н/п 2/490/2545/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року м.Миколаїв Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Мамаєвої О.В., із секретарем Баришніковою І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Миколаївської міської ради про визнання права власності на частку нерухомого майна за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

21 червня 2016 року позивачі звернулися до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до ОСОБА_3, Миколаївської міської ради про визнання права власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку набувальної давності. В обґрунтування позовних вимог позивачі вказали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5. який є батьком позивача ОСОБА_1 та чоловіком ОСОБА_2, після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 3/4 часток квартири АДРЕСА_1, з яких 1/2 частка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, а 1/4 частка була прийнята ОСОБА_6 але не оформлена після смерті матері померлого - ОСОБА_7 ,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Також, позивачі зазначили, що спірна квартира належала в рівних частинах ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 05.09.1996 року. Після смерті ОСОБА_7 1/4 частку також прийняв, але не оформив її чоловік ОСОБА_8, з яким померла проживала та була зареєстрована на час смерті. За життя ОСОБА_5 відкрито та добросовісно володів та користувався спірною квартирою в цілому з часу її придбання і до смерті. ОСОБА_8 було достеменно відомо про це, але з його боку до ОСОБА_5 ніяких претензій не заявлялось й своїм правом на оформлення спадщини після смерті дружини він не скористався. Після смерті ОСОБА_5 позивачі також відкрито та добросовісно володіють та користуються спірною квартирою. Таким чином, позивачі як спадкоємці ОСОБА_5 мають всі підстави заявити про набуття права власності на 1/4 частку спірної квартири в порядку набувальною давністю, тому останні просять суд позов задовольнити. У судове засідання сторони не з'явились, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, позивачі надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, вимоги позову підтримали та просили суд позов задовольнити. Представник відповідача Миколаївської міської ради в судове засідання не з'явився надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив прийняти рішення на підставі наявних у матеріалах доказів та у відповідності до вимог діючого законодавства. Відповідач ОСОБА_3 про слухання справи повідомлявся через оголошення у засобах масової інформації, про причини неявки суд не сповістив. Суд, оглянувши письмові докази по справі, спадкову справу № 1142/2005 після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу належала квартира АДРЕСА_1 в рівних частках, тобто по 1/2 кожному /а.с.15/. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с.59/. 12 грудня 2005 року ОСОБА_5 звернувся до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, зокрема 1/4 частки квартири АДРЕСА_1, після смерті своєї матері ОСОБА_7 /а.с.57 оборот/, проте право власності на спадщину ОСОБА_5 не оформив.

Іншим спадкоємцем після смерті ОСОБА_7 був її чоловік ОСОБА_3, якийфактично прийняв спадщину, так як на час смерті проживав разом із спадкодавицею /а.с. 62/, однак спадкових прав не оформив, вказане слідує із матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с.5/. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина у вигляді 3/4 частин квартири АДРЕСА_1, вказану спадщину померлого прийняли його дружина ОСОБА_2 та донька ОСОБА_1 по 1/2 частині кожна /а.с.12, 14/. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив із наступного. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.61 цього кодексу. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1,4 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Таким чином, для встановлення наявності передбачених законом підстав для набуття права власності на нерухоме майно за набувальною давністю необхідно, щоб особа, яка посилається на таке, в силу положень ч.1 ст.60 ЦПК України довела, що заволоділа майном добросовісно і при цьому її володіння є відкритим та безперервним протягом десяти років. Як роз'яснено в пункті 9 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). З наведеного можна зробити висновок, що встановлюючи, чи є володіння добросовісним, насамперед слід встановити, що володілець не знав і не міг знати про те, що володіє чужою річчю, тобто обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.

Однак, позивачам було достеменно відомо про те, що відповідач ОСОБА_8має право на 1/4 частку спадкового майна, що відкрилось після смерті - ОСОБА_7, тобто на 1/4 частку спірної квартири.

За таких обставин, суд вважає, що відсутні підстави для застосування ст.344 ЦК України, за наявних обставин не можна вважати, що позивачі добросовісно заволоділи чужим майном, а також не знали, що вони володіють чужим майном. На підставі вищевикладеного, позовні вимоги є необгрунтованими та не підлягають задоволенню. Судові витрати згідно ст.88 ЦПК України, слід віднести на рахунок позивачів. Керуючись ст. ст.3,4,10,11,60,88,209,212,214-215,218 ЦПК України, на підставі ст.ст.16, 344 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Миколаївської міської ради про визнання права власності на частку нерухомого майна за набувальною давністю - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивачів.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Суддя Мамаєва О.В.