АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 686/4334/16-ц
Провадження № 22-ц/792/2201/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Ярмолюка О.І.,

суддів Грох Л.М., Федорової Н.О.,

секретар Шевчук Ю.Г.,

з участю позивача ОСОБА_1,

його представника ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу капітального будівництва Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області про визнання дій неправомірними та спонукання до вчинення дій за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2016 року,

встановила:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відділу капітального будівництва Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області (далі ВКБ) про визнання дій неправомірними та спонукання до вчинення дій.

ОСОБА_1 зазначив, що 1 липня 2008 року між ним і ВКБ укладено інвестиційний договір № 4/1417-08, за умовами якого ВКБ зобовязався побудувати квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 48,5 кв.м. і передати її разом з необхідними для оформлення права власності документами позивачеві. В свою чергу, він мав сплатити ВКБ суму інвестиції у розмірі 97 000 грн. із розрахунку 2 000 грн. за 1 кв.м. житла. 5 листопада 2015 року житловий будинок по вул. Лісогринівецькій, 16, у м. Хмельницькому, введено в експлуатацію. Позивач виконав свій обовязок за договором у повному обсязі, натомість, відповідач відмовляється надати йому документи для оформлення права власності на обєкт інвестування.

У звязку з цим, ОСОБА_1 просив суд визнати дії ВКБ щодо односторонньої зміни умов інвестиційного договору № 4/1417-08 від 1 липня 2008 року неправомірними та зобовязати ВКБ надати йому: акт прийому-передачі обєкта інвестування, довідку про сплату повної вартості квартири та витяг з реєстру власників квартир.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2016 року в позові відмовлено.

Суд виходив з того, що ОСОБА_1 не виконав зобовязання за інвестиційним договором, а тому обєкт інвестування не може бути переданий йому у власність.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представники ВКБ ОСОБА_3 і ОСОБА_4 зазначили, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Суд першої інстанції не в повній мірі зясував обставини, якими обґрунтовувались позовні вимоги та заперечення сторін, не застосував закон (ст.ст. 14, 15, 16, 204, 525, 627, 629 ЦК України), який підлягав застосуванню, та неправильно витлумачив норми 526 ЦК України.

У звязку з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та порушенням судом норм матеріального права оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Згідно з ч. 5 ст. 88 ЦПК України має бути змінений розподіл судових витрат.

Встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах міліції. Наказом від 2 червня 2015 року № 129 о/с його звільнено зі служби в запас за віком згідно з п. 64 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114.

1 липня 2008 року ВКБ і ОСОБА_1 уклали договір № 4/1417-08 на участь у будівництві за адресою м. Хмельницький, вул. Лісогринівецька, 16.

За умовами цього договору ВКБ зобовязався побудувати квартиру № 65 за вказаною адресою загальною площею 48,5 кв.м. і після сплати позивачем усіх інвестиційних внесків та введення будинку в експлуатацію передати її останньому за актом приймання-передачі обєкта інвестування. Також ВКБ протягом 60 календарних днів з моменту отримання в БТІ технічної документації на будинок мав передати ОСОБА_1 необхідні для оформлення права власності на квартиру документи, зокрема, акт прийому-передачі обєкта інвестування та довідку про сплату його повної вартості.

В свою чергу, ОСОБА_1 зобовязався сплатити ВКБ суму інвестиції у розмірі 97 000 грн. із розрахунку 2 000 грн. за 1 кв.м. житла. Він мав право отримати обєкт інвестування після проведення оплати 100% вартості загальної площі приміщення.

При цьому сторони домовилися, що фактичний розмір загальної площі обєкта інвестування встановлюється у відповідності з даними БТІ після здачі обєкта Державній приймальній комісії. Якщо загальна площа реально збудованого обєкта інвестування перевищує загальну площу за проектом, то різниця оплачується інвестором за ціною, яка буде встановлена замовником на момент проведення оплати.

5 листопада 2015 року Управління державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області зареєструвало декларацію про готовність 10-ти поверхового 130-ти квартирного житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями по вул. Лісогринівецькій, 16, у м. Хмельницькому, до експлуатації.

Після обміру квартири № 65 указаного будинку зясувалося, що її загальна площа становить 50,5 кв.м., тобто площа квартири збільшилась на 2,0 кв.м.

На виконання своїх обовязків за інвестиційним договором протягом 2008-2014 років ОСОБА_1 сплатив ВКБ 97 000 грн. 25 травня 2015 року він доплатив відповідачеві 4 000 грн. Всього сума інвестиції склала 101 000 грн.

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України двосторонні правочини, до яких відносяться договори, є підставами виникнення цивільних прав та обовязків. При цьому частиною 1 статті 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України).

Із положень ст. 15 ЦК України слідує, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має права звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї норми визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, одним із яких є примусове виконання обовязку в натурі (п. 5).

Заперечуючи право ОСОБА_1 на обєкт інвестування, ВКБ зазначило, що він має доплатити 109 736 грн. 50 коп. інвестиційних внесків з розрахунку 4 173 грн. за 1 кв.м., оскільки, як зясувалося після укладення договору, позивач не перебуває на квартирному обліку, не користується пільгами щодо оплати житла та має фінансувати будівництво на загальних підставах.

Невизнання відповідачем прав ОСОБА_1 не ґрунтується на нормах чинного законодавства та умовах інвестиційного договору.

Як визнали сторони у суді, інвестиційний договір був укладений ними у звязку з необхідністю забезпечення житловою площею ОСОБА_1, який проходив службу в органах внутрішніх справ, а обєкт будівництва по вул. Лісогринівецькій, 16, у м. Хмельницькому, належав Управлінню Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області, через яке здійснювалося фінансування будівництва за рахунок державних капітальних вкладень і залучених коштів.

При укладенні інвестиційного договору ВКБ і ОСОБА_1 керувалися Положенням про порядок надання, реалізації житлової площі Управлінням МВС України в Хмельницькій області діючим працівникам міліції, пенсіонерам ОВС та іншим особам, затвердженим наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області від 31 жовтня 2005 року № 622 (п. 1.3 інвестиційного договору), який не пройшов державної реєстрації відповідно до Указу Президента України від 3 жовтня 1992 року № 493/92 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» та не набрав чинності в установленому порядку. Наказом від 6 листопада 2015 року № 1852 даний наказ скасовано через його невідповідність нормам чинного законодавства.

Вказане Положення мало поширюватися на атестованих працівників міліції, які перебувають на квартирному обліку при апараті УМВС і міськвиконкомі, а також на тих співробітників, які не перебувають на квартирному обліку. При цьому останні могли придбати житло за власні кошти з розрахунку 1 920 грн. за 1 кв.м.

Незважаючи на нечинність зазначеного нормативного акта, сторони визнали, що за інвестиційним договором ОСОБА_1 користувався пільгами щодо сплати вартості житла як діючий працівник міліції. Дана обставина відповідачем не спростована. Нормативний акт, який би регулював ці питання, відсутній.

Інвестиційний договір визначає статус ОСОБА_1 як особи, яка перебуває на квартирному обліку для покращення житлових умов (п. 13.5). До того ж, укладаючи інвестиційний договір сторони керувалися рішенням житлово-побутової комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області від 10 червня 2008 року № 2, згідно якого такі особи мали сплачувати по 2 000 грн. за 1 кв.м. загальної площі будівництва.

На час ухвалення вказаного рішення ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку за місцем проживання (а.с. 34) і був знятий з цього обліку рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 25 червня 2008 року № 708 (а.с. 35).

Уклавши 1 липня 2008 року інвестиційний договір, сторони погодили такий статус позивача, натомість, у подальшому ВКБ не оскаржував цей правочин і не звертався до суду з позовом про його недійсність.

У пункті 1.6 інвестиційного договору встановлено, що попередня (розрахункова) вартість обєкта інвестування не є його продажною ціною, а становить суму коштів, необхідну для визначення вартості обєкта інвестування на момент укладення договору. При цьому вартість 1 кв.м. загальної площі обєкта інвестування та вартість цього обєкта може бути змінена замовником в односторонньому порядку.

Як передбачено п. 1.7 інвестиційного договору, остаточна вартість обєкта інвестування визначається замовником після закінчення будівництва та виконання всіх робіт, передбачених проектно-кошторисною документацією.

Разом із тим, умови інвестиційного договору (п. 8.1) визначають порядок зміни встановленої п. 1.7 договору вартості житла, згідно якого зміна вартості 1 кв.м. загальної площі обєкта інвестування вступає в силу не раніше пяти календарних днів з дня направлення повідомлення інвестору, яке є невідємною частиною даного договору.

Докази у справі вказують на те, що при укладенні інвестиційного договору сторони досягли згоди з усіх його істотних умов, у тому числі щодо ціни договору. При визначенні остаточної вартості будівництва для працівників міліції ВКБ виходив із попередньої (розрахункової) вартості 1 кв.м. обєкта інвестування. Ця вартість не змінювалась відповідачем у порядку, передбаченому п. 8.1 інвестиційного договору, а ОСОБА_1 виконав зобовязання з інвестування будівництва у повному обсязі.

За таких обставин ВКБ неправомірно вимагає у ОСОБА_1 доплати вартості проінвестованого житла та відмовляє останньому у видачі необхідних для оформлення права власності на квартиру документів, а саме акту прийому-передачі обєкта інвестування та довідки про сплату повної вартості квартири.

Те, що ОСОБА_1 не перебуває на квартирному обліку, не змінює умов інвестиційного договору та не впливає на виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором, а, враховуючи презумпцію правомірності правочину, суд не вправі ставити його під сумнів, якщо ВКБ не заявляє вимогу про недійсність договору.

Неврахувавши вказаних обставин і норм чинного законодавства, суд першої інстанції помилково виходив з того, що ОСОБА_1 не виконав усіх зобовязань за інвестиційним договором, а дії ВКБ є правомірними.

До то ж, матеріали справи не містять достатніх та обєктивних доказів здорожчення будівництва, що призвело до збільшення вартості 1 кв.м. житла до 4 173 грн.

Отже, позов ОСОБА_1 в частині зобовязання ВКБ до видачі йому акта прийому-передачі обєкта інвестування та довідки про сплату повної вартості квартири підлягає задоволенню.

Умови укладеного сторонами договору не передбачають обовязок ВКБ щодо видачі інвестору витягу з реєстру власників квартир.

В апеляційному суді сторони визнали що ВКБ як забудовник житлового будинку по вул. Лісогринівецькій, 16, у м. Хмельницькому, відповідно до норм Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, включив ОСОБА_1 до переліку фізичних та юридичних осіб, кошти яких залучалися до будівництва вказаного будинку. Вказаний перелік міститься у електронному файлі Державного реєстру речових пав на нерухоме майно, внаслідок чого у позивача не буде перешкод для реєстрації права власності на квартиру № 65 указаного будинку.

Таким чином, позов ОСОБА_1 в частині зобовязання ВКБ до видачі позивачеві витягу з реєстру власників квартир є безпідставним і не підлягає задоволенню.

Позов ОСОБА_1 задоволено на дві третини вимог, а тому з ВКБ у дохід держави слід присудити 367 грн. 47 коп. (1378х0,4х2:3).

Керуючись ст.ст. 88, 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Відділу капітального будівництва Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області щодо відмови в передачі ОСОБА_1 документів, необхідних для оформлення права власності на обєкт інвестування за інвестиційним договором № 4/1417-08 від 1 липня 2008 року, неправомірними.

Зобовязати Відділ капітального будівництва Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області передати ОСОБА_1 акт прийому-передачі квартири № 65, по вулиці Лісогринівецькій, 16, в місті Хмельницькому, загальною площею 50,5 квадратних метрів, і довідку про сплату повної вартості вказаного обєкта інвестування.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Відділу капітального будівництва Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області на користь держави 367 грн. 47 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_5

Судді: /підпис/ ОСОБА_6

/підпис/ ОСОБА_7

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 19