Справа №490/7259/16-ц 19.10.2016 19.10.2016 19.10.2016
Справа №490/7259/16-ц
Провадження №22-ц/784/2364/16 Суддя першої інстанції: Гуденко О.А.
Суддя-доповідач апеляційної інстанції: Крамаренко Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем - Горенко Ю.В.,

за участю: представника позивачки - ОСОБА_2, представника відповідачів - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційними скаргами

ОСОБА_4, Повного товариства «Ломбард «Кредит» ТОВ «Ойкумена південь» і компанія»

на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 липня 2016 року, постановлену по справі за позовом ОСОБА_5 до Повного товариства «Ломбард кредит» ТОВ «Ойкумена південь» і компанія», ОСОБА_4 за участю третьої особи - приватного нотаріуса Лашиної Олени Петрівни про визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до Повного товариства «Ломбард кредит» ТОВ «Ойкумена південь» і компанія» та ОСОБА_4, в якому просила визнати договір купівлі-продажу нежитлових приміщень магазину по АДРЕСА_1 укладений 27 січня 2015 року між Повним товариством «Ломбард «кредит» ТОВ «Ойкумена південь» та ОСОБА_4 недійсним.

Одночасно з позовом ОСОБА_5 подала заяву про забезпечення позову, обґрунтовуючи тим, що відповідач - ОСОБА_4, який на теперішній час є власником спірних приміщень магазину має можливість провести відчуження спірного майна.

Посилаючись на вказані обставини позивачка просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - нежитлові приміщення магазину, розташовані по АДРЕСА_1 які належать ОСОБА_4

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 липня 2016 року заяву ОСОБА_5 задоволено.

Накладено обтяження у вигляді арешту на нежитлові приміщення магазину по АДРЕСА_1, які належать на праві власності ОСОБА_4, заборонено укладати усі види угод, пов'язані з відчуженням вищевказаного нерухомого майна.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати.

Повне товариства «Ломбард кредит» ТОВ «Ойкумена південь» і компанія» подало на ухвалу суду апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просило оскаржувану ухвалу скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, який приймали участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Як зазначено в п. 4 Рішення Конституційного Суду від 31 травня 2011 року № 4-рп/2011, інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим у Кодексі встановлено систему захисту прав особою, щодо якої застосовано заходи забезпечення позову. Складовими такої системи є: співмірність видів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами; можливість суду вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою; відшкодування особі збитків, завданих забезпеченням позову; право на апеляційне оскарження ухвали суду щодо забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

Як роз'яснено в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 2 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення обтяження у вигляді арешту на нежитлові приміщення магазину по АДРЕСА_1, що належать на праві власності ОСОБА_4 та заборону укладати усі види угод, пов'язані з відчуженням вищевказаного нерухомого майна, суд вважав, що для цього є всі передбачені законом підстави.

Із заявлених позовних вимог вбачається, що дійсно між сторонами має місце реальний спір і до позову додані документи на підтвердження наявності спірних правовідносин.

Враховуючи зміст пред'явлених позовних вимог, є підстави вважати, що майно у вигляді приміщень магазину, що розташовані за АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_4 на час ухвалення рішення може бути відчужено.

Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до зміни власника спірного майна та вплинути на виконання цього рішення.

За вказаних обставин, вид та спосіб забезпечення позову, обраний судом відповідає об'єму заявлених вимог та положенням ст. 152 ЦПК України.

Посилання в апеляційних скаргах на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 5 квітня 2016 року, не впливають на законність оскаржуваної ухвали, але не позбавляють можливості звернутися з відповідним клопотанням у судовому засіданні щодо закриття провадження у даній справі.

Доводів про порушення прав відповідачів стосовно арешту зазначеного майна апеляційна скарга не містить.

Інші доводи, які б вплинули на висновки викладені в оскаржуваній ухвалі, в апеляційній скарзі відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_4, Повного товариства «Ломбард «Кредит» ТОВ «Ойкумена південь» і компанія» відхилити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: