Справа № 502/1780/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О. А.,

за участю секретаря судового засідання Кітреску О. М.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 та ОСОБА_2

до

Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області

про

встановлення факту належності та визнання права власності на спадщину

В С Т А Н О В И В:

Позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області про:

- встановлення факту належності по 1/2 частині за ОСОБА_1 та померлим ІНФОРМАЦІЯ_5 - ОСОБА_3, житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами в АДРЕСА_1;

- визнання за ОСОБА_1 права власності на підставі приватної власності на 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та надвірними спорудами;

- визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/4 частину за спадщиною за законом після смерті її батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5. житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та надвірними спорудами.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачі вказують, що ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_3 володіли на праві спільної приватної власності житловим будинком по АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_5. помер її чоловік ОСОБА_3 та після його смерті залишилась спадщина у вигляді ? частини житлового будинку. Спадщину, що відкрилась після смерті покійного, ОСОБА_1 як жінка та ОСОБА_2 як донька, прийняли фактично. Після смерті чоловіка позивачі несли всі витрати по утриманню будинку, проводили його поточний ремонт, сплачували комунальні та інші встановлені платежі, вели господарство, обробляли земельну ділянку. Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом. При зверненні до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину по закону після смерті батька, ОСОБА_2 було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. На підставі вищевказаного позивачі просять суд задовольнити позов, а саме:

- встановити факт належності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві приватної власності по 1/2 частині кожному житлового будинку, який складається з: літ. «А» - житлового будинку 1990 р. побудови, загальною площею 105,3 кв.м., з них житловою площею 72,3 кв.м.; літ. «а» - прибудова; літ. «а'» - навісу; літ. «Б» - літньої кухні; літ. «б» - веранди; літ. «В» - сараю; літ. «Г» - убиральні; № 1-4, І - надвірних споруд, які розташовані на земельній ділянці фактичною площею 463 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1

- визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, право власності на 3/4 частини житлового будинку який складається з: літ. «А» - житлового будинку 1990 р. побудови, загальною площею 105,3 кв.м., з них житловою площею 72,3 кв.м.; літ. «а» - прибудова; літ. «а'» - навісу; літ. «Б» - літньої кухні; літ. «б» - веранди; літ. «В» - сараю; літ. «Г» - убиральні; № 1-4, І - надвірних споруд, які розташовані на земельній ділянці фактичною площею 463 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1

- визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_2, право власності за спадщиною за законом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5. на 1/4 частину житлового будинку який складається з: літ. «А» - житлового будинку 1990 р. побудови, загальною площею 105,3 кв.м., з них житловою площею 72,3 кв.м.; літ. «а» - прибудова; літ. «а'» - навісу; літ. «Б» - літньої кухні; літ. «б» - веранди; літ. «В» - сараю; літ. «Г» - убиральні; № 1-4, І - надвірних споруд, які розташовані на земельній ділянці фактичною площею 463 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1

Після відкриття провадження у справі позивачами 01.09.2016 року було надано заяви, відповідно до якої вони підтримала позовні вимоги та просили розглянути справу без їх участі.

Представник відповідача - Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області, М.К. Іванов, в судове засідання не прибув, надав заяву про згоду з позовом та розгляд справи без його участі.

На підставі письмових заяв позивачів та представника відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.169, 197 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 03.03.1983 р. в м. Вилкове виконкомом міськради, актовий запис № 33, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 17/.

Шлюб між ОСОБА_3, 1955 року народження та ОСОБА_1 був укладений 12.11.1985 року в м. Вилкове виконкомом міськради, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 12.11.1985 року, актовий запис № 92. Після реєстрації шлюбу, ОСОБА_1 було присвоєне прізвище «ОСОБА_1» /а.с. 16/.

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_5, виданого Вилківською міською радою Кілійського району Одеської області, актовий запис № 121, ОСОБА_3, помер ІНФОРМАЦІЯ_5 /а.с. 15/.

З виписки з рішення виконавчого комітету Вилківської міської ради № 230 від 11.12.1986 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 передано земельну ділянку для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 /а.с. 12/.

Відповідно до акту виданого Кілійським бюро Одеського обласного відділу по справах будівництва та архітектури від 12.12.1986 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відведено земельну ділянку площею 468 кв.м. розташовану в АДРЕСА_1 /а.с. 13/.

Відповідно до довідки КП КРР «Районне бюро технічної інвентаризації» № 191 від 26.04.2016 р., станом на 31.12.2012 р. право власності на житловий будинок, АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Рішенням виконавчого комітету Вилківської міської ради № 52 від 24.03.2016 р. житловому будинку присвоєно адресу: АДРЕСА_1.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання/перебування особи РС ГУДМС України в Одеській області від 25.03.2016 р. № 404, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 знято з реєстрації ІНФОРМАЦІЯ_5. в зв'язку зі смертю.

За даними технічної інвентаризації проведеної 16.03.2016 року Кілійським «РБТІ та РОН», житловий будинок по АДРЕСА_1 в цілому складається з: літ. «А» - житлового будинку 1990 р. побудови, загальною площею 105,3 кв.м., з них житловою площею 72,3 кв.м.; літ. «а» - прибудова; літ. «а'» - навісу; літ. «Б» - літньої кухні; літ. «б» - веранди; літ. «В» - сараю; літ. «Г» - убиральні; № 1-4, І - надвірних споруд, які розташовані на земельній ділянці фактичною площею 463 кв. м.

Як вбачається з листа від 13.05.2016 р. № 217401-16, приватний нотаріус Кілійського районного нотаріального округу Юрченко М.Є. на підставі звернення ОСОБА_8 щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 роз'яснив, що оскільки не подано правовстановлюючих документів на спадкове майно, за їх відсутності питання оформлення спадщини вирішується в судовому порядку.

За повідомленням Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області за вих. № 1422/01-16 від 23.08.2016 року, після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5., заяви від спадкоємців не надходили, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Між тим, відповідно до ст. 17 Закону України «Про власність» (який діяв на момент виникнення правовідносин) майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі.

Згідно прикінцевих положень СК України він набирає чинності одночасно з набранням чинності ЦК України (у редакції 2003 р.)

Цивільний кодекс України набрав чинності з 01.01.2004 року, тому суд вважає, що спір слід вирішити на підставі положень ЦК УРСР та КпШС України дія яких розповсюджується на правовідносини з питань щодо визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання на нього права власності, яке було збудоване до набрання чинності Сімейного Кодексу України, тобто до 01.01.2004 року.

Відповідно до ст. 112 ЦК УРСР майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Згідно ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, що нажите подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Тобто, виходячи з сенсу ст. 22 КпШС України, кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 28 КпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно п.5 ч. 2 ст. 234, ст. 256 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.

Отже, фактично виходячи з матеріалів справи вбачається, що спірний житловий будинок було збудовано в період шлюбу сторін, а саме - в 1990 році, та він, відповідно, є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до роз'яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об'єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вказано в ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом ycієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 3 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно п.п. 3.2. п. 3 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Беручи до уваги те, що позивачі, які є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 згідно ст. 1261 ЦК України в порядку ст. 1269 ЦК України фактично прийняли спадщину, інші спадкоємці відсутні, а оформлення спадщини у вигляді відповідного будинку в нотаріальному поряду неможливе в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачами вимог про визнання права власності на спадщину та вважає, що право позивачів підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє позов.

Керуючись ст.ст.10,11, 209, 212-215, 256 ЦПК, ст. 16, 1261 ЦК України, ст. 112 ЦК УРСР, ст. 22 КпШС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві на праві спільної сумісної власності житлового будинку, який складається з: літ. «А» - житлового будинку 1990 р. побудови, загальною площею 105,3 кв.м., з них житловою площею 72,3 кв.м.; літ. «а» - прибудова; літ. «а'» - навісу; літ. «Б» - літньої кухні; літ. «б» - веранди; літ. «В» - сараю; літ. «Г» - убиральні; № 1-4, І - надвірних споруд, які розташовані на земельній ділянці фактичною площею 463 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, право власності на підставі приватної власності на 3/4 частини житлового будинку який складається з: літ. «А» - житлового будинку 1990 р. побудови, загальною площею 105,3 кв.м., з них житловою площею 72,3 кв.м.; літ. «а» - прибудова; літ. «а'» - навісу; літ. «Б» - літньої кухні; літ. «б» - веранди; літ. «В» - сараю; літ. «Г» - убиральні; № 1-4, І - надвірних споруд, які розташовані на земельній ділянці фактичною площею 463 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1, в тому числі на 1/2 частину як співвласником на праві спільної сумісної власності та на 1/4 частину за спадщиною за законом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_2, право власності за спадщиною за законом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5. на 1/4 частину житлового будинку який складається з: літ. «А» - житлового будинку 1990 р. побудови, загальною площею 105,3 кв.м., з них житловою площею 72,3 кв.м.; літ. «а» - прибудова; літ. «а'» - навісу; літ. «Б» - літньої кухні; літ. «б» - веранди; літ. «В» - сараю; літ. «Г» - убиральні; № 1-4, І - надвірних споруд, які розташовані на земельній ділянці фактичною площею 463 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников