Ухвала

іменем україни

10 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Коротуна В.М., Маляренка А.В.,

ПаріновоїІ.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_3, від імені якої діє представник ОСОБА_4, на заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 03 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 02 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» (далі - ПАТ «Укргазбанк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28 жовтня 2011 року між ним та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 043-К, згідно з яким останній отримав кредит у сумі 700 тис. грн зі сплатою 18 % річних, зі строком повернення до 24 жовтня 2014 року. Для забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором 28 жовтня 2011 року між ПАТ «Укргазбанк», ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, за яким поручитель ОСОБА_3 несе солідарну відповідальність разом із позичальником перед банком за порушення виконання зобов'язань за кредитним договором та відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і позичальник. У зв'язку з невиконанням позичальником належним чином умов кредитного договору утворилася заборгованість, у результаті чого ПАТ «Укргазбанк» звернулося до суду із позовом про стягнення кредитної заборгованості достроково. Так, рішенням господарського суду Сумської області від 19 серпня 2013 року, ухваленим у справі № 920/1145/13, задоволено позов ПАТ «Укргазбанк» та стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 на його користь заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 526 058 грн 31 коп. Також зазначив, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 листопада 2013 року, ухваленим у справі № 591/5729/13-ц, задоволено позов ПАТ «Укргазбанк» та стягнуто з ОСОБА_3 як поручителя та солідарного боржника за вказаним кредитним договором заборгованість у сумі 526 058 грн 31 коп. Оскільки зазначені рішення судів у повному обсязі не виконано, кредитний договір продовжує діяти і позичальник продовжує користуватися кредитними коштами, тому продовжується нарахування процентів за кредитним договором та відповідних штрафних санкцій. У зв'язку із цим ПАТ «Укргазбанк» повторно звернулося до господарського суду Сумської області з відповідним позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 Рішенням господарського суду Сумської області від 01 жовтня 2014 року задоволено позов ПАТ «Укргазбанк» і стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором у сумі 157 657 грн 85 коп. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17 лютого 2015 року частково змінено рішення господарського суду Сумської області від 01 жовтня 2014 року та стягнуто із фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 заборгованість у сумі 107 827 грн 50 коп.

Посилаючись на вищевказані обставини, ПАТ «Укргазбанк» просило стягнути з ОСОБА_3 як поручителя на свою користь заборгованість за кредитним договором від 28 жовтня 2011 року № 043-К за період із 29 липня 2013 року до 19 серпня 2014 року у сумі 157 657 грн 85 коп., із яких: 5 229 грн 89 коп. - строкова заборгованість за процентами; 102 597 грн 63 коп. - прострочена заборгованість за процентами; 40 802 грн 83 коп. - пеня за несвоєчасну сплату кредиту; 9 027 грн 50 коп. - пеня за несвоєчасну сплату процентів.

Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 03 липня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 157 657 грн 85 коп. та судові витрати у сумі 1 576 грн 58 коп.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 10 серпня 2015 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Зарічного районного суду м. Суми від 03 липня 2015 року залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 02 вересня 2015 року змінено рішення суду першої інстанції.

Стягнуто з ОСОБА_3 як солідарного боржника поряд із фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 28 жовтня 2011 року № 043-К у сумі 107 827 грн 52 коп. та судовий збір у сумі 1 078 грн 28 коп.

Стягнуто з ПАТ «Укргазбанк» на користь ОСОБА_3 249 грн 15 коп. на повернення судового збору за подання апеляційної скарги.

У касаційній скарзі відповідач, від імені якого діє представник, просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів, виходячи за межі доводів касаційної скарги, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Виходячи з вимог ст. 316 ЦПК України щодо змісту, рішення апеляційного суду повинно мати: мотивувальну частину із зазначенням мотивів зміни рішення, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення; встановлених судом першої інстанції обставин, а також обставин, встановлених апеляційним судом, і визначених відповідно до них правовідносин; назви, статті закону, на підставі якого вирішено справу; резолютивну частину із зазначенням висновку апеляційного суду про зміну чи скасування рішення, задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; висновку апеляційного суду по суті позовних вимог.

Проте рішення апеляційного суду зазначеним нормам процесуального права не відповідає.

Судом установлено, що відповідно до п. 1.3.1 вказаного кредитного договору термін повернення кредиту до 24 жовтня 2014 року.

Пунктом 5.2 вищезгаданого договору поруки від 28 жовтня 2011 року, зокрема, передбачено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя (а. с. 13).

Крім того, суд у рішенні зазначив, що рішенням господарського суду Сумської області від 19 серпня 2013 року, ухваленим у справі № 920/1145/13 за позовом ПАТ «Укргазбанк» до фізичної особи - підприємця ОСОБА_5, задоволено позов та стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 28 жовтня 2011 року № 043-К у сумі 526 058 грн 31 коп., яка станом на 29 липня 2013 року складається зі строкової заборгованості за кредитом у сумі 311 100,00 грн; простроченої заборгованості у сумі 182 629 грн 11 коп.; строкової заборгованості за процентами у сумі 7 523 грн 29 коп.; простроченої заборгованості за процентами у сумі 8 133 грн 20 коп.; пені за несвоєчасну сплату кредиту у сумі 15 641 грн 67 коп.; пені за несвоєчасну сплату процентів у сумі 1 031 грн 04 грн.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 листопада 2013 року, ухваленим у справі № 591/5729/13-ц за позовом ПАТ «Укргазбанк» до ОСОБА_3, третя особа - фізична особа - підприємець ОСОБА_5, позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 526 058 грн 31 коп. із зазначенням про стягнення в солідарному порядку з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5, із врахуванням рішення господарського суду Сумської області від 19 серпня 2013 року про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованості за кредитом, а також судові витрати в сумі 3 441 грн.

За таких обставин суд вважав, що оскільки вказані рішення суду у повній мірі не виконано боржником, кредитний договір продовжує діяти і позичальник фізична особа - підприємець ОСОБА_5 продовжує користуватися кредитними коштами, тому продовжується нарахування процентів за кредитним договором та відповідні штрафні санкції, у зв'язку із чим банк повторно звернувся до господарського суду Сумської області з відповідним позовом до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Так, рішенням господарського суду Сумської області від 01 жовтня 2014 року, ухваленим у справі № 920/1567/14 за позовом ПАТ «Укргазбанк» до фізичної особи - підприємця ОСОБА_5, задоволено позов та стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 28 жовтня 2011 року № 043-К за період із 29 липня 2013 року до 19 серпня 2014 року в сумі 157 657 грн 85 коп.

Стягуючи з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 28 жовтня 2011 року № 043-К, суд виходив із того, що згідно зі ст. ст. 509, 526, 546, 550, 553, 554, 610-612, 1054 ЦК України вона як поручитель за зобов'язаннями позичальника, фізичної особи - підприємця ОСОБА_5, несе солідарну відповідальність перед банком за невиконання останнім зобов'язань за кредитним договором, тому з неї підлягає стягненню в солідарному порядку заборгованість за вказаним кредитним договором, яка визначена рішенням господарського суду Сумської області від 01 жовтня 2014 року.

Із вказаними висновками суду першої інстанції частково погодився й апеляційний суд та, переглядаючи справу в апеляційному порядку, відхилив доводи апеляційної скарги відповідача про припинення поруки відповідно до вимог ст. 559 ЦК України із тих підстав, що установлений п. 5.2 договору поруки трирічний строк дії поруки закінчується 24 жовтня 2017 року, оскільки рахується від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором - 24 жовтня 2014 року, тому, на думку апеляційного суду, порука не припинена.

Однак із вказаними висновками погодитися не можна з таких підстав.

Згідно зі ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Будучи за своєю правовою природою зобов'язанням порука припиняється на загальних підставах, передбачених главою 50 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Крім того, у ст. 559 ЦК України встановлені спеціальні підстави припинення поруки.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Виходячи із ч. 4 ст. 559 ЦК України, такий строк може бути передбачений в договорі або визначений в законі.

Договірний строк застосовується до всіх без винятку зобов'язань. Визначення строку дії поруки таким, що припиняється, тягне певні юридичні наслідки, зокрема, його закінчення є підставою для припинення поруки.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

На підставі ч. 1 ст. 252, ч. 1 ст. 253 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Частина 1 ст. 530 ЦК України містить загальне правило, згідно з яким якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Водночас абз. 2 ч. 1 ст. 530 ЦК України містить норму, якою встановлено, що зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Однак вищевказані положення матеріального права залишилися поза увагою апеляційного суду, який усупереч положенням ст. ст. 212-214, 303, 304, 315 ЦПК України не перевірив у повному обсязі матеріалів справи і не надав належної оцінки наявним у справі доказам, крім того, не перевірив у достатньому обсязі законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції по суті вирішеного спору, помилково залишив поза увагою ту обставину, що вищевказаним рішенням господарського суду Сумської області від 19 серпня 2013 року, ухваленим у справі № 920/1145/13, задоволено позов банку про дострокове стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором (а. с. 14-17), що виходячи зі змісту кредитного договору свідчить про зміну строку виконання основного зобов'язання та у свою чергу впливає на строк дії поруки.

Таким чином, банк відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України і п. п. 4.4, 5.2.9 кредитного договору використав право дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором, змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому повинен був пред'явити позов до поручителя протягом трьох років, починаючи від цієї дати.

Вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором слід пред'явити в судовому порядку в межах строку дії поруки з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту, в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, яка міститься у постановах від 17 вересня 2014 року, 06 липня 2015 року та 18 листопада 2015 року у справі № 6-1779цс15.

За таких обставин помилковим є висновок суду, що установлений п. 5.2 договору поруки трирічний строк дії поруки закінчується саме 24 жовтня 2017 року, оскільки рахується від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором - 24 жовтня 2014 року, адже це строк було змінено шляхом подання банком вимоги про стягнення боргу достроково і дату подання вищевказаної вимоги (позову) суд повинен установити під час нового розгляду справи та у зв'язку із цим ретельно перевірити доводи апеляційної скарги відповідача щодо припинення поруки.

Крім того, суд не надав належної правової оцінки тій обставині, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 листопада 2013 року (а. с. 14, 15), ухваленим у справі № 591/5729/13-ц за позовом ПАТ «Укргазбанк» до ОСОБА_3, третя особа - фізична особа - підприємець ОСОБА_5, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 526 058 грн 31 коп. із зазначенням про стягнення в солідарному порядку з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5, із врахуванням рішення господарського суду Сумської області від 19 серпня 2013 року про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованості за кредитом, а також судові витрати в сумі 3 441 грн., тобто - достроково.

Вищевказані помилки призвели до того, що суд усупереч вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України не встановив правової природи заявленого позову та норм матеріального права, які ними регулюються, не з'ясував предмета і підстав заявленого позову, що призвело до неправильного вирішення спору.

Оскільки суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до неможливості встановити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, у достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, тому колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвалене у справі рішення суду апеляційної інстанції - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до апеляційного суду з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, від імені якої діє представник ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 02 вересня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: В.М. Коротун

А.В.Маляренко

І.К.Парінова

О.В.Ступак