Справа № 604/590/16-ц
Провадження № 2-зз/604/1/16
У х в а л а

15 вересня 2016 року Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого судді Сташківа Н.Б.

за участю

секретаря судового засідання Стадніцької З.О.

представника скаржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел.. Підволочиськ заяву Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби головного Територіального управління юстиції у Тернопільській області, заінтересованих осіб -ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник - Підволочиський районний відділ державної виконавчої служби головного Територіального управління юстиції у Тернопільській області, заінтересовані особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову посилаючись на те, що у грудні 2014 року судом задоволено заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 У подальшому рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Тернопільської області стягнуто з ОСОБА_2 в користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 4 від 13 листопада 2007 року в сумі 47659,19 Євро, що еквівалентно 1185760,65 грн., а також судові витрати. У подальшому ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання майна обєктом спільної сумісної власності. 01 липня 2016 року ОСОБА_3 разом із вказаним позовом звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортні засоби та напівпричіпи до них, а також забороною будь-яким особам укладати угоду стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження. Ухвалою Підволочиського районного суду від 08 липня 2016 року вказана заява була повністю задоволена. Разом із тим вказана ухвала суду порушує законні права Державного Банку, унеможливлює та блокує виконання судового рішення про стягнення у їх користь заборгованості за договором кредиту. Крім того не узгоджується із позицією ВСУ, згідно якої недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, відносин, що набрало законної сили, що є у даному випадку, а також те, що вирішуючи питання забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних, а тому просять скасувати заходи забезпечення позову, що застосовані відповідно до ухвали Підволочиського районного суду № 604/590/16-ц у виді накладення арешту на рухоме майно та заборону будь-яким особам укладати угоду стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

Скаржник у судовому засіданні подану скаргу підтримав з мотивів у ній викладених та просить її задоволити.

Заінтересовані особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленими про день, дату та час розгляду справи, в судове засідання не зявились, заяви про відкладення чи розгляду справи у їх відсутності не подавали, а тому у відповідності до вимог ч.5 ст. 154 ЦПК України, відповідно до якої неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову, справу слід вирішити у їх відсутності на підставі наявних у справі доказах.

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні факти :

Ухвалою Підволочиського райсуду від 08 грудня 2014 року задоволено заяву ПАТ «Державного ощадного банку України» в особі філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за цивільною справою за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Тернопільської області від 17 листопада 2015 року рішення Підволочиського районного суду від 04 вересня 2015 року, яким відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Державного ощадного банку України» про стягнення коштів за договором відновлювальної кредитної лінії,- скасовано та ухвалено нове рішення згідно якого стягнуто із ОСОБА_2 в користь ПАТ «Державного ощадного банку України» в особі філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 4 від 13 листопада 2007 року в розмірі 47659,19 Євро, що еквівалентно 1185760,65 грн. та 3654 грн. судового збору.

08 грудня 2015 року Підволочиським районним судом Тернопільської області по цивільній справі за позовом ПАТ «Державного ощадного банку України» в особі філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором видано виконавчий лист і за заявою стягувача постановою державного виконавця відділу ДВС у Підволочиському районі від 25 січня 2016 року відкрито виконавче провадження та надано боржнику добровільний термін на виконання вказаного судового рішення.

Однак, як убачається із оглянутих судом у засіданні матеріалів виконавчого провадження, а також із пояснень державного виконавця встановлено, що судове рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 17 листопада 2015 року про стягнення із ОСОБА_2 в користь ПАТ «Державного ощадного банку України» в особі філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 4 від 13 листопада 2007 року в розмірі 47659,19 Євро, що еквівалентно 1185760,65 грн. та 3654 грн. судового збору і надалі залишається невиконаним, через постановлену судом ухвалу про забезпечення позову від 08 липня 2016 року, котра блокує хід виконання даного судового рішення, чим порушує права банку.

Ухвалою Підволочиського районного суду від 24 червня 2016 року заяву ОСОБА_2 у цивільній справі за її позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання зобовязань припиненим задоволено та заборонено ДВС і будь-яким її правонаступникам, вчиняти дії, спрямовані на стягнення із заявника коштів за договором відновлювальної кредитної лінії № 4 від 13 листопада 2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Державний ощадний банк України», а також примусовій реалізації належного їй майна для сплати ПАТ «Держаний ощадний банк України» коштів за вказаним договором.

Разом із тим, вищевказане судове рішення, ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Тернопільської області від 28 липня 2016 року було скасоване, оскільки постановлене із порушенням норм процесуального права.

Натомість ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 08 липня 2016 року заяву ОСОБА_3 у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 про визнання майна обєктом спільної сумісної власності про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на транспортні засоби :

1.) сідельний тягач марки RENAULT MAGNUM, шасі № VF611GTA000133590, д. н. з. ВО 1963 AT, 2004 р. в., свідоцтво про державну реєстрацію САЕ № 489824 від 26.03.201 1р.;

2.) напівпричіп бортовий марки Е GENERAL TRAILERS, шасі № VFNTF34CZ32XX0055, д. н. з. ВО 9218 XX, 2003 р. в., свідоцтво про державну реєстрацію САЕ № 489825 від 26.03.2011 p.;

3.) сідельний тягач марки VOLVO FM 7.290, шасі № V2JDGA2XA500718, д. н. з. ВО 5832 AT, 1999 р. в., свідоцтво про державну реєстрацію САЕ № 766504 від 25.06.2011 p.;

4.) сідельний тягач марки VOLVO FH12-42 Т, шасі № YVA4DAA21В289886. д. н. з. ВО 8303 АІ, 2001 р. в., свідоцтво про державну реєстрацію ВОС № 029136 від 11.01.2008 p.;

5.) сідельний тягач марки VOLVO FH 12.380, шасі № YV2A4B2A0TB158170, д. н. з. ВО 2924 АВ, 1996 р. в., свідоцтво про державну реєстрацію РВС № 319972 від 30.06.2005 p.;

6.) напівпричіп бортовий марки МЕТАСО SD 3.34, шасі № VF9SD10, д. н. з. ВО 0750 XX, 1996 р. в., свідоцтво про державну реєстрацію САА № 363358 від 15.01.2010 p.;

7.) напівпричіп бортовий марки SCHMITZ SPR -24, шасі № WSMS453, д. н. з. ВО 5109 XX, 1999 р. в., свідоцтво про державну реєстрацію ВОС № 029272 від 11.01.2008 p.; та забороною будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

Таким чином судом встановлено, що ухвалення судового рішення від 08 липня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання майна обєктом спільної сумісної власності за № 2/604/280/16, яким накладено арешт на транспортні засоби та напівпричіпи до них, а також заборонено будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження унеможливлює виконання судового рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 17 листопада 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 в користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 4 від 13 листопада 2007 року в сумі 47659,19 Євро, що еквівалентно 1185760,65 грн. та 3654 грн. судового збору, яке набрало законної сили і блокує хід його виконання, чим порушує права ПАТ «Державний ощадний банк України» на належні грошові кошти.

У відповідності до ст.. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів, забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. З ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути , співрозмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного законодавства, при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що

між сторонами дійсно існує спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду, забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п.2 Постанови Пленуму ВС України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову», вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрало законної сили.

Крім того, відповідно до п 4 Пленуму ВС України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

За вказаних обставин, враховуючи інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів, а також беручи до уваги те, що вказана ухвала суду про забезпечення позову перешкоджає виконанню судового рішення, що набрало законної сили, чим порушуються права ПАТ «Державний ощадний банк України» на належні грошові кошти, та право на обовязковість виконання судового рішення в контексті вимог ч.1 ст. 14 ЦПК України, правових позицій ВС України та судових рішень ЄСПЛ, зокрема Справа "Захаров проти України" (Заява N 17015/03), Страсбург, 29 листопада 2005 року проти України», вважає за можливе скасувати заходи забезпечення позову, що були застосовані ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 08 липня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання майна обєктом спільної сумісної власності, що не буде порушувати та позбавляти прав ОСОБА_3 на предявлення позовів про захист своїх інтересів з урахуванням вимог ст..65, ст.73 СК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, п. п. 2, 4, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 " Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову,суд -

У Х В А Л И В :

Заяву Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби головного Територіального управління юстиції у Тернопільській області про скасування заходів забезпечення позову - задоволити.

Скасувати захід забезпечення позову накладений ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 08 липня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання майна обєктом спільної сумісної власності за № 2/604/280/16 якою накладено арешт на транспортні засоби :

1.) сідельний тягач марки RENAULT MAGNUM, шасі № VF611GTA000133590, д. н. з. ВО 1963 AT, 2004 р. в., свідоцтво про державну реєстрацію САЕ № 489824 від 26.03.201 1р.;

2.) напівпричіп бортовий марки Е GENERAL TRAILERS, шасі № VFNTF34CZ32XX0055, д. н. з. ВО 9218 XX, 2003 р. в., свідоцтво про державну реєстрацію САЕ № 489825 від 26.03.2011 p.;

3.) сідельний тягач марки VOLVO FM 7.290, шасі № V2JDGA2XA500718, д. н. з. ВО 5832 AT, 1999 р. в., свідоцтво про державну реєстрацію САЕ № 766504 від 25.06.2011 p.;

4.) сідельний тягач марки VOLVO FH12-42 Т, шасі № YVA4DAA21В289886. д. н. з. ВО 8303 АІ, 2001 р. в., свідоцтво про державну реєстрацію ВОС № 029136 від 11.01.2008 p.;

5.) сідельний тягач марки VOLVO FH 12.380, шасі № YV2A4B2A0TB158170, д. н. з. ВО 2924 АВ, 1996 р. в., свідоцтво про державну реєстрацію РВС № 319972 від 30.06.2005 p.;

6.) напівпричіп бортовий марки МЕТАСО SD 3.34, шасі № VF9SD10, д. н. з. ВО 0750 XX, 1996 р. в., свідоцтво про державну реєстрацію САА № 363358 від 15.01.2010 p.;

7.) напівпричіп бортовий марки SCHMITZ SPR -24, шасі № WSMS453, д. н. з. ВО 5109 XX, 1999 р. в., свідоцтво про державну реєстрацію ВОС № 029272 від 11.01.2008 p.; та забороною будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом 5 діб з часу її проголошення в частині зупинення справи.

Головуючий суддя