Справа № 473/1249/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2016 р. суддя Вознесенського міськрайонного суду Висоцька Г.А., вивчивши позовну заяву за позовом керівника Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування Вознесенської міської ради Миколаївської області про накладення заборони на відчуження житла,

В С Т А Н О В И Л А:

30.03.2016 року керівник Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування Вознесенської міської ради Миколаївської області про накладення заборони на відчуження житла -2/5 частки житлового будинку № 2 по провулку Кузнечному в м. Вознесенську Миколаївської області, що належить відповідачу до досягнення повноліття ОСОБА_1

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.10.2011 року ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки ОСОБА_1 та призначено опікуном неповнолітньої ОСОБА_1 ОСОБА_3

Рішенням Виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області № 313 від 29.11.2011 року малолітній ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 56128152 від 28.03.2016 року за ОСОБА_2 зареєстроване право спільної часткової власності на 2/5 частки житлового будинку № 2 по провулку Кузнечному в м. Вознесенську Миколаївської області.

Посилаючись на те, що неповнолітня ОСОБА_1 з моменту свого народження отримала право користування житлом, що належить її батькові ОСОБА_2, а рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.11.2011 року відповідно до вимог ч. 4 ст. 17 ЗУ «Про охорону дитинства» не вирішено питання щодо накладання заборони на відчуження майна та житла дитини, просив суд накласти заборону на відчуження належного відповідачу житла - 2/5 частки житлового будинку № 2 по провулку Кузнечному в м. Вознесенську Миколаївської області.

Крім того просив відстрочити сплату судового збору, посилаючись на звернення до начальника відділу фінансування та бухгалтерського обліку прокуратури Миколаївської області від 29.03.2016 року.

Дана позовна заява, як така, що за змістом не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України має бути залишена без руху, зважаючи на наступне:

1.Частиною 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судового збору, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв'язку із цим обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення суб'єкта владних повноважень від такої сплати.

Крім того, згідно з пунктом 2 Перехідних положень ЗаконуУкраїни від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», який набрав чинності з 1 вересня 2015 року, зобов'язано Кабінет Міністрів України забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Наведені в клопотанні позивача доводи не свідчать про такий майновий стан прокуратури за якого дана установа не позбавлена можливості сплатити судовий збір, до того ж зазначене звернення було подане до прокуратури Миколаївської області тільки за день до звернення до суду з позовом.

2.Також з позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що неповнолітня ОСОБА_1, в інтересах якої прокурор звернувся до суду має опікуна - ОСОБА_3, до того ж для забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб та повнолітніх осіб, які за станом здоров»я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки існують органи опіки та піклування на яких законом і покладено вказані обов'язки.

В позовній заяві відсутне обґрунтування та посилання на належне підтвердження звернення до суду саме керівника Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області, а не повноважних осіб, на яких покладено здійснення опіки.

3. В позовній заяві відсутній виклад обставин щодо порушення цивільних прав особи і необхідності звертатися за захистом до суду, і відповідно зазначення доказів, що підтверджують ці обставини.

Зважаючи на викладене та відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з часу отримання ухвали.

Керуючись ст. ст. 121 ч.1, 209-210 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування Вознесенської міської ради Миколаївської області, про накладення заборони на відчуження житла - залишити без руху, надавши строк в п"ять днів з часу отримання копії ухвали.

В разі не виконання вимог суду заява буде вважатися неподаною та повернеться позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Висоцька Г.А.