У Х В А Л А

13 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Охрімчук Л.І.,
Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Галицького районного суду м. Одеси від 22 липня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Одеської області від 1 грудня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсними кредитних договорів,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Галицького районного суду м. Одеси від 22 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 1 грудня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, судові рішення у справі залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування ухвалених у справі рішень та ухвалення нового рішення про задоволення його позову з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 жовтня 2014 року.

Одночасно ОСОБА_4 просить поновити строк на звернення до суду із заявою про перегляд, посилаючись на поважність причин його пропуску, зокрема на те, що копія ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року, була відправлена йому судом касаційної інстанції лише 23 травня 2016 року, про що свідчить копія супровідного листа.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає за можливе поновити ОСОБА_4 строк на звернення до суду з заявою про перегляд судових рішень враховуючи поважність причин його пропуску. Разом з тим колегія суддів вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положенням пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновком якого погодилися й суди апеляційної та касаційної інстанцій, дійшов висновку про те, що позивач був вільним у виборі фінансової установи, валюти кредитування, був ознайомлений з детальним розписом сукупної вартості кредиту із зазначенням реальної процентної ставки та абсолютним значенням подорожчання кредиту, а отже доводи позивача про порушення його прав з боку банку як споживача не підтвердилися.

Разом з тим в наданій як приклад неоднакового застосування норм матеріального права ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року задовольняючи позов частково, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, виходив з того, що в оскаржуваному кредитному договорі не було відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту, не було вказано повної орієнтовної вартості кредиту, а розрахунок проведено поверхово та є незрозумілим для позивача, а тому були наявні підстави визнання оскаржуваного кредитного договору недійсним.

Отже, у справі про перегляд якої подано заяву та у справі, судове рішення в якій надано заявником для порівняння, встановлено різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_4 строк на звернення до суду із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року.

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсними кредитних договорів до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає

Судді: Н.П. Лященко
Л.І. Охрімчук
А.Г. Ярема