Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 334/9428/15 Головуючий у 1 інстанції Лихосенко М.О.
Номер провадження 22-ц/778/4055/16 Суддя-доповідач Воробйова І.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Воробйової І.А.

Суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.

При секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на автомобіль , -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на автомобіль про визнання поруки припиненою.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що він 31.03.2014 року придбав у ОСОБА_5 автомобіль марки ВАЗ - 2108, білого кольору, д/н НОМЕР_1. Відповідач передав всі документи на автомобіль та отримав грошові кошти в розмірі 23000 грн. 00 коп. про що надав розписку та між ними складено акт приймання - передачі транспортного засобу. Отже вони узгодили усі істотні умови договору купівлі-продажу автомобіля у розписці та акті приймання передачі автомобіля від 31.03.2014р. та поставили свої підписи, то вважає, що такий договір був укладений у письмовій формі. В технічному паспорті на автомобіль власником автомобіля був вказаний ОСОБА_6 Через зайнятість ОСОБА_6 вони не змогли здійснити перереєстрацію автомобіля. На момент вчинення договору купівлі-продажу автомобіля НОМЕР_2 від 31.03.2014р. на нього арешт не накладався, в розшуку не перебував, що підтверджено довідкою УДАЇ ГУМВС України в Запорізькій області № 10/5-3073а.з. від 09.07.2015р.

В липні 2015р. йому стало відмово, що ОСОБА_6 було відчужено спірний автомобіль без додержання письмової форми.

Вважає, що ОСОБА_6 здійснив продаж автомобіля за нікчемним правочином, а тому право власності на спірний автомобіль не перейшло, а усі особи у володінні яких перебував автомобіль після його відчуження не мали право на його відчуження. Він є добросовісним набувачем за договором купівлі-продажу автомобіля ВАЗ 2108, білого кольору, д/н НОМЕР_1 від 31.03.2014р. оскільки він придбав автомобіль за відплатним договором, що підтверджується розпискою про отримання грошових коштів, та не знав і не міг знати про те, що особа яка його відчужила не мала на це право.

Посилаючись на ці обставини, просив визнати за ним право власності на автомобіль ВАЗ 2108, білого кольору, д/н НОМЕР_1.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2016 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦКУ право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Судом встановлено, що відповідно довідки Регіонального сервізного центру в Запорізькій області МВС України №31/8-132 від 11.02.2016р. транспортний засіб автомобіль ВАЗ - 2108, 1986 р. випуску, білого кольору, д/н НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_3 від 03.03.2005 р. зареєстрований за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає АДРЕСА_1

Відповідно до наданої копії акту приймання - передачі транспортного засобу, 31.03.2014р. ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_5 автомобіль марки ВАЗ - 2108, білого кольору, д/н НОМЕР_1.

Крім того, відповідно до наданої копії розписки відповідач ОСОБА_5 отримав грошові кошти в розмірі 23000 грн. в якості оплати за автомобіль марки ВАЗ - 2108, білого кольору, д/н НОМЕР_1 від ОСОБА_3.

Між позивачем та ОСОБА_5 не було укладено договору купівлі-продажу автомобіля, оскільки такий договір підлягає нотаріальному посвідченню та державної реєстрації, а лише написано розписку, за якою позивач передав ОСОБА_5 грошові кошти в рахунок оплати автомобіля. При цьому не відбулося переходу права власності на автомобіль з ОСОБА_5 на ОСОБА_3, оскільки розписка не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль. Наявність розписки, складеної ОСОБА_3 та ОСОБА_5не дає суду підстав для визнання її договором купівлі-продажу.

Відповідно до вимог ст.11,60 ЦПК України, суд розглядає справу у межах вимог та доказів наданих сторонами.

Відповідно до ч. 5 ст. 656 ЦК України на окремі види майна може бути встановлено спеціальний порядок набуття громадянами права власності.

Згідно ст. 34 Закону України "Про дорожній рух", для автоматизованого обліку транспортних засобів, що використовуються на вулично-дорожній мережі загального користування і підлягають державній або відомчій реєстрації, та відомостей про їх власників ведеться Єдиний державний реєстр, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України. Органи, які здійснюють відомчу реєстрацію транспортних засобів, що використовуються на вулично-дорожній мережі загального користування, після реєстрації (внесення змін у відомості про реєстрацію) транспортного засобу невідкладно подають відомості про нього до Міністерства внутрішніх справ України для внесення їх до Єдиного державного реєстру.

Зокрема, порядок набуття права власності на автомобіль встановлений Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі - Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. №1388.

Відповідно до п. п. 7, 8 Правил, власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів, з наданням визначених Правилами документів, перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ.

Між тим, згідно наданого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт), його видано на ім'я ОСОБА_6

У відповідності до ч. 4 ст. 334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена правилами, що є обов'язковим для всіх юридичних і фізичних осіб.

Згідно вимог ст. 316 ЦК України правом власності є право на річ, яке вона здійснює відповідно до закону.

Згідно зі ст. 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до роз'яснень, наданих Верховним Судом України в постанові Пленуму від 6 листопада 2009 р. № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", а саме абз. 2 п. 13, вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Надана позивачем розписка від 31.03.2014 року хоча і містить ознаки договору купівлі-продажу(одна сторона(продавець) передає іншій у власність майно, а покупець приймає майно та сплачує грошові кошти), однак, не може визнаватись судом укладеним договором купівлі-продажу транспортного засобу, оскільки такий договір підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації і лише після цього відбувається перехід права власності на транспортний засіб до інших осіб.

З огляду наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: