Справа №442/5856/16-ц
Провадження №2/442/2042/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді Крамара О.В.

при секретарі Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Стебницької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з вищевказаним позовом в обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що її бабусі - ОСОБА_2 - на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 02.04.1996 року Бюро по приватизації житла при Стебницькій міській раді згідно з розпорядженням від 01.04.1996 року № 564, а також на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Стебницькою ДНК 02.12.2003 року за р. № 1386 належала ? ідеальна частина квартири АДРЕСА_1.

18 березня 2015 року її бабуся померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй, вказане вище, нерухоме майно.

За життя бабуся склала заповіт, який був посвідчений 17 листопада 2011 року приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу за р.№ 523, згідно до якого, все належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що за законом вона матиме право, вона заповіла своїй внучці, тобто їй.

Відповідно, у неї, як спадкоємиці за заповітом після смерті бабусі, виникло право на отримання спадщини щодо вказаної вище частини квартири, у зв'язку із чим, вона звернулась до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Проте, 28 жовтня 2015 року після вивчення представлених нею документів, нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та рекомендувала звернутись для захисту своїх спадкових прав до суду, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на ? ідеальну частину квартири, у зв'язку з їх втратою ще за життя бабусі, які, окрім інших наявних документів, є підставою для видачі вказаного свідоцтва.

Виготовити дублікати правовстановлюючих документів, на підставі яких бабці належала ? ідеальна частина квартири не вбачається за можливе, оскільки такі не можуть бути видані та зареєстровані на ім'я померлої особи. При цьому, з довідки № 1382, виданої 01.10.2015 року КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО», вбачається, що дублікати правовстановлюючих документів не видавались.

Оскільки успадкувати вказане вище нерухоме майно в нотаріальному порядку не вбачається за можливе то вона змушена звернутись до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з»явилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задоволити.

Представник Стебницької міської ради в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають в повному обсязі.

Оскільки сторони в судове засідання не з?явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України - не здійснюється.

Беручи до уваги вищенаведене, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 18 березня 2015 року померла ОСОБА_3»як ОСОБА_4, яка являлася бабцею позивачки, після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1.

За життя ОСОБА_3»як М.М. склала заповіт, який був посвідчений 17 листопада 2011 року приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу за р.№ 523, згідно до якого, все належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що за законом вона матиме право, вона заповіла своїй внучці, тобто ОСОБА_3 (на даний час ОСОБА_1) ОСОБА_5.

Відповідно, у позивачки, як спадкоємиці за заповітом після смерті бабусі, виникло право на отримання спадщини щодо вказаної вище частини квартири, у зв'язку із чим, вона звернулась до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

28 жовтня 2015 року після вивчення документів, нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та рекомендувала звернутись для захисту своїх спадкових прав до суду, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на ? ідеальну частину квартири, у зв'язку з їх втратою ще за життя бабусі, які, окрім інших наявних документів, є підставою для видачі вказаного свідоцтва.

Виготовити дублікати правовстановлюючих документів, на підставі яких бабці належала ? ідеальна частина квартири не вбачається за можливе, оскільки такі не можуть бути видані та зареєстровані на ім'я померлої особи. При цьому, з довідки № 1382, виданої 01.10.2015 року КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО», вбачається, що дублікати правовстановлюючих документів не видавались.

У відповідності до ст. 392 ЦК України та наданих до неї роз'яснень у листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Окрім того, у листі зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, «якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні».

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Як вбачається з викладеного вище, у позивачки дійсно, у зв'язку з втратою (відсутністю) оригіналів правовстановлюючих документів, виникли перешкоди для отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку.

У листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільні справ про спадкування», окрім іншого, зазначено, що відповідно до ч.1 ст.1298 ЦКУ, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку.

Строку на прийняття спадщини вона не пропустила, так як проживала разом з бабусею за однією адресою (по вул. Грушевського, 14-А у м. Стебнику в квартирі № 10, ? ідеальна частина якої належить їй на праві власності), що підтверджується довідкою № 676 від 28.10.2015 року, виданою ДП «Стебниккомунсервіс». У відповідності до ст. 1268 ЦКУ, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, позивач, проживаючи разом із бабусею в їхній спільній квартирі до дня її смерті, доглядаючи її до кінця її життя, фактично спадщину прийняла і не відмовилась від неї протягом визначеного законом шестимісячного строку. Відповідно, вона вступила в управління спадковим майном, користувалась і надалі користується та володіє ним, оплачую комунальні послуги, проте, не має офіційно зареєстрованого права власності на нього, а відтак позбавлена права розпоряджатись цим майном.

Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого права яке у відповідності до вимог ст. 20 цього кодексу особа здійснює на свій розсуд.

Як вбачається з вищенаведеного, позивач використав всі можливості нотаріального оформлення свого права на спадщину, але їй в цьому було відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права на спадкове майно.

Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов підставний та підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст.16, 328, 392, 1218 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 (ід.н. НОМЕР_1) право власності на ? ід. частину житлової квартири АДРЕСА_2, загальна площа якої становить 61,8 кв.м., а житлова складає - 46,7 кв.м., а в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3»як ОСОБА_4, яка померла 18 березня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення - з дня отримання такого.

Суддя __________________ Крамар О.В.