Справа № 603/499/16-ц
Провадження №2/603/228/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2016 р. Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Гудкової Ю. Г.

за участю секретаря Смолінчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Монастириська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 23.01.1994 року померла ОСОБА_4, після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: вул. Шевченка, 27 у с. Підлісне Монастириського району Тернопільської області. Спадщину прийняла ОСОБА_3, оскільки фактично вступила в управління майном. ОСОБА_3 померла 21.04.1997 року, нотаріально не оформивши спадкових прав. Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв»язку з тим, що спадкодавець ОСОБА_3 нотаріально не оформила своїх спадкових прав.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_5 у судове засідання не з»явилися, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у їхній відсутності, позов підтримали.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечили в судове засідання явку представника, однак подали суду заяву, в якій просять розглядати справу за відсутності їхнього представника.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності від 03.10.1988 року спірний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований по вул. Шевченка, 27 у с. Підлісне Монастириського району Тернопільської області, належав колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_4

Згідно довідки №279, виданої 11.08.2016 року виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно записів погосподарської книги №01 спірний житловий будинок з надвірними будівлями, розташований на землі сільської ради по вул. Шевченка, 27 у с. Підлісне Монастириського району Тернопільської області, належав ОСОБА_4, яка була єдиним членом двору.

Відповідно до довідки комунального підприємства «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» №286 від 03.08.2016 року, виданої ОСОБА_1, за адресою: с. Підлісне, вул. Шевченка, 27 Монастириського району Тернопільської області розміщено: одноповерховий житловий будинок загальною площею 45,2 кв.м, житловою 33,9 кв.м під літерою «А», сарай «Б», сарай «В», курник «Г», ворота №1, огорожа №2.

На даний житловий будинок 03.08.2016 року КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт (ксерокопія технічного паспорта додана до матеріалів справи).

ОСОБА_4 померла 23.01.1994 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №257452 від 24.01.1994 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вул. Шевченка, 27 у с. Підлісне Монастириського району Тернопільської області.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України Постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК (16.01.2003), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У силу ст. 534 ЦК УРСР (1963 р.) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Спадкодавець ОСОБА_4 все своє майно заповіла своїй дочці ОСОБА_3, про що 29.07.1987 року секретарем Горожанської сільської ради Монастириського району Тернопільської області посвідчено заповіт.

Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Зі змісту довідки №279, виданої 11.08.2016 року виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, убачається, що на час смерті спадкодавця ОСОБА_4 разом з нею проживала її дочка ОСОБА_3

Судом встановлено, що ОСОБА_3 успадкувала дане будинковолодіння, оскільки фактично вступила в управління спадковим майном, проте нотаріально не оформила своїх спадкових прав.

Згідно інформаційного листа №1004/01-16, виданого 13.09.2016 року Монастириської державної нотаріальної контори, згідно даних спадкового реєстру після смерті 23.01.1994 року ОСОБА_4 спадкова справа не заводилась.

ОСОБА_3 померла 21.04.1997 року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії І-НМ №042523 від 25.04.1997 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вул. Шевченка, 27 у с. Підлісне Монастириського району Тернопільської області.

Згідно заповіту, посвідченого 01.11.1995 року секретарем Підліснянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, ОСОБА_3 дане будинковолодіння заповіла своїм внукам ОСОБА_6 та ОСОБА_1

Як убачається зі змісту довідки №278, виданої 11.08.2016 року виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, ОСОБА_3 проживала одна.

Після її смерті в управління спадковим майном вступив онук померлої позивач ОСОБА_1

Згідно нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_7 від 27.08.2016 року остання відмовилася від прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті.

Відповідно до ст.ст.1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, відмови від прийняття спадщини не заявляв, а прийняв спадщину, фактично вступивши в управління спадковим майном, проте, як вбачається із письмової відповіді Монастириської державної нотаріальної контори в Тернопільській області №792/01-16 від 05.07.2016 року, у зв»язку з тим, що за життя ОСОБА_3 не оформила спадкових прав після смерті ОСОБА_4 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Відповідно до розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Відповідно до ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК Української РСР ( 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними.

Згідно з п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 була єдиним членом колгоспного двору.

Згідно інформаційного листа №1005/01-16, виданого 13.09.2016 року Монастириської державної нотаріальної контори, згідно даних спадкового реєстру після смерті 21.04.1997 року ОСОБА_3 спадкова справа не заводилась.

Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання про підставність позову, позивач є спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на вищевказане майно, в порядку спадкування за заповітом після померлої 21.04.1997 року ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 215, 292, 294 ЦПК України, ст.ст. 328, 1217, 1218, 1222,1223 ЦК України, ст.ст. 120, 121, 123, 529, 548, 549 ЦК УРСР, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вул. Шевченка, 27 у с. Підлісне Монастириського району Тернопільської області, до якого входить: одноповерховий житловий будинок загальною площею 45,2 кв.м, житловою 33,9 кв.м під літерою «А», сарай «Б», сарай «В», курник «Г», ворота №1, огорожа №2, в порядку спадкування за заповітом після померлої 21.04.1997 року ОСОБА_3

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючийсуддя: ОСОБА_8