Справа №591/8719/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/449/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 27 січня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром»

про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 27 січня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» (далі ПАТ «Сумихімпром») на користь ОСОБА_3 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ПАТ «Сумихімпром» на користь держави 551,20 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ПАТ «Сумихімпром», посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду в частині стягнення 5000 грн. скасувати.

Вказує, що позивач був попереджений про шкідливі умови його роботи, забезпечено засобами індивідуального захисту, харчуванням і надано додаткові соціальні і матеріальні блага. Зазначає, що вперше втрату професійної працездатності внаслідок профзахворювання позивачу встановлено 21 жовтня 2015 року, що спростовує його доводи про тривалість фізичних, душевних і психологічних страждань протягом всього часу роботи на підприємстві. Крім того, профзахворювання у позивача могло виникнути ще до працевлаштування у відповідача, а сума стягнутої шкоди не відповідає вимогам розумності і справедливості.

Сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, проте у судове засідання не зявилися.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 з 23 жовтня 2000 року працював в ПАТ «Сумихімпром» на посаді електрогазозварювальника, а з 04 січня 2015 року по 14 грудня 2015 року на посаді слюсаря-ремонтника. Звільнений позивач з роботи у звязку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здоровя, який перешкоджає продовженню роботи (а.с. 6-7).

За час роботи ОСОБА_3 отримав професійні захворювання.

Згідно з актом розслідування хронічного професійного захворювання № 1 від 06 листопада 2015 року через недосконалість виробничих технологій, неефективність використання засобів індивідуального захисту, тривалий стаж роботи в шкідливих умовах праці та по причині проведення робіт в умовах підвищеного рівня загазованості у ОСОБА_3 встановлено професійне захворювання за основним діагнозом:

ХОЗЛ ІІ ст., токсико-пилової етіології, фаза нестійкої ремісії. Емфізема легень ІІ ст., Легенева недостатність ІІ ст. Захворювання професійне, встановлено вперше 21 жовтня 2015 року. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху 3 ст. Захворювання професійне від тривалої дії шуму на виробництві, встановлено вперше 21 жовтня 2015 року. Хронічний субатрофічний ринофаринголарингіт у стадії нестійкої ремісії. Захворювання професійне, встановлено вперше 21 жовтня 2015 року.

Крім того, в акті також вказано супутній діагноз (а.с. 9-10).

Зазначені основний та супутній діагнози зазначені у повідомленні про професійне захворювання, в якому встановлена дата остаточного діагнозу 21 жовтня 2015 року та підтверджені медичним висновком профпатологічної лікарсько-експертної комісії про наявність професійного характеру захворювання у позивача (а.с. 8, 13).

Як вбачається з ОСОБА_1 огляду медико-соціальною експертною комісією № 950 від 02 грудня 2015 року та довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності від 02 грудня 2015 року при первинному огляді ОСОБА_3 встановлено 40 % втрати працездатності безтерміново (а.с. 11, 20-23).

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що в зв'язку із отриманням за час роботи на підприємстві професійних захворювань, позивач втратив професійну працездатність, ступінь якої становить 40 %, в результаті чого переносить моральні страждання, тому обґрунтовано поклав обовязок по відшкодуванню моральної шкоди на роботодавця, що відповідає вимогам ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Ст.237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за умов наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника, у разі виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, а також за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

З матеріалів справи вбачається, що як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді відповідачем позовні вимоги ОСОБА_3 визнаються частково, у розмірі 5000 грн.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, представник ПАТ «Сумихімпром» вказав, що суд, стягуючи моральну шкоду у сумі 10000 грн., не дотримався засад розумності, виваженості і справедливості, посилаючись при цьому на обставини обізнаності позивача з умовами роботи, забезпечення його індивідуальними засобами захисту тощо, проте не вказуючи мотиви визнання позовних вимог у частині стягнення моральної шкоди саме у розмірі 5000 грн.

Проте зазначені доводи колегія суддів до уваги не бере з огляду на встановлення факту спричинення моральної шкоди у суді та достатнє обґрунтування позивачем не лише фізичних страждань та певних обмежень у побуті і життєдіяльності внаслідок професійного захворювання, але і моральних страждань, яких позивач зазнає у звязку з професійним захворюванням.

За таких обставин, розмір моральної шкоди визначений місцевим судом з урахуванням всіх обставин та вимог закону, з дотриманням вимог розумності та справедливості.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції в оскаржуваній частині не спростовують.

Колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 27 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: