Провадження № 2-к/344/1/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Польська М.В., за участю представника стягувача ОСОБА_1 та представника боржника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції клопотання ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України по справі АС №54у/2015 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод», видачу виконавчого листа,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області в липні 2015 року з клопотанням про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України по справі АС №54у/2015 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод»; видачу виконавчого листа за рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20.05.2015р. по справі АС №54у/2015 про стягнення з ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод» заборгованість за кредитним договором в сумі 25 376 821.58грн., та 405 347.81 витрат арбітражного збору, стягнення понесених судових витрат.

В клопотанні заявник зазначив, що в провадженні Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України перебувала справа АС №54у/2015 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод» і рішенням від 20.05.2015р., яке набрало чинності з 20.05.2015р., стягнуто з ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод» заборгованість за кредитним договором в сумі 25 376 821.58грн., та 405 347.81 витрат арбітражного збору (за кредитним договором №365СВ від 29.06.2005р.). Однак дане рішення не виконане боржником. Тому, на підставі ст..389-7,390, 392 ЦПК України заявник просив: визнати та надати дозвіл на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20.05.2015р. по справі АС №54у/2015; видати виконавчий лист за рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20.05.2015р. по справі АС №54у/2015 про стягнення з ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод» заборгованість за кредитним договором в сумі 25 376 821.58грн., та 405 347.81 витрат арбітражного збору; стягнути сплачений судовий збір 121.8грн.

Представник боржника подав в серпні 2015р. письмове заперечення проти клопотання, в якому зазначив про відсутність компетенції у Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України при розгляді спору, а його рішення не може бути визнане як законне, а тому ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод» оскаржив таке рішення в судовому порядку.

Ухвалою судді від 02.09.2015р. відкрито провадження у справі за даним клопотанням.

В судових засіданнях представник заявника заявлене клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Провадження у даній справі зупинялося ухвалою суду від 17.12.2015р., враховуючи оскарження боржником рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20.05.2015р. по справі АС №54у/2015.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 03.12.2015р. клопотання ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод» було задоволено та скасовано рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20.05.2015р. по справі АС №54у/2015 про стягнення коштів (а.с.100-101).

Однак, ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 17.02.2016р. ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 03.12.2015р. скасовано та відмовлено ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод» у задоволенні заяви про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20.05.2015р. по справі АС №54у/2015 (а.с.117). У судовому засіданні 19.09.2016 року представник заявника усно зазначив, що згідно ухвали ВССУ від 14.09.2016р. ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 17.02.2016р. залишено без змін, однак сторонами не було надано такої ухвали враховуючи строки між засіданням суду та постановленою ухвалою, але і не спростовано таку інформацію зі сторони боржника.

Порядок оскарження, визнання та звернення до виконання рішень МКАС в Україні регулюється, зокрема: Конституцією України, главою 1 розділу V111( ст. 390-401 ) ЦПК України; Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж» від 24 лютого 1994 року (з наступними змінами та доповненнями), прийнятим на підставі Типового Закону «Про міжнародний торговий арбітраж», затв. в 1985 р. Комісією ООН з прав міжнародної торгівлі, схваленого Генеральною Асамблеєю ООН з метою уніфікації нормативних актів всіх держав, які регулюють порядок розгляду міжнародними арбітражами спорів та визнання і виконання рішень вищезазначених установ; Законом України «Про виконавче провадження» (ст.ст.22, 81); Конвенцією про визнання й виконання іноземних арбітражних рішень, укладеною у м. Нью-Йорку в 1958 р.; Європейською конвенцією про зовнішньоторговельний арбітраж, підписаною в м. Женеві 21 квітня 1961 р., ратифікованою Верховною Радою УРСР 25 січня 1963 р., якою передбачено деякі особливості проведення арбітражу порівняно з положеннями Нью-йоркської Конвенції; іншими дво- і багатосторонніми міжнародними договорами, а також іншими нормативними актами, Інструкцією про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затв. Спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України № 1092/5/54 від 27.06.2008 року.

Узагальнення ВССУ за 11 грудня 2015 року «Про практику розгляду судами справ про оспорювання рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду України при Торгово-промисловій палаті України та про визнання та виконання рішень міжнародних та іноземних арбітражів» зазначає, що вирішуючи питання про сферу застосування Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», судам слід враховувати, що цей Закон застосовується до міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України.

Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України та Морська арбітражна комісія при Торгово-промисловій палаті України є третейськими судами, що розглядають спори з цивільних правовідносин за умови наявності письмової арбітражної угоди (домовленості) сторін про передання їм таких спорів (стаття 2 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» від 24 лютого 1994 року № 4002-XII (далі Закон № 4002-XII).

Розгляд справ про оспорювання рішень МКАС при ТПП України, а також про визнання та надання дозволу на виконання рішень іноземного чи міжнародного арбітражу належить виключно до компетенції судів загальної юрисдикції (частина четверта статті 15 ЦПК України, стаття 6 Закону № 4002-XII, пункт 11 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ»

З прийняттям 6 вересня 2005 року та набранням чинності 29 вересня 2005 року Законом України № 2798-IV «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» було внесено зміни до статті 6 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», яка вирішує питання контролю за діяльністю МКАС при ТПП України, і питання, повязані з розглядом клопотань про скасування рішень МКАС та МАК при ТПП України було віднесено до компетенції районних, районних у містах, міських та міськрайонних судів за місцезнаходженням арбітражу.

Враховуючи, що місцезнаходженням МКАС і МАК при ТПП України є Шевченківський район м. Києва, тому саме Шевченківський районний суд м. Києва є судом першої інстанції у справах зазначеної категорії. Судом апеляційної інстанції є Апеляційний суд м. Києва. Судом касаційної інстанції щодо справ про скасування рішень МКАС при ТПП України та МАК при ТПП України є Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ України.

З набранням чинності 1 березня 2011 року Законом України від 3 лютого 2011 року № 2979-VI «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо оскарження рішення третейського суду та видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду» порядок провадження у справах про оскарження рішень третейських судів врегульовується главою 1 розділу VII-1 ЦПК України. При цьому слід мати на увазі, що цією главою визначено порядок провадження у справах про оскарження рішень третейських судів, які розглядають внутрішні спори.

Підсудність справ за заявами про видачу виконавчих листів про примусове виконання рішень міжнародних та комерційних арбітражів відрізняється від підсудності справ про оскарження їх рішень та від підсудності справ про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень інших третейських судів.

Так, за загальним правилом, встановленим частиною другою статті 389-7 ЦПК України справи про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядаються за місцем проведення третейського розгляду.

Заява про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення міжнародного чи іноземного арбітражу розглядається судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду (частина перша статті 389-7 ЦПК України) (п.11,19 розяснення ВССУ).

Заява про видачу виконавчого листа про примусове виконання рішення третейського суду подається до суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом (частина друга статті 389-7 ЦПК України).

Під час розгляду даної справи за клопотанням, суддею неодноразово розяснювалось право заявника визначитись в судовому засіданні з посиланням на виконання рішення міжнародного чи іноземного арбітражу (як третейського суду), оскільки заявник посилався на норми ст.389-7 ЦПК України, в т.ч. визначитись щодо однієї з вимоги в клопотанні: видати виконавчий лист за рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20.05.2015р. по справі АС №54у/2015, а саме підсудність такого клопотання, в разі якщо заявник покликається на рішення третейського суду за місцем розгляду справи, тобто в м.Києві в порядку ч.2 ст..389-7 ЦПК, однак представник заявника наполягав на розгляд цим судом саме заявлених вимог, не уточнюючи та не змінюючи їх.

А тому, враховуючи те, що Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України є третейським судом, про що зазначено вище, а також норми ч.2 ст. 389-7 ЦПК України, вимога клопотання про видачу виконавчого листа за рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20.05.2015р. по справі АС №54у/2015 про стягнення з ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод» заборгованість за кредитним договором в сумі 25 376 821.58грн., та 405 347.81 витрат арбітражного збору, не підлягає до задоволення.

Окрім того, за ст..398 ЦПК України на підставі рішення іноземного суду та ухвали про надання дозволу на його примусове виконання, що набрала законної сили, суд видає виконавчий лист, який надсилається для виконання в порядку, встановленому законом.

Враховуючи дану норму, на підстави ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, у разі її набрання законної сили, суд без зазначення в ухвалі видає за заявою виконавчий лист, який надсилається у встановленому порядку, тобто вимога в клопотання про його видачу не повинна ставитись, оскільки це передбачено законом.

Щодо іншої вимоги про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України по справі АС №54у/2015 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод», то така вимога підлягає до задоволення частково в частині надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20.05.2015р. по справі АС №54у/2015 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод» про стягнення з ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод» заборгованість за кредитним договором в сумі 25 376 821.58грн., та 405 347.81 витрат арбітражного збору, враховуючи таке.

Згідно з частиною четвертою статті 389-7 ЦПК України надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України, здійснюється у порядку, передбаченому статтями 391398 ЦПК України, тобто статтями, які визначають порядок визнання та виконання рішень іноземних судів в Україні.

Справи про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядають суди за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника (частина перша статті 392 ЦПК України).

Клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, а в даному випадку міжнародного комерційного арбітражного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або відповідно до міжнародного договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником) (частина перша статті 393 ЦПК України).

Рішення міжнародного та іноземного арбітражного суду може бути предявлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з моменту вступу рішення в законну силу (стаття 391 ЦПК України).

Відповідно до пункту 4 Положення про Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України (Додаток № 1 до Закону України № 4002-XII) рішення МКАС при ТПП України виконуються сторонами добровільно у встановлені ним строки. Якщо строк виконання в рішенні не зазначено, воно підлягає негайному виконанню. Не виконані у строк рішення виконуються відповідно до закону і міжнародних договорів.

У разі невиконання у добровільному порядку рішень МКАС при ТПП України, рішень іноземних та міжнародних арбітражів вони підлягають примусовому виконанню.

Надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України, а також визнання та звернення до виконання іноземного чи міжнародного арбітражу, який знаходиться за межами України, здійснюється у порядку, передбаченому розділом VIII Закону № 4002-XII, статтями 391398 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону № 4002-XII арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обовязковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36 Закону № 4002-XII, яка визначає підстави для відмови у визнанні або у виконанні арбітражного рішення.

Визнання та виконання рішень іноземних судів можливе лише у разі, якщо це передбачено міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності (частина перша статті 390 ЦПК України, частина перша статті 81 Закону України «Про виконавче провадження»).

Такими міжнародними договорами є Конвенція про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року, Угода про порядок вирішення спорів, повязаних із здійсненням господарської діяльності від 20 березня 1992 року, а також міждержавні договори України.

Підставами для відмови у визнанні або у виконанні арбітражного рішення є підстави, визначені статтею 36 Закону № 4002-XII, а не лише підстави, закріплені у статті 396 ЦПК України, хоча ця стаття не містить відсилання до міжнародних договорів та/або Закону № 4002-XII, як це закріплено у частині пятій статті 389-1 та частині четвертій статті 389-5 ЦПК України.

Надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду на території України врегулювано статтею V Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року, статтею 9 Угоди про порядок вирішення спорів, повязаних із здійсненням господарської діяльності від 20 березня 1992 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 19 грудня 1992 року № 2889-ХІІ, та статтею 36 Закону України від 24 лютого 1994 року № 4003-ХІІ «Про міжнародний комерційний арбітраж», згідно з якими тягар доведення наявності підстав для відмови у визнанні та виконанні арбітражного рішення покладається на сторону, яка заперечує проти клопотання стягувача. З урахуванням цих положень повинні застосовуватись положення частини другої статті 396 ЦПК України.

Сторона боржника не довела підстав для відмови у виконанні рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України по справі АС №54у/2015, а доводи зазначені в запереченні відхиляються суддею, з врахуванням також і ухвал щодо оскарження рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України по справі АС №54у/2015, зокрема ухвали Апеляційного суду м.Києва від 17.02.2016р., яка набрала законної сили.

Вирішуючи дану справу суддя звернула увагу на вимогу закону щодо необхідності визнання рішення іноземного суду (іноземних чи міжнародних арбітражів), що підлягає примусовому виконанню, яке має відбуватись у разі звернення його до виконання.

При цьому, відмовляючи у задоволенні клопотання про визнання вищезазначеного рішення, слід зазначити що, визнання рішення іноземного суду це поширення законної сили рішення іноземного суду на територію України в порядку, встановленому законом (пункт 10 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право»). Виконання ж іноземного рішення означає застосування засобів примусового виконання рішення іноземного суду в Україні в порядку, передбаченому ЦПК України.

Взаємність означає, що суд чи інший орган застосовує право іноземної держави незалежно від того, чи застосовується у відповідній іноземній державі до подібних правовідносин право України, крім випадків, якщо застосування права іноземної держави на засадах взаємності передбачене законом України або міжнародним договором України (частина перша статті 11 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше (частина друга статті 390 ЦПК України, частина друга статті 11 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Згідно зі статтею 35 Закону № 4002-XII арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обовязковим та при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням зазначеної статті та статті 36 Закону № 4002-XII. Отже, для визнання рішення іноземного чи міжнародного арбітражу законодавство не передбачає формальної процедури підтвердження юридичної дійсності рішення (екзекватурування).

При цьому необхідно зважати на те, що рішення міжнародних арбітражів, місцезнаходженням яких є територія України (МКАС при ТПП Українита МАК при ТПП України), не потребують визнання, а лише звернення до виконання (п.18 даного узагальнення ВССУ).

За вимогами статті 395 ЦПК України (ч.4, 6) розгляд клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду проводиться суддею одноособово у відкритому судовому засіданні. Розглянувши подані документи та вислухавши пояснення сторін, суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання з цього питання. Копія ухвали надсилається судом сторонам у триденний строк з дня постановлення ухвали.

Доводи боржника щодо можливого подальшого подвійного стягнення у разі задоволення клопотання також є передчасними та тільки припущенням.

Як слідує з матеріалів справи, рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11.04.2016р. (не набрало законної сили та оскаржене до апеляційного суду) у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №365СВ від 29.06.2005р. на суму 39 306 351.56 грн. (боржник ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод»), звернуто стягнення на предмет іпотеки, що належить майновому поручителю ОСОБА_3 та визнано право власності банку на це майно (а.с.215-220). Представник боржника вважає що виникне подвійне стягнення вимоги банку за даним клопотанням та рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11.04.2016р. в його користь як майном, так і коштами у разі задоволення клопотання. Однак такі доводи, суд відхиляє, оскільки право стягувача (кредитора) на вибір способу захисту свого порушеного права, окрім того рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України уже прийнято 20.05.2015р., а дане клопотання стосується надання дозволу на примусове його виконання за вимогами ст..390-398 ЦПК України. При виконанні рішення міжнародного комерційного арбітражного суду, стягувач повинен врахувати наявне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська, у разі його набрання законної сили, про що також підтвердив і представник стягувача щодо відмінусування коштів при наявності підстав, стягнутого боргу в рахунок визнання права власності на майно та недопущення при примусовому виконанні рішення суду подвійного стягнення.

Так, за вимогами ч.7 ст. 395 ЦПК якщо рішення іноземного суду вже виконувалося раніше, суд визначає, в якій частині чи з якого часу воно підлягає виконанню. Однак, рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська не набрало законної сили, тому підстав для визначення даною ухвалою частини виконання, немає.

Ухвала про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання з цього питання може бути оскаржена у порядку і строки, передбаченіст.397 ЦПК.

Враховуючи вищевказане та керуючись ст.ст. 210, 390-398, 389-7 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання та надання дозвіл на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20.05.2015р. по справі АС №54у/2015 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод»; видачу виконавчого листа за рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20.05.2015р. по справі АС №54у/2015 про стягнення з ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод» заборгованість за кредитним договором в сумі 25 376 821.58грн., та 405 347.81 витрат арбітражного збору - задовольнити частково.

Надати дозвіл на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20.05.2015р. по справі АС №54у/2015 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод» про стягнення з ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод» заборгованість за кредитним договором в сумі 25 376 821.58грн., та 405 347.81 витрат арбітражного збору.

Стягнути з ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод», м.Івано_Франківськ, вул.. Коновальця, 229, код ЄДРПОУ - , на користь ПАТ «Укрсоцбанк», м.Київ, вул.. Ковпака 29, код ЄДРПОУ - сплачений судовий збір у розмірі 121,8 грн.

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п'яти днів з дня отримання її копії шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя Польська М.В