САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/205/14-ц
Провадження №2/726/6/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05.10.2016 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі: головуючого судді Мілінчук С. В., при секретарі - Сківернічук А.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири,- суд

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири в якому вказує, що 28 квітня 1993 року, вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_3. Під час шлюбу вони набули у спільну власність подружжя квартиру за адресою АДРЕСА_1 та за період спільного проживання за спільні сімейні кошти, неодноразово проводили ремонти в квартирі та покращували стан житла, внаслідок чого істотно збільшилась вартість нашої спільної квартири.

В 2006 році позивач разом із ОСОБА_3 передали в користування вказану квартиру відповідачу ОСОБА_2 без письмового договору про це, оскільки вони довіряли відповідачу.

В подальшому, за спільною згодою між позивачем та її чоловіком було прийнято рішення, що їхню спільну квартиру вони передадуть у власність внукові ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер і, як спадкоємць спільного майна по закону, ОСОБА_1 05 вересня 2011 року звернулась до нотаріуса першої Снятинської державної контори з відповідними заявами при прийняття спадщини.

Однак, одразу після смерті ОСОБА_3, позивач виявила в його документах договір купівлі-продажу їхньої спільної квартири, за адресою АДРЕСА_1, від 19 липня 2007 року, проте про укладення цього договору позивачу нічого не було відомо і дозволу на відчудження спільної квартири вона не давала. Згідно умов зазначеного договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_3 продав відповідачу ОСОБА_5 за 24213 грн. вищевказану квартиру.

Зазначає, що ОСОБА_3 до самої смерті нічого про продаж спільної квартири їй не повідомляв, а також він до своєї смерті стверджував, що відповідач в них орендує квартиру і ця квартира в подальшому повинна перейти у власність внука ОСОБА_1 Про продаж спільної квартири в позивача ніхто не брав згоди і погодження на її реалізацію вона не давала. Будь-які кошти від реалізації квартири, ОСОБА_3 їй не передав, позивач в нього цих коштів не бачила і після його смерті не виявляла.

Крім цього, в останні роки свого життя, з 2006 року, стан здоров'я ОСОБА_3 різко погіршився, він почав не впізнавати людей, почастішали випадки втрати пам'яті та інколи почав втрачати свідомість. Також в цей період ОСОБА_3 почав зловживати спритними напоями, що і стало причиною погіршення стану його здоров'я. Сприяв в зловживанні спиртними напоями відповідач ОСОБА_5, який систематично приїздив до ОСОБА_3 в смт. Глибока Чернівецької області та с.Устя Снятинського району Івано-Франківської області, де систематично спонукав ОСОБА_3 до вживання спиртних напоїв, внаслідок чого в поведінці ОСОБА_3 з'явилися психічні відхилення і його психічний стан та стан його здоров'я різко погіршився.

Після смерті ОСОБА_3 та виявлення договору відчудження спільної квартири, позивач звернулась до відповідача щодо повернення ним квартири, однак відповідач ОСОБА_5 відмовився її повернути.

Позивач вважає, що договір купівлі-продажу квартири є недійсним, тому, що за станом здоров'я її чоловік не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними.

На підставі викладеного, позивач просить суд визнати договір купівлі-продажу квартири, за адресою АДРЕСА_1, укладений 19 липня 2007 року між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 1521, недійсним, визнати недійсним свідоцтво про право власності на вказану квартиру, визнати за нею право власності на вказану квартиру в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивач та її представник дали пояснення аналогічні викладеним в позові, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 вживав алкогольні напої та його психічний стан, на її думку, був неврівноважений, мав проблеми з пам'яттю.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні вказала, що ОСОБА_3 обіцяв заповісти вказану квартиру своєму внукові. Протягом останніх років життя у нього були проблеми з пам'яттю, він вживав алкогольні напої та часто поводив себе «неадекватно».

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволенні в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уклали шлюб 28.04.1993 року про що свідчить копія свідоцтва про одруження НОМЕР_1 від 28.04.1993 року.

Як встановлено із матеріалів цивільної справи № 2-381/2007 року, відповідно до свідоцтва про право власності від 31.10.2002 року виданого департаментом житлово-комунального господарства міської ради, спірне майно у вигляді квартири по АДРЕСА_1 на момент видачі вказаного свідоцтва належало на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_8.

Відповідно до рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 11.06.2007 року у справі № 2-381/2007 року, за ОСОБА_3 визнано право власності на частку, яка належала померлій ОСОБА_8, що становить 1/2 частини вказаної квартири.

Встановлено також, що відповідно до договору купівлі продажу серії ВЕК № 813610 від 19.07.2007 року, ОСОБА_3 продав ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1.

Враховуючи висновок експерта № 2392-К від 21.10.2014 року, судом встановлено, що підпис у договорі купівлі продажу виконаний саме ОСОБА_3.

Згідно ч. 3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Однак у відповідності до п. 2, 4 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Таким чином встановлено, що нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 не належало ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності та не входило до складу спільного майна подружжя, а тому ОСОБА_3 мав повний обсяг правомочностей для відчуження нерухомого майна без згоди ОСОБА_1, що спростовує посилання позивача про зворотнє та є однією із підстав звернення до суду із вказаним позовом.

Судом досліджено висновок судово-психіатричного експерта № 158 від 27.05.2016 року, із яко встановлено наступне. У своєму висновку експерт вказує про те, що згідно представлених матеріалів цивільної справи та обставин справи під час укладення з ОСОБА_2, 19 липня 2007 року договору купівлі-продажу квартири, за адресою АДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу за зареєстрованого в реєстрі за № 1521, підекспертний ОСОБА_3 виявляв ознаки психічного захворювання у формі психоорганічного розладу змішаного (атеросклеротичного та токсичного) ґенезу, тобто, розлади особистості та поведінки внаслідок органічного ураження ЦНС за МКХ-10, і за своїм психічним станом ОСОБА_3 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Такий висновок було надано враховуючи пояснення відібрані у ОСОБА_9, ОСОБА_10 та які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст.ст. 57, 66 ЦПК України Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом.

Згідно ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Враховуючи викладене, той факт, що ОСОБА_3 за своїм психічним станом в момент укладення договору купівлі-продажу спірної квартири не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що встановлено та підтверджено доказами, суд приходить до висновку про можливість визнання такого договору недійсним.

Що стосується можливості визнання права власності на спірне майно за ОСОБА_1, судом встановлено наступне.

Із матеріалів спадкової справи, витребуваної із першої Снятинської районної державної нотаріальної контори, встановлено, що після смерті ОСОБА_3, який у відповідності до свідоцтва про смерть НОМЕР_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва на спадщину звернулась тільки ОСОБА_1, та отримала належну їй спадщину у вигляді майна та грошових вкладів. Про інших спадкоємців за законом ОСОБА_3 відомості відсутні.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

На підставі відомостей із спадкової справи, суд приходить до висновку, що єдиним спадкоємцем прав та обов'язків після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_1, а тому позовні вимоги про визнання за нею права власності на спадкове майно підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 225, 216, 1216, 1218, 1261 ЦК України, 57, 65 СК України ст.ст. 10, 11, 57, 66, 88, 209, 214, 215, ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Визнати договір купівлі-продажу квартири, за адресою АДРЕСА_1, укладений 19 липня 2007 року між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 1521 недійсним.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру адресою АДРЕСА_1 видане ОСОБА_2 на підставі зазначеного договору купівлі-продажу квартири.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00 гривень, витрати, пов'язані із проведенням судових експертиз в розмірі 900,48 гривень, судовий збір в розмірі 243-60 гривень та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 420,00 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернівецької області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Головуючий суддя С. В. Мілінчук