11 січня 2016 року м. Мукачево Справа №303/7432/15-ц
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в особі: головуючого судді Кость В.В.
при секретарі Прокоп Г.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево цивільну справу
до відповідача ОСОБА_2
третя особа: орган опіки та піклування Мукачівського міськвиконкому
про збільшення розміру аліментів та надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 350 гривень до 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Також позов містить вимоги про:
- надання дозволу позивачу, без згоди батька дитини ОСОБА_2 на виготовлення проїзного документу дитини для виїзду за кордон;
- надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітнього без згоди та супроводу батька дитини за кордон до Італійської Республіки.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.05.2012 з відповідача стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 у розмірі 350 грн., щомісячно, на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Коштів, які сплачує відповідач недостатньо, оскільки син сторін важко хворіє, внаслідок чого потребує постійного лікування та оперативного втручання. Позивач одноосібно утримувати дитину та забезпечувати йому належне лікування не має змоги, тому просить суд збільшити розмір аліментів та надати дозвіл на виготовлення проїзного документу сину із тимчасовим його виїздом до Італійської Республіки, де дитині буде здійснено негайне медичне обстеження і вирішено питання щодо проведення операції.
В судове засідання позивач та її представник не зявилися, натомість від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задоволити та проти ухвалення заочного рішення не заперечила.
Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив, тому суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів.
Уповноважений представник третьої особи в судове засідання також не зявилася, подала до суду заяву (а.с. 36) про розгляд справи без її участі, при цьому не висловила заперечень щодо позовних вимог позивача.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд констатує наступне.
Судом встановлено, що у сторін народився син у м. Батіпалья Італійської Республіки - ОСОБА_2 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується Витягом з реєстру актів про народження (а.с. 7, 8).
Згідно з даними довідки про реєстрацію особи громадянином України від 10.12.2010 №536-541, дитина ОСОБА_2 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований громадянином України (а.с. 12).
На підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 травня 2012 року, з відповідача стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 350 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 23).
Відповідно до наявних у матеріалах справи доказів (Дозвіл на проживання, Картка медичного страхування) (а.с. 13, 15), ОСОБА_5 ОСОБА_4 має медичне страхування в Італійській Республіці і йому надано дозвіл на довгострокове проживання в ЄЕС.
Згідно з даними листа, виданого 23.10.2013 року дитячою кардіохірургією Загальної кардіохірургії Відділення кардіології, кардіохірургії та невідкладної серцево-судинної допомоги Госпітального університетського підприємства Федеріко ІІ, ОСОБА_5 ОСОБА_4 надано дозвіл на отримання додаткових послуг медичного страхування для контрольного обстеження у дитячого кардіохірурга і ехокардіографії у вищевказаному університетському підприємстві (а.с. 17).
Відповідачем ОСОБА_2 надано згоду на тимчасовий виїзд за кордон до Італійської Республіки сина ОСОБА_5, 03.06.2010 року в супроводі його матері ОСОБА_1 (а.с. 22). Дозвіл наданий за період з 17.05.2012 по 17.05.2015.
Приймаючи вищевказані фактичні обставини по справі суд також виходить з наступного.
З урахуванням вищевказаних фактичних обставин справи суд приймає також до уваги наступне.
Статтею 27 Конвенції ООН «Про права дітей» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII) передбачено, що держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України обовязками батьків є піклування про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.
Частиною другою статті 166 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
У відповідності з положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з приписами ст. 182 Сімейного кодексу України та п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення.
Поряд з цим, частиною першою ст. 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану.
Як встановлено судом, з часу ухвалення Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області рішення від 24.12.2012, у позивача змінилося матеріальне становище, з урахуванням значних потреб на матеріальне забезпечення і лікування сина ОСОБА_4, який має порок серця (а.с. 21) та потребує стаціонарного (амбулаторного) лікування, тому є всі підстави для стягнення аліментів у відповідності до ст.184 Сімейного кодексу України, тобто у твердій грошовій сумі, та у розмірі, що становить 1000,00 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Приймаючи саме таке рішення суд виходить також з того, що на даний час збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить 1167 грн., (сума аліментів за попереднім рішенням суду складає 350 грн.), тому з урахуванням відсутності доказів щодо зміни матеріального або сімейного становища відповідача або наявності у відповідача інших утриманців, суд приходить до висновку про доцільність стягнення вищезазначеної суми аліментів з відповідача на утримання дитини, батьком якої він є.
Крім того, суд приходить до висновку про доцільність задоволення і двох інших позовних вимог позивача з огляду на наступне.
Частиною 2 статті 313 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Відповідно до п. 2 частини другої ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Пунктами 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Статтею 5 вказаних Правил передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.
Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок
її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність надання дозволу на оформлення проїзних документів дитині для тимчасового виїзду за межі України без згоди та супроводу батька, а також на тимчасовий виїзд дитини у супроводі матері або уповноваженої нею особи, яка на момент виїзду з України досягла 18-річного віку.
З урахуванням вищенаведеного, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 41, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 8, 10, 11, 14, 57-60, 212-215, 223, 224-228, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
1. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.
2. Стягнути із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканець м. Тернопіль, вул. Петлюри, 10/240) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканка АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000 грн. (одна тисяча гривень), щомісячно, починаючи з 11.12.2015 до досягнення дитиною повноліття.
3. Виданий на виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.05.2012 по справі №0707/3987/2012 (2/0707/1618/2012) виконавчий лист - відкликати.
4. Надати дозвіл ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканка АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на виготовлення проїзного документу для тимчасового виїзду за кордон сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_8 без згоди його батька - ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканець м. Тернопіль, вул. Петлюри, 10/240).
5. Надати дозвіл без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканець м. Тернопіль, вул. Петлюри, 10/240) тимчасово виїжджати за межі України до Італійської Республіки дитині ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю ІНФОРМАЦІЯ_7, мешканцю м. Мукачево, вул. Росвигівська, 1/100, в супроводі матері ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканка АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) або уповноваженої нею особи, які будуть забезпечувати проїзд, перебування за кордоном та повернення в Україну дитини.
6. Стягнути із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканець м. Тернопіль, вул. Петлюри, 10/240) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканка АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) суму 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 коп.) у відшкодування судових витрат.
7. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя В.В. Кость