду).

Підпунктом 4 п. 5.1 ч. 5 Глави 15 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору.

Пунктом 6.1. ч. 6 Глави 15 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна.

Тобто суд може зняти заборону відчуження майна в разі, коли судом було накладено таку заборону.

Враховуюче вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем невірно вибрано спосіб захисту своїх прав, а тому позовна заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 182 ЦК України, ст. 34 ЗУ «Про нотаріат», п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяження, ч.ч. 4, 5, 6 Глави 15 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, ст.ст. 11, 27, 57, 60, 61, 88, 137, 213, 215, 218, 224 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до Десятої Київської державної нотаріальної контори про скасування заборони відчуження квартири відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його оголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н. О. Яровенко