Провадження №2/461/469/16
У Х В А Л А

іменем України

"15" лютого 2016 р. року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

при секретарі Пелех О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу -

в с т а н о в и в :

27.11.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Встановлено, що дана справа надійшла до суду 27.11.2015 року. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 30.11.2015 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначався пять разів у судові засідання: 11.12.2015 року, 22.01.2016 року, 10.02.2016 року, 11.02.2016 року та 15.02.2016 року. Однак, позивач у судові засідання 10.02.2016 року, 11.02.2016 року та 15.02.2016 року не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Фіксування судового засідання технічними засобами не відбувалось, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки сторони у судове засідання не зявились.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Тому, у зв'язку з наведеним положення п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України, яким передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання без поважних причин або повторно не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до правосуддя.

Суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися до суду повторно після усунення обставин, що були підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

З огляду на наведене та враховуючи повторну неявку позивача без поважних причин, у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позовну заяву належить залишити без розгляду.

Керуючись ч.2 ст.197, п.3 ч.1 ст.207, ст.ст.208-210 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без розгляду.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом пяти днів з моменту її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Зубачик Н.Б.