Справа № 450/2443/15 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/783/1317/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого: Богонюка М.Я.,

суддів: Ванівського О.М., Гриновця Б.М.

з участю: секретаря судового засідання Жукровської Х.І.,

представника апелянта ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ «Львівгаз» на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2015 року про відмову в прийнятті заяви про видачу судового наказу у справі за заявою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості зі ОСОБА_3,

в с т а н о в и л а:

ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2015 року відмовлено у прийнятті заяви ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості із ОСОБА_3.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржило ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз», яке в апеляційній скарзі, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість оскарженої ухвали та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема, апелянт зазначає про те, що постановляючи ухвалу про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу, суд першої інстанції мотивував свої висновки посиланням на те, що вимоги, за якими видаються судові накази мають бути безспірними, і що наказне провадження є спрощеним порядком розгляду справи, що не передбачає повідомлення сторін та залучення заінтересованих осіб. Крім того, у випадку стягнення заборгованості у наказному провадженні може бути звернено лише за наявності відповідних договорів. Вважає, що наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Разом із тим лише той факт, що договірні зобов'язання не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право. Вважає, що обставин, які б свідчили, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором) з матеріалів справи не вбачається і такі відсутні. Також апелянт просить апеляційний суд звернути увагу на те, що правовідносини виникли між заявником та боржником, незалежно від укладення письмового договору та випливають положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року № 2246.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виник спір про право, відтак відмовив у відкритті наказного провадження на підставі п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України. Обґрунтовуючи такий висновок, суд зазначив, що в матеріалах справи відсутній договір про надання послуг із газопостачання, а тому заявником не обґрунтовано своїх вимог та надано документів, що підтверджують безспірність таких вимог (а.с.16).

Відповідно до п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Зазначена норма розяснена у п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження». Згідно вказаного розяснення наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України (далі - ЦК)). Разом із тим лише той факт, що договірні зобов'язання (наприклад, у частині оплати заборгованості телекомунікаційних послуг чи послуг телебачення і радіомовлення) не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що суддя вправі відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу за наявності сукупності обставин: відсутності документів, що підтверджують право вимоги та наявність доказів про існування спору та/або невизнання заборгованості боржником. При цьому, слід врахувати, що факт невиконання зобовязань сам по собі не свідчить про невизнання боргу чи наявність спору про право.

Як вбачається із матеріалів справи до заяви про видачу судового наказу заявником долучено копію договору №5090220 від 18.02.2014 року про надання населенню послуг з газопостачання, укладений між філією заявника та ОСОБА_3 (а.с.8)

Крім того, на думку колегії суддів, сам факт відсутності договору не свідчить про відсутність правовідносин між сторонами. Аналогічну позицію займає і Верховний Суд України (постанови ВСУ від 20 червня 2012 р. у справі № 6-68цс12, від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13).

Під час розгляду апеляційної скарги встановлено відсутність будь-яких обставин та доказів, які б свідчили про наявність спору між заявником та боржником.

На підставі вказаного колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність між сторонами спору про право, оскільки заявником надано договір про надання послуг із газопостачання, а інші обставини, які б свідчили про наявність спору про право колегією суддів при перегляді оскарженої ухвали не встановлені.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, серед іншого, є, згідно п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Пунктом 3 ч.1 ст.312 ЦПК України встановлено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Відтак, апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржувану ухвалу скасувати та передати матеріали заяви про видачу судового наказу на новий розгляд до суду першої інстанції для повторного вирішення питання щодо відкриття провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, п.4 ч.2 ст.307, п.3 ч.1 ст.312, ст.ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2015 року скасувати.

Матеріали справи за заявою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 передати до Пустомитівського районного суду Львівської області для вирішення питання щодо відкриття наказного провадження.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.Я.Богонюк

Судді: Б.М.Гриновець

ОСОБА_5