Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 336/6484/15 Головуючий у 1 інстанції Наумов О.О.
Провадження № 22-ц/778/593/16 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.,

Суддів: Дзярука М.П.,

ОСОБА_2,

за участі секретаря: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів.

В позові зазначив, що за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2014 року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 щомісячно по 2500 грн. на утримання їх спільної доньки до досягнення нею повноліття. На час ухвалення рішення у нього була стабільно висока заробітна плата, у зв'язку з чим він погодився на такий розмір аліментів 2 500 грн., тобто на фіксовану суму, а не на процент від заробітку. Вказує, що на даний час у нього суттєво змінився матеріальний стан та сімейні обставини, а саме, в середньому він отримує дохід на місяць у розмірі 2 190 грн., власного житла не має, у зв'язку з чим орендує квартиру, за яку сплачує орендну плату у розмірі 2 400 грн. в місяць та додатково комунальні платежі, на його частковому утриманні знаходиться непрацездатний батько, який отримує пенсію та має онкологічне захворювання. Зазначив, що в суді знаходиться справа про поділ майна подружжя та окрім аліментних зобов'язань він буде змушений виконувати рішення суду з приводу сплати частки майна, що також суттєво вплине на його матеріальний стан.

У звязку з зазначеним, позивач просив суд змінити розмір аліментів, що стягуються з нього за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2014 року з 2 500 грн. щомісячно на 1/4 частку усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2015 року позов задоволено.

Змінено розмір аліментів, що стягуються за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2014 року у справі №336/7380/14-ц пр.2/336/3177/2014 з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, на утримання малолітньої дитини -ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, до ? частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з для набрання рішення законної сили і до повноліття дитини.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Виконавчий лист №336/7380/14-ц пр.2/336/3177/2014, який 30.10.2014 року виданий Шевченківським районним судом м. Запоріжжя на підставі рішення суду від 09.10.2014 року - відкликано з виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" зазначено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 29.08.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, що був зареєстрований Запорізьким міським відділом РАЦС ГУЮ у Запорізькій області, актовий запис № 759.

За час спільного проживання у сторін народилася донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Шевченківським відділом РАЦС ЗМУЮ, актовий запис №206.

09.10.2014 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя було ухвалено рішення про розірвання шлюбу. Цим же рішенням було ухвалено про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі 2 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 23.09.2014 року і до повноліття дитини.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказував, що позивач сплачує аліменти, однак після ухвалення рішення про стягнення аліментів його матеріальний стан погіршився, а тому є підстави змінити розмір аліментів і визначити їх у частці від заробітку (доходу), оскільки позивач має стабільну роботу.

З такими висновками погоджується колегія суддів, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ОСОБА_1 України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Ч. 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв»язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров»я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв»язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов»язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Вказана позиція викладена також у постанові Верховного суду України від 05.02.2014 року № 6-143цс13.

А тому, розглядаючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта є не обґрунтованими і не відповідають положенням матеріального права щодо стягнення аліментів, не підтвердженні доказами і є не доведеними, а судом першої інстанції, при розгляді спору, було вірно проаналізовано надані сторонами докази та відповідні норми законодавства, і враховано їх при ухваленні рішення.

Що ж стосується розміру визначених судом аліментів, то обґрунтовуючи своє рішення в цій частині, суд першої інстанції вважав, що позивач має стабільну роботу, однак у порівнянні з часом присудження аліментів у твердій сумі в розмірі 2500,00 грн. щомісячно, заробітна плата позивача значно зменшилася, що вбачається з довідок про доходи, а тому є підстави для зміни розміру аліментів та визначення їх у частці від заробітку (доходу) у розмірі ? частини.

З такими висновками колегія суддів погоджується з огляду на наступне. Як вбачається з наданих суду довідок про доходи, позивач працює у ТОВ «Відчунай-Україна» на посаді регіонального менеджеру. На час винесення рішення про стягнення аліментів у твердій сумі у розмірі 2500,00 грн., заробітна плата позивача складала 10 000 11 000 грн. на місяць, та присуджені аліменти фактично складали ? частину заробітку. Починаючи з жовтня 2014 року заробітна плата позивача поступово почала зменшуватися і на теперішній час складає від 5 000 7 000 грн. щомісячно. Тобто матеріальний стан позивача змінився. Зміна розміру аліментів з визначенням способу присудження у частці від заробітку відповідає положенням матеріального права і не порушує права дитини, оскільки при зміні розміру заробітної плати буде відповідно змінюватися розмір аліментів, що у разі її збільшенні призведе до більш сприятливих умов для сплати аліментів. Підстав вважати надані довідки про доходи такими, що не відповідають дійсності, у суду немає. Посилання апелянта на їх невідповідність формі, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки форма довідки про доходи була змінена 05.06.2015р. Довідки були видані як до змін, так і після них. Зазначені в них дані про заробітну плату співпадають.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального права та ухвалено рішення з додержанням положень законодавства, а доводи апелянта у апеляційній скарзі на те, що рішення суду незаконне нічим не підтверджено та не наведено підстави, передбачені ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення у справі.

Керуючись ст. ст. 307 , 308 , 313 , 314, 315 , 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: