АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

при секретарі Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 липня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про стягнення матеріальної шкоди, інфляційних витрат, відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, інфляційних витрат, відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 24 вересня 2012 року належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 було затоплено водою із квартири № 31 за цією ж адресою внаслідок безвідповідальних дій її мешканців, які на той час перебували на відпочинку Після анулювання протікання з участю сантехніка було зясовано, що у квартирі № 31 відбувся прорив шлангу в частині підключення водопостачання до зливного бачка. 26 вересня 2012 року було проведено обстеження її квартири, про що складено відповідний акт, згідно якого було виявлено пошкодження пофарбування в окремих місцях пофарбування та штукатурки стелі у кухні, крім цього, сліди вологи на лінолеумі в приміщенні коридору. Причиною підтоплення став прорив гнучкого шлангу на підключенні водопостачання до зливного бачка у квартирі № 31.

У позовній заяві ОСОБА_4 просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду внаслідок залиття квартири у розмірі 2029 грн., що складає вартість виконання ремонтно-відновлювальних робіт оздоблення пошкодженої квартири, 1000 грн. моральної шкоди, а також судові витрати.

У січні 2016 року ОСОБА_4 подала заяву про збільшення розміру позовних вимог, у якій просила також стягнути з ОСОБА_2 індекс інфляції за період з жовтня 2012 року по грудень 2015 року, який становить 1623, 20 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11 липня 2016 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про стягнення матеріальної шкоди, інфляційних витрат, відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 спричинену матеріальну шкоду внаслідок залиття квартири у розмірі 2029 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 267 грн. 96 коп.

Стягнуто із ОСОБА_4 в дохід держави недоплачений судовий збір у розмірі 1218 грн.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 22 липня 2016 року виправлено описку в рішенні суду. Вступну частину та абзац перший резолютивної частини викладено в наступній редакції: «позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради, про стягнення матеріальної шкоди, інфляційних витрат, відшкодування моральної шкоди»

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 Вважає, що рішення не відповідає фактичним обставинам справи, суд не сприяв повному, обєктивному та неупередженому розгляду справи.

У запереченні на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що рішення суду ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

В листі від 19 серпня 2016 року КП «ЖЕО № 2» зазначає, що доводи апеляційної скарги не підтримує, просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не зявилися, надавши суду заяву, у якій просять розглядати справу без їх участі.

Представник КП «ЖЕО № 2» в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представника відповідача, третьої особи, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін

Згідно із ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_3.

24 вересня 2012 року ОСОБА_4 звернувся з листом до начальника КП ЖЕО № 2 із заявою про складення акту про залиття з верхнього поверху , яке відбулося близько 11 години 24 вересня 2012 року.

Листом за вих. № Р 2001 від 26 вересня 2012 року за підписом начальника КП «ЖЕО № 2» на адресу ОСОБА_4 направлено акт обстеження квартири № 27 житлового будинку по вул. Фрунзе, 90, складений після залиття 26 вересня 2012 року.

Відповідно до змісту акту б/н від 26 вересня 2012 року, начальник дільниці № № 2 ОСОБА_7, майстер технічної дільниці ОСОБА_8, майстер з ТО і ПР ОСОБА_9 та слюсар-сантехнік ОСОБА_10 провели обстеження квартири № 27 житлового будинку № 90 (власник ОСОБА_4О.), яку 24 вересня 2012 року було підтоплено з квартири № 31 (власник ОСОБА_2М.), при обстеженні виявлено пошкодження пофарбування стелі та стін в приміщенні санвузлу, пофарбування стелі у ванній кімнаті та пошкодження в окремих місцях пофарбування та штукатурки стелі в приміщенні кухні, крім цього сліди вологи на лінолеумі в приміщенні коридору. Причиною підтоплення квартири № 27 став прорив гнучкого шлангу на підключенні водопостачання до зливного бачка у квартирі № 31, який було встановлено мешканцями квартири без відома КП «ЖЕО № 2».

Згідно картки заявника, об 11 год. 37 хв. 24 вересня 2012 року надійшло повідомлення про те, що квартиру АДРЕСА_4 топить зверху. Відповідно до примітки № 1 сантехнік перекрив воду до вияснення причин. Було зясовано, що в квартирі № 31 прорив гнучкого шлангу на підключенні водопостачання до зливного бачка. Мешканці замінили шланг. Водопостачання відновлено.

Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження від 24 жовтня 2012 року вартість відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_4, яка була пошкоджена в результаті залиття, що трапилося 24 вересня 2012 року на дату складання висновку становить 2029 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 07 квітня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до КП «ЖЕО № 2» про визнання акту недійсним відмовлено за безпідставністю.

Із змісту ст. 22 ЦК України вбачається, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Крім того, статтями 151, 177, 179 ЖК України та ст. 322 ЦК України передбачений обов'язок громадян забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно - технічного та іншого обладнання, дотримуватися Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 (з наступними змінами).

Зокрема, п. 7 Правил передбачено обов'язок власника квартири дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, санітарних норм і правил, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання, не допускати дій, які порушують умови проживання громадян.

Отже, тягар утримання майна, тобто обов'язок здійснювати за свій рахунок поточний та капітальний ремонти квартири, лежить на власнику квартири і саме власник приватизованого житла зобов'язаний забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень квартири, при наявності несправностей вживати заходів щодо їх усунення.

Згідно з ч. 1 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 матеріальної шкоди в розмірі 2029 грн.

Посилання ОСОБА_3 на те, що відповідач по справі ОСОБА_2 не повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи тому не був присутній на перших засідання та отримав копію позовної заяви з додатками лише 11 січня 2016 року тоді як ухвала про відкриття провадження датована 26 жовтня 2015 року, є безпідставними оскільки, згідно матеріалів справи, ОСОБА_2 до розгляду справи по суті ознайомився з матеріалами справи та отримав копії позовної заяви з додатками, справа розглядалася за його участі.

Доводи ОСОБА_3 на те, що заява про залучення третьої особи розглядалася без участі ОСОБА_2М, не є підставою для скасування рішення суду оскільки, не призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів також звертає увагу, що за правилами ч. 3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставами для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Також ОСОБА_3 в апеляційній скарзі вказала на відсутність факту залиття квартири проте не надала жодних доказів на підтвердження даного твердження та посилається щодо неналежності та недопустимості доказів наведених в рішенні суду є безпідставними виходячи з наступного.

Вказані доводи наведені в апеляційній скарзі, не ставлять під сумнів правильність рішення суду першої інстанції з таких підтав.

Згідно з ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частина 1 ст. 58 ЦПК України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Пунктом 28 Постанови Пленуму ВС України за № 2 від 12.06.2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" розяснено, якщо при дослідженні письмових доказів особою, яка бере участь у справі, буде подана заява про те, що доданий до справи або поданий іншою особою для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є фальшивим, особа, яка подала цей документ, може відповідно до частини другої статті 185 ЦПК просити суд виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. При відсутності з її боку таких процесуальних дій, особа, яка подала заяву, має згідно із загальними правилами доказування (стаття 60 ЦПК) подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів.

Разом з тим, проаналізувавши матеріали справи колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції повно та всебічно зясував обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, обєктивно дослідив докази по справі, у їх сукупності, та дав їм оцінку, відповідно до положень ст. 212 ЦПК України.

При цьому, колегія суддів перевіряючи доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що посилання апелянта про те, що свідок ОСОБА_11 (сантехнік КП «ЖЕО № 2») пояснив, що не памятає залиття і підпис в акті йому не належить, не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки акт підписаний також іншими особами, зокрема: начальником дільниці ОСОБА_7, майстром дільниці ОСОБА_8 та затверджений начальником КП «ЖЕО № 2», а як уже зазначалося, факт залиття та розмір збитків, підтверджується також і іншими доказами вказаними у рішення суду першої інстанції.

Оцінюючи показання даного свідка суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦПК України, зазначив, чому він не бере його показання до уваги.

Крім того, у колегії суддів відсутні підстави ставити під сумнів правильність експертного будівельно-технічного дослідження з тих підстав, що на вирішення експерта було поставлено лише одне питання.

Посилання у апеляційній скарзі ОСОБА_3 про те, що показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не відповідають дійсності не ставлять під сумнів правильність рішення суду першої інстанції, так як апелянт не обґрунтовує в чому показання свідків не відповідають дійсності та яким іншим доками у справі вони спростовуються.

Посилання у апеляційній скарзі на не неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи не знайшло своє підтвердження у суді апеляційної інстанції. Так, неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи розуміється як не дослідження судом усіх передбачених нормою матеріального права юридичних (доказових) фактів, наявність чи відсутність яких впливає на остаточний результат справи. Але, судом в повному обсязі було встановлено і досліджено предмет доказування по цивільній справі, виходячи із тих доказів, які надавалися стороною позивача та відповідача.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність обставин, які суд вважав доведеними є безпідставними, оскільки як уже зазначалося суд дав оцінку доказам, у їх сукупності, відповідно до положень ст. 212 ЦПК України, навівши, згідно положень ч. 1 ст. 215 ЦПК України, обґрунтовані мотиви з яких він бере до уваги одні докази та відхиляє інші.

Посилання ОСОБА_3 на невідповідність висновків суду обставинам справи, також не знайшло свого підтвердження при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, оскільки вказане порушення має місце в тих випадках, коли суд на підставі встановлених фактів зробив неправильний висновок про взаємовідносини сторін. Однак, будь-яких протиріч між висновком суду про взаємовідносини сторін і встановленими фактами не вбачається.

Слід звернути увагу, що суд апеляційної інстанції не вправі перевіряти законність судових рішень відносно осіб, які не подали апеляційну скаргу, оскільки в силу положень ст.ст. 292, 303 ЦПК України та принципів змагальності (ст. 10 ЦПК України) та диспозитивності (ст.11 ЦПК України) ці особи самі визначають свою процесуальну поведінку щодо оскарження судових рішень.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та ухвалив рішення, яке відповідає закону.

Відповідно до ст.ст. 82, 88 ЦПК України із ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути судовий збір, сплата якого була відстрочена при подачі апеляційної скарги.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 314, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 липня 2016 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 294 грн. 75 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді: С.Б. Бутенко

ОСОБА_14

Згідно оригіналу ОСОБА_1