Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Лінник Г.О. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 324/2182/15
13 жовтня 2016 року Справа № 22ц/778/3819/16
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Бєлка В.Ю., Онищенко Е.А.

секретар - Книш С.В.

при участі: прокурора - адвоката -

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 26.05.2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк"(далі-Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що за договором від 05.04.2006 року відповідач отримав в Банку кредитні кошти у розмірі 10 000 грн. зі сплатою 24% річних на термін до 02.04.2009 року. Про те свої зобов'язання, щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків за користування кредитом на виконував. У зв'язку з цим станом на 25.09.2015 року виникла заборгованість на загальну суму 51 200 грн. 27 коп., із яких: 2356 грн. 05 коп. - заборгованість за кредитом, 14 664 грн. - заборгованість за процентами, 900 грн. - заборгованість із комісії, 33 280 грн. 22 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. Оскільки за попереднім рішенням суду за згаданим договором уже стягнута заборгованість у розмірі 30 675 грн. 17 коп. то Банк просив задовольнити заявлені вимоги у сумі 20 525 грн. 10 коп..

Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 26.05.2016 року заявлені вимоги задоволені.

В апеляційній скарзі відповідач прохав скасувати ухвалене рішення, посилаючись на необґрунтованість рішення суду щодо відмови у застосуванні положень закону про наслідки спливу позовної давності та ухвалити нове рішення про відхилення заявленого позову.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті з розгляду цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що за кредитним договором від 05.04.2006 року відповідач отримав в Банку кредитні кошти у розмірі 10 000 грн. зі сплатою 24% річних на термін до 02.04.2009 року (а.с.7)

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За нормами ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, "основне зобов'язання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Позичальник не сумлінно виконував прийняті зобов'язання й на 25.09.2015 року виникла заборгованість на загальну суму 51 200 грн. 27 коп., із яких: 2356 грн. 05 коп. - заборгованість за кредитом, 14 664 грн. - заборгованість за процентами, 900 грн. - заборгованість із комісії, 33 280 грн. 22 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором (а.с.5).

За рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 20.11.2013 року з відповідача стягнута заборгованість за кредитним договором про який йшлося у позовній заяві у розмірі 30 675 грн. 17 коп. станом на 23.08.2013 року, в тому числі: заборгованість за кредитом - 2356 грн. 05 коп., 11 064 грн. 55 коп. - несплачені проценти за договором, 16 354 грн. 57 коп. - пеня (а.с.4).

Як слідує із наведеного, у позові у цій справі ставиться питання про стягнення: несплачених процентів за користування кредитними коштами з часу ухвалення згаданого рішення по 25.09.2015 року, комісії та пені загалом - 20 525 грн. 10 коп..

Свою позицію у апеляційній скарзі відповідач обстоював тим, що суд неправомірно відмовив у його клопотанні про застосування наслідків спливу позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.1 ст.257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За правилом ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.4,5 ст.267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення рішення (ст.267 ч.3 ЦК).

Із матеріалів справи убачається, що позичальник заявив письмове клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності (а.с.32).

Кредитні відносини між сторонами виникли 05.04.2006 року.

Як суд уже зазначав рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 20.11.2013 року з відповідача стягнута заборгованість за кредитним договором.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до боржника. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Отже, після вирішення судом справи 20.11.2013 року перебіг позовної давності було перервано.

Банк до суду звернувся 07.10.2015 року, а отже в межах трирічного строку.

В такому разі, аргументи скарги з цього питання не є виправданими.

Втім, окремо суд наголошує, що згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З огляду на викладене, скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 26.05.2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути оскаржене безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: