Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Орлов І.В.
Справа № 428/1068/16-ц
Провадження № 22ц/782/477/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого Орлова І.В.,

суддів: Карайван Т.Д., Коротких О.Г.,

за участю секретаря: Подрябінкіна Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сєвєродонецьку Луганської області апеляційні скарги ОСОБА_2 та Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 травня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області

про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні, третя особа Об'єднана профспілкова організація Головного Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 травня 2016 року було частково задоволено позов ОСОБА_2 (далі позивач) до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуації у Луганської області (далі ГУ ДСНС України у Луганський області або відповідач). Зазначеним рішенням скасовано Наказ начальника ГУ ДСНС України у Луганській області № 18св від 22 січня 2016 року, із змінами внесеними наказом від 03 лютого 2016 року № 33св про звільнення ОСОБА_2 за пунктом 1 статті 40 КЗпП України з посади начальника служби охорони праці ГУ ДСНС у Луганській області. Позивача поновлено на роботі на вищезазначеній посаді. З відповідача на користь ОСОБА_2 стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26 січня 2016 року по 19 травня 2016 року в загальній сумі 20.963, 28 гривень. У задоволенні позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_2 відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні відмовлено.

Ухвалою від 19 травня 2016 року провадження у справі в частині заявлених позивачем вимог про стягнення моральної шкоди закрито на підставі пункту 3 частини 1 статті 205 ЦПК України. Зазначено ухвалою у прийнятті до розгляду уточненої (нової) позовної вимоги про включення ОСОБА_2 до списків ГУ ДСНС у Луганській області про безпосереднє залучення та безпосередню участь в антитерористичній операції відмовлено на підставі частини 2 статті 31 ЦПК України (т.2. а. с. 173).

Ухвалою від 23 травня 2016 року суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви представника ГУ ДСНС України у Луганський області про розяснення рішення від 19 травня 2016 року (т.2 а. с. 195-196).

В апеляційній скарзі представник ГУ ДСНС України у Луганський області, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просив: рішення суду від 19.05.2016 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального пава, просив: частково скасувати рішення суду від 19.05.2016 року та стягнути з відповідача відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі середнього заробітку.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги сторін задоволенню не підлягають, виходячи з наступних обставин.

Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд серед інших вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Скасовуючи наказ про звільнення та поновивши ОСОБА_2 на посаді начальника служби охорони праці ГУ ДСНС у Луганській області, суд першої інстанції вважав доведеними обставини того, що відповідач у повній мірі не виконав вимоги частини 2 статті 40 та частини 3 статті 49-2 КЗпП України, а саме: протягом двох місяців з дня попередження про звільнення не запропонував позивачу всі вакансії, які існували у ГУ ДСНС у Луганській області та підпорядкованих йому підрозділах, що відповідали освіті, кваліфікації та досвіду роботи позивача.

Відмову у стягненні на користь ОСОБА_2 відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні суд першої інстанції мотивував тим, що задоволення зазначеної вимоги, з одночасним стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу, призведе до отримання позивачем необґрунтованого подвійного середнього заробітку, що є порушенням засад справедливості судового розгляду.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками, оскільки вони узгоджуються з повністю зясованими та доведеними обставинами справи. Суд першої інстанції повно і всебічно оцінив надані сторонами докази, правильно визначив природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, у справі встановлено, що ОСОБА_2 з 01 серпня 1990 року проходив службу в органах і підрозділах МВС, МНС, ДСНС України. ОСОБА_2 має звання полковника служби цивільного захисту, освіту техніка-технолога та вищу освіту за кваліфікацією інженер пожежної безпеки. У системі органів Державної служби з надзвичайних ситуацій (Міністерства з надзвичайних ситуацій) України позивач працює з грудня 2005 року (т.2 а. с. 140-144).

23 жовтня 2014 року позивач ОСОБА_2 був взятий на облік у Сєвєродонецькому міському відділі Управління державної міграційної служби України в Луганській області як особа, яка переміщена з району проведення антитерористичної операції (т.1 а.с.10).

17 квітня 2015 року Наказом начальника ГУ ДСНС України у Луганській області № 99св від 17.04.2015 року позивача прийнято на посаду начальника служби охорони праці ГУ ДСНС України у Луганській області з 17 квітня 2015 року (т. 1 л.д.114).

23 листопада 2015 року Наказом начальника ГУ ДСНС України у Луганській області № 450-НО введено в дію штат № 13/95 «Головне управління ДСНС України у Луганській області» (мирного часу) чисельністю 299 посад (т.1 а.с.135).

23 листопада 2015 року відповідач попередив ОСОБА_2 про подальше наступне вивільнення по закінченню двохмісячного строку з часу вручення позивачу попередження за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, у звязку зі скороченням чисельності працівників ГУ ДСНС України у Луганській області та підпорядкованих йому підрозділів (т.1. 117-118).

22 січня 2016 року профспілковим комітетом обєднаної профспілкової організації ГУ ДСНС України у Луганській області ухвалене рішення про надання згоди на звільнення ОСОБА_2 з посади начальника служби охорони праці за скороченням штату за пунктом 1 статті 40 КЗпП України (т. 2 а. с. 127,129,130).

23.11.2015 року, 07.12.2015 року, 18.01.2016 року посадовими особами ГУ ДСНС України складалися Акти із змісту яких слідує, що ОСОБА_2 відмовлявся від пропозиції зайти в кабінет начальника управління з метою ознайомлення з переліком вакансій та вирішення питання подальшої роботи на іншій посаді (т.1 а. с. 119, 120,121).

22 січня 2016 року Наказом начальника ГУ ДСНС України у Луганській області № 18св від 22.01.2016 року на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України ОСОБА_2 було звільнено з посади начальника служби охорони праці ГУ ДСНС України у Луганській області з 22 січня 2016 року у зв'язку зі скороченням штату працівників та за згодою Первинної профспілкової організації Головного управління. Із зазначеним наказом про звільнення позивач був ознайомлений 22.01.2016 року о 15-30 годині (т.1 а.с.115).

03 лютого 2016 року Наказом начальника ГУ ДСНС України у Луганській області № 33св від 03.02.2016 року Наказ № 18св від 22.01.2016 року змінено. Дату припинення трудових стосунків з позивачем виправлено з 22-го на 25 січня 2016 року (т.1 а. с. 116).

03 лютого 2016 року посадовими особами ГУ ДСНС України був складений Акт із змісту якого вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від ознайомлення з Наказом № 33св від 03.02.2016 року (т.1 а. с. 122).

З інформаційної довідки встановлено, що станом на 22.11.2015 року та на 25.01.2016 року відповідач мав десять наявних вакансій, які входили до структури та штату ГУ ДСНС у Луганській області та відповідали освіті, кваліфікації та досвіду роботи позивача (т.2 а. с. 156, 157).

22 січня 2016 року ОСОБА_2 було письмово було запропоновано дві наявні по ГУ ДСНС у Луганській області та підпорядкованих йому підрозділах вакансії, від яких позивач відмовився (т.2 а. с. 123).

Згідно з даними довідки від 22 квітня 2016 року сума середньоденного заробітку ОСОБА_2 за період листопад-грудень 2015 року склала 268,76 гривень (т.1 а. с. 147-148)

Правовідносини сторін врегульовані нормами трудового законодавства України.

Так, відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другої статті 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з зазначеної у пункті 1 цієї статті підстави, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

У правовій позиції, викладеної у Постанові ВСУ від 01 квітня 2015 року по справі № 6-40цс15, зазначено, що оскільки обовязок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обовязок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які зявилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Колегія суддів погоджується з тим, що наявними у справі доказами підтверджено, що позивачу не були запропоновані всі вакансії, які існували в ГУ ДСНС України у Луганській області та підпорядкованих йому підрозділах та які відповідали освіті, кваліфікації та досвіду роботи ОСОБА_2. ОСОБА_3 від 23.11.2015 року, 07.12.2015 року, 18.01.2016 року виконання покладеного на роботодавця - ГУ ДСНС України у Луганській області, обовязку по працевлаштуванню працівника ОСОБА_2 , запропонування йому всіх відповідних вакантних посад, не підтверджено. Суд першої інстанції правильно визначив, що із змісту зазначених ОСОБА_3 не можливо встановити, які саме вакансії мали бути запропоновані позивачу у разі прийняття ним пропозиції зайти в кабінет начальника управління. Факт ухиляння позивача від ознайомлення з переліком вакансій (за відсутністю такого повного переліку, який за інформаційною довідкою (т.2 а.с.156-157) був остаточно визначений лише під час судового розгляду справи), зазначені Акти не підтверджують та підтверджувати не можуть. Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення відповідачем передбаченого статтею 49-2 КЗпП України порядку вивільнення працівника, що призвело до незаконного звільнення ОСОБА_2 з роботи за пунктом 1 статті 40 КЗпП України.

Період вимушеного прогулу, середній заробіток за час зазначеного прогулу, який був стягнутий на користь позивача, судом встановлені та розраховані правильно.

Доводи апеляційної скарги представника ГУ ДСНС України у Луганський області про те, що за час перебування на посаді начальника служби охорони праці ОСОБА_2 не виконував свої посадові обовязки в повному обсязі з приводу чого неодноразово заслуховувався на апаратних нарадах, відношення до суті розглянутого спору не мають.

Проведення двох судових засідань у кабінеті судді, відхилення клопотання про оголошення перерви для ознайомлення з уточненими вимогами позову, прийняття ухвали про відмову у розясненні судового рішення не є безумовними підставами для скасування оскаржуваного рішення від 19.05.2016 року у звязку з порушенням судом норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235 та статті 240-1 КЗпП України. Встановивши, що звільнення позивача відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобовязаний поновити працівника на попередній роботі.

За таких обставин, доводи представника ГУ ДСНС України у Луганський області про те, що посада начальника служби охорони праці представника ГУ ДСНС України, на який 19 травня 2016 року було поновлено ОСОБА_2, не може бути заміщена працівником відповідно до трудового договору, є безпідставними і такими, що законність прийнятого судом рішення не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно з частиною 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Колегія суддів вважає, що виходячи з принципу справедливості, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у стягненні на користь ОСОБА_2 відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні. Доводи апеляційної скарги позивача правильність висновків суду першої інстанції у цій частині не спростовують.

Відповідно до статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суд з одних лише формальних міркувань.

Виконавши всі вимоги цивільного судочинства, суд першої інстанції вирішив справу згідно із законом. Підстав для зміни або скасування рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 травня 2016 року за апеляційними скаргами сторін немає.

Керуючись статтями 88, 304, 307-308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області відхилити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: