№ 308/2144/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22.09.2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Данко В.Й.,

при секретарі Павлюх Л.М.,

з участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів. Мотивуючи свої вимоги вказують на те, що 19.11.2012 року було укладено Договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав в борг від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 182002грн., що еквівалентно 17170 Євро із зустрічним зобовязанням повернути отриману позику із кінцевим терміном повернення 01.03.2013 року. Відповідач не виконав взятого на себе зобовязання у звязку з чим його заборгованість перед ОСОБА_1 та ОСОБА_2 становить 511254,96грн. Оскільки, ОСОБА_3 не бажає в добровільному порядку повернути отриманий борг, просить суд задовольнити позов, та, винести рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 511254,96грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 6890грн.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні уточнили позовні вимоги. Пояснили, що Договір позики передбачав повернення коштів в строк до 01.03.2013 року. Станом на 13.06.2016 року відповідачем не було повернуто отриманий борг. Витрати із знецінення грошей внаслідок інфляції за період з 14.06.2013 року по 13.06.2016 року становлять 453702,70грн., а три проценти річних за цей період складає 46036,02грн. Просили суд винести рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 1190993,68грн., з яких 511254,96грн. основна сума заборгованості, 453702,70грн. витрати від знецінення грошей внаслідок інфляції, 46036,02грн. три відсотки річних, 180000грн. штрафних санкцій, а також сплачений судовий збір в розмірі 6890грн. Дану справу просили розглянути у відсутності відповідача, проти проведення заочного розгляду справи не заперечили.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, а тому суд приходить до переконання про можливість розгляду справи у відсутності відповідачки згідно вимог ч.4 ст.169 ЦПК, ч.1 ст.224 ЦПК України та ухвалює заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позивальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) того ж роду та такої ж якості.

По справі встановлено, що 19.11.2012 року було укладено Договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав в борг від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 182002грн., що еквівалентно 17170 Євро із зустрічним зобовязанням повернути отриману позику із кінцевим терміном повернення 01.03.2013 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією даного договору.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти) у такій самій сумі, яка була передана позикодавцеві, а також у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 порушив умови взятого на себе зобовязання, а саме повернув отримані грошові кошти в строк визначений договором 01.03.2013 року.

У відповідності до п.3 Договору позики від 19.11.2012 року в разі девальвації протягом строку дії договору національної грошової одиниці України, Позичальник зобовязується повернути суму грошей у гривнях, еквівалентну 17170 Євро.

Оскільки на день подання позовної заяви офіційний курс гривні становив 2977,60 грн. за 100 Євро, тому сума боргу з урахуванням зазначеного курсу Євро становить 511254,96грн., що еквівалентно 17170 Євро.

У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процентирічних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договоромабо законом.

Так, судом встановлено, що період прострочення склад 1096 днів, а саме періодом прострочення є 14.06.2013 року 13.06.2016 року. А тому, 3% річних нарахованих за вказаний період становлять 46036,02грн.

У відповідності до п.8 Договору позики від 19.11.2012 року якщо Позичальник своєчасно не поверне Позикодавцям суму позики, він зобовязаний сплатити 150грн. за кожен день прострочення.

Таким чином, судом встановлено, сума штрафних санкцій, нарахованих внаслідок порушення договірних зобовязань, що підлягають стягненню з відповідача, за період прострочення (14.06.2013 року 13.06.2016 року) становить 180000грн.

Однак, судом встановлено, що вимога позивача про нарахування індексу інфляції за період прострочення (14.06.2013 року 13.06.2016 року) в розмірі 453702,70грн. не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні, то норми частини 2 статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, визначеного договором у гривні.

У відповідності до п.8.1 Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 17.12.2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошового зобовязання» вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов'язань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день заявлення відповідної вимоги (крім випадків, коли стороною зобов'язання, у якому виник спір, одержано відповідну ліцензію Національного банку України). При цьому стягнення інфляційних нарахувань на суму основної заборгованості не є можливим, оскільки індекс інфляції розраховується лише стосовно національної валюти України (гривні)

Згідно п.8.2 Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 17.12.2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошового зобовязання» якщо за умовами договору сума платежу, що визначена в іноземній валюті, на день виникнення у відповідача грошового зобов'язання перераховується у гривню і в подальшому на день фактичної сплати коштів згідно з таким перерахунком не змінюється, тобто залишається гривневим, то з моменту перерахунку боржник відповідно до частини другої статті 625 ЦК України зобов'язаний на вимогу кредитора сплатити борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання даного зобов'язання.

Так, судом встановлено, що відповідно до умов Договору позики від 19.11.2012 року позивач надав у борг 17170 Євро, що в гривневому еквіваленті складає 182002грн., однак, згідно уточнених позовних вимог просить суд стягнути з відповідача основну суму заборгованості в розмірі 511254,96грн., що по офіційному курсу НБУ на день подання позову становить 17170 Євро.

Таким чином, суд приходить до переконання, що зміна гривневого еквіваленту суми позики виключає можливість нарахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання зобовязання.

З урахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що з відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 суму заборгованості за невиконання умов Договору позики від 19.11.2012 року в розмірі 737290,98грн., а також сплачений позивачем судовий збір

Керуючись ст.ст. 526, 530, 610, 611, 612, 622, 624, 625, 651, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.10, 11, 15, 209, 212, 213, 226 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Уточнений позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, Паркова Набережна, 12, ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3), мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3 заборгованість за Кредитним договором в розмірі 737290/сімсот тридцять сім тисяч двісті девяносто/грн. 98коп., з яких:

●511254/пятсот одинадцять тисяч двісті пятдесят чотири/грн. 96коп. заборгованість за основною сумою боргу;

●46036/сорок шість тисяч тридцять шість/грн. 02коп. три проценти річних за невиконання умов договору;

●180000/сто вісімдесят тисяч/грн. штрафні санкції.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, Паркова Набережна, 12 сплачений позивачем судовий збір в розмірі 6890/шість тисяч вісімсот девяносто/грн. 00коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання протягом десяти днів апеляційної скарги до Апеляційного суду Закарпатської області набере законної сили в разі неподання такої в установлений строк.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: ОСОБА_4