РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

23.12.2016 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова, в складі:

головуючого судді Масендич В.В.

при секретарі Левицькому М.І

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації, про позбавлення батьківських прав. Позов мотивує тим, що 16.06.2009р. вона уклала шлюб із відповідачем, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1070, і прожила з ним до 15.01.2014 року, після чого вони розлучились.

Від шлюбу у сторін народилась донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу залишилась проживати разом із позивачем. Фактично від 2014 року відповідач жодної участі у вихованні доньки не бере, як і не виконує обов'язку по її утриманню.

В подальшому ОСОБА_1 подала до Франківського районного суду м.Львова позов до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання їх спільної доньки - ОСОБА_4 Рішенням суду від 15.09.2014р. позов було задоволено та вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 516 грн. щомісячно, яка підлягає індексації згідно закону, починаючи з 29.04.2014р. і до досягнення дитиною повноліття.

Однак відповідач від сплати аліментів злісно ухиляється, місце його роботи встановити неможливо, аліменти не сплачував жодного разу. Внаслідок чого станом на 31.03.2016р. заборгованість по аліментах становить 11885,20 грн., що підтверджується довідкою №532 та довідкою №378 про несплату аліментів та розрахунком заборгованості по аліментах від 31.03.2016р., виданими державним виконавцем Шевченківського ВДВС Львівського міського управління юстиції Любашевським Ю.В.

З червня 2013 року донька сторін - ОСОБА_3 відвідує ДНЗ №179. Батьківську плату за садок сплачує позивач, відповідач жодного разу не приходив на виступи доньки в садок, а також не відвідував її в садку та не забирав з нього, про що є довідка-характеристика з садку.

З червня 2015 року донька сторін займається танцями в студії «Шоколад». Відповідачу про ці заняття нічого не відомо, він цим ніколи не цікавився, не приходив ані на тренування, ані на виступи доньки. Відповідач жодним чином не допомагає позивачу у всесторонньому розвитку дитини, ані матеріально, ані допомогою у веденні дочки до місця її занять. Відповідача не цікавить здоров'я його дочки, чи забезпечена вона усім необхідним.

Крім цього позивач зазначає, що вона у липні 2015 року самостійно відвезла дочку для оздоровлення на море, а у серпні 2014 року - в Карпати на оздоровлення. Проте відповідач жодного разу не запропонував позивачу компенсувати понесені нею витрати або якимось чином взяти участь в її оздоровленні.

Відтак, ОСОБА_1 вказує на те, що зважаючи на усі вищевикладені факти ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню їхньої доньки ОСОБА_4, вона була змушена звернутись до органу опіки та піклування про надання висновку про можливість позбавлення відповідача батьківських прав відносно їхньої доньки. На підставі її заяви комісією з питань прав захисту дитини Сихівської районної адміністрації було складено висновок №4 від 28.01.2016р. про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зважаючи на все вищевикладене просить позов задоволити та позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач в судове засідання не з'явилась, подала на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, проти заочного рішення не заперечує, позов підтримує, просить такий задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що зокрема підтверджується рекомендованим повідомленнями про вручення поштового відправлення, яке повернулось на адресу суду за закінченням терміну зберігання та оголошенням в газету «Високий Замок» від 01.11.2016 року, №123 (5523). Відтак, на підставі ч. 2 ст. 224 ЦПК України суд, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, в судове засідання не з'явився, подав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує та просить такий задоволити.

Дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19.02.2010р., ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 року, її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с.12)

Як вбачається з рішення Франківського районного суду м.Львова від 15.09.2014р. шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 розірвано, що був зареєстрований 16.06.2009р. у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1070 та вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 516 грн. щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 29.04.2014р. і до досягнення дитиною повноліття. Малолітню ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено проживати разом із матір'ю ОСОБА_7 за визначеним останньою місцем проживання (а.с. 23)

Після розірвання шлюбу ОСОБА_6 змінила прізвище на «ОСОБА_1», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені від 03.04.2015р., серія НОМЕР_2 (а.с.24)

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки №1695 від 28.03.2016р. ОСОБА_1 разом із дочкою ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20)

В матеріалах справи знаходяться довідки про неотримання аліментів №379 від 05.08.2015р. та №532 від 04.12.2015р. виданих Шевченківським ВДВС ЛМУЮ, з яких вбачається, що боржник ОСОБА_2 від сплати аліментів ухиляється, місце праці боржника встановити неможливо (а.с. 10-11).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 31.03.2016р. заборгованість ОСОБА_2 по аліментах нараховується з 29.04.2014р. по 31.03.2016р. виходячи з розрахунку 516 грн. щомісячно, та яка станом на 31.03.2016р. становить 11 885,20 грн. (а.с. 9)

В матеріалах справи знаходиться довідка-характеристика щодо виховання дитини виданої ДНЗ №179 від 11.12.2015р., в якій значиться, що дитина, ОСОБА_3, 2009 року народження відвідує дошкільний навчальний заклад ясла-садок №179 по вул. Чукаріна, 16 з червня 2013 року. За час відвідування установи, вихованням дитини займається сама, ОСОБА_1 Вона приводить дитину чистою, охайною, працює з дитиною над її розвитком, виконує розпорядження вихователів, оплачує садок. Відвідує ранки, цікавиться успіхами дитини в дошкільному закладі. За час відвідування дитиною установи батько жодного разу не з'являвся.

28.01.2016 року Органом опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959р.), "дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості".

Закон України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 150 Сімейного кодексу України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"від 30.03.2007р. №3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Разом з тим, враховуючи положення п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

З наданих суду пояснень позивача та досліджених доказів, вбачається, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню своєї малолітньої доньки, не цікавиться її духовним та фізичним розвитком, не цікавиться її здоров'ям та навчанням, не надає матеріальну допомогу, а тому позов підставний та підлягає задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відтак, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь держави 551,20 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 15, 169, 209, 212-215, 224-226, 254, 255 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради Орган опіки і піклування, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, батьківських прав стосовно малолітньої доньки: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Стягнути з ОСОБА_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_3, сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одну гривню 20 коп.)

Заяву про перегляд цього заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії до Франківського районного суду м. Львова.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Масендич В.В.