Справа № 296/295/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" жовтня 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі :

головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участі секретаря судового засідання Галіцької А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначив, що 16.11.2015 з вини відповідача відбулося затоплення його квартири АДРЕСА_1, в результаті чого були залиті та пошкоджені кухня, коридор, ванна кімната та туалет.

На підставі викладеного позивач просив стягнути на відшкодування матеріальної шкоди 10 000,00 грн. та на відшкодування моральної шкоди у сумі 5 000,00 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з викладених у ньому підстав.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні за безпідставністю.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд задовольняє позов виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є співвласником квартири АДРЕСА_2.

На обґрунтування обстави щодо залиття його квартири з вини відповідача позивачем було додано до позову акт КП «ВЖРЕП № 11» Житомирської міської ради від 18.11.2015, пояснення громадян ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які викладені у простій письмовій формі на аркушах паперу форматом А-4 (а. с. 3-6) та висновок експерта № 368/07-2016 від 11.07.2016 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження (а. с. 29-44).

Дослідивши зазначені документи, суд прийшов до висновку про те, що вони не можуть бути прийняті як допустимі та належні докази виходячи з наступного.

Відповідно до статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Глава 5 ЦПК визначає наступні види доказів: пояснення сторін, третіх осіб та їхніх представників, показання свідка, письмові докази, речові докази, висновки експерта.

З огляду на положення глави 5 ЦПК України, суд не може прийняти як допустимі докази вини відповідача у залитті квартири позивача, пояснення громадян ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які викладені у простій письмовій формі, оскільки такий вид доказів не передбачений ЦПК України. Клопотань про допит вказаних осіб, або інших, у якості свідків представником позивача не заявлялось, хоч і йому було розяснено таке право.

Не може прийняти суд і акт КП «ВЖРЕП № 11» Житомирської міської ради, як допустимий доказ виходячи з наступного.

Згідно пункту 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року, у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт. Додатком 4 до Правил встановлено форму цього акту, відповідно до якої факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується підписом начальника організації (підприємства) з утримання і проставляється печаткою. При цьому в акті повинно бути відображено: дата складання акту; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім'я, по-батькові власника квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім'я, по-батькові власника квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; чіткі причини залиття та його характер; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Акт має бути підписаний усіма членами комісії та затверджений підписом керівника комунального підприємства з проставленням печатки. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов'язковою. Затверджена форма акту передбачає обов'язкове ознайомлення з ним мешканців квартир від потерпілої сторони та з боку винної, у випадку відмови, в акті має бути зазначено, що згадані особи підписувати складений акт відмовилися.

В акті, якій додано позивачем до позову зазначено: «18.11.2015 року було проведено комісійне обстеження АДРЕСА_3. Під час обстеження було виявлено, що квартиру залита. В коридорі на стелі мокра пляма 0,2 м.кв., по стіні патьоки. На кухні на стіні відпала плитка. Причиною залиття є халатне відношення мешканців АДРЕСА_4 до системи водопостачання та водовідведення. Акт склали і підписали майстри ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, затвердив головний інженер ОСОБА_11 (а. с. 10).

Як видно з наведеного акту, з його змісту, відповідач не був присутній під час його складання та не підписував його, акт затверджено не керівником підприємства, а головним інженером, у ньому не вказано причин залиття та які, саме дії відповідача спричинили залиття квартири, в звязку з чим, суд дійшов до висновку про те, що він не несе в собі інформації про винні дії або бездіяльність відповідача, яка привела до затоплення квартири позивача. Наведені порушення, допущені під час складання акту дають підстави зробити висновок про його недопустимість як доказу у даному процесі.

В описовій частині висновку експерта № 368/07-2016 від 11.07.2016, на який посилається позивач, зазначено, що експерт визначаючи розмір шкоди, заподіяний позивачу затопленням його квартири врахував виявлені ним пошкодження у приміщенні туалету, ванної кімнати та житлової кімнати, хоча у наведеному акті та позові ОСОБА_1 зазначено про пошкодження лише на кухні та коридорі. При цьому експерт зазначає, що визначити дату залиття квартири № 206 в житловому будинку № 15 по вул. Гоголівській в м. Житомирі за результатами проведеного натурального обстеження не вбачається за можливе, по причині відсутності відповідної методики (а. с. 35).

Враховуючи пояснення відповідача про те, що мали місце затоплення з квартир поверхами вище, а також наявну невідповідність експертного висновку іншим фактичним даним, що випливають з матеріалів справи та позову, суд дійшов до висновку про неможливість прийняття зазначеного висновку експерта як допустимого доказу вини відповідача в заподіянні шкоди та її розміру.

Представником позивача, в супереч положень статті 60 ЦПК України, в судовому засіданні не заявлялося клопотань про призначення експертиз або витребування інших доказів, хоча таке право судом йому було розяснено.

У звязку з викладеним, суд дійшов до висновку про безпідставність вимог позивача про відшкодування спричиненої матеріальної шкоди.

Як похідна не підлягає задоволенню вимога позивача про відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст.ст.23, 1166, 1167 ЦК України, «Правилами користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями», які затверджені постановою КМУ від 08.10.1992 за № 572, пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 (зі змінами та доповненнями) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст.10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вішкодування шкоди, спричиненої залиттям квартири АДРЕСА_5 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. П. Сингаївський