Номер провадження 4-с/754/8/16
У Х В А Л А

Іменем України

10 лютого 2016 року Деснянський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Таран Н.Г.,

за участі секретаря судового засідання Чернишової А.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції м. Києва Логвинської К.Л.,

ВСТАНОВИВ:

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ, стягувач) звернулося до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Логвинської К.Л. з вимогами про визнання дій щодо винесення постанови ВП №48995726 від 15.10.2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження неправомірною, скасування вказаної постанови та зобов'язання відкрити виконавче провадження.

В обґрунтування скарги стягувач зазначив, що 15.10.2015 року постановою відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві відмовлено у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом №2-6271/2014 р. виданим Деснянським районним судом м. Києва стосовно стягнення з ОСОБА_2 на користь МТСБУ заборгованості в сумі 31611,31 грн. Постанову вмотивовано відсутністю у виконавчому документі індивідуального ідентифікаційного номеру боржника.

Стягувач не погоджується з постановою державного виконавця, посилаючись на ту обставину, що Закон України «Про виконавче провадження» надає право державному виконавцю при виконанні виконавчих дій отримувати безоплатно будь яку інформацію, у тому числі конфіденційну, крім того, ідентифікаційний код боржника зазначено також у заяві стягувача про прийняття виконавчого документу до виконання.

Представник скаржника в судовому засіданні вимоги скарги підтримала у повному обсязі. Крім того, звертала увагу суду на ту обставину, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України, зазначено, що відсутність у виконавчому листі інформації про ідентифікаційний номер боржника не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Логвинська К.Л. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги в повному обсязі з підстав необґрунтованості. Вважає, що хоча і Верховним Судом України і визначена правова позиція, щодо того що відсутність у виконавчому листі інформації про ідентифікаційний номер боржника не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження - однак, оскільки до ст. 18 ЗУ "Про виконавче провадження" не внесено зміни, відкриття провадження за виконавчими листа в яких відсутній іпн боржника є не можливим.

Суд, вислухавши представника скаржника, старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Логвинську К.Л. прийшов до слідуючих висновків.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Логвинською К.Л. від 15.10.2015 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим Деснянським районним судом м. Києва 09.02.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь МТСБУ заборгованості в розмірі 31611,31 грн. (а.с.4,6).

Зазначене рішення державного виконавця обґрунтоване тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме - у ньому не зазначено ідентифікаційний код боржника.

Так відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України…

Законом України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчим провадженням є сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.ст. 6, 11 вищевказаного Закону на державного виконавця покладено обов'язок використовувати надані йому права відповідно до закону, не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Разом з тим п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" надає державному виконавцю право одержувати безплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій документи.

Таким чином, державний виконавець з метою захисту прав стягувача та перевірки наданої йому стягувачем інформації про індивідуальний ідентифікаційний номер боржника мав можливість самостійно звернутися до відповідного органу державної податкової служби із запитом про витребування довідки про індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (реєстраційний номер облікової картки платника податків). При цьому слід врахувати, що стороною виконавчого провадження було надано інформацію про індивідуальний ідентифікаційний номер боржника, що не використано державним виконавцем.

При цьому суд критичо оцінює пояснення державного виконавця про неможливість застосування правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постановах Судової палати у цивільних справах від 21 травня 2014 року у справі № 6-45 цс14, від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14, - до внесення змін до ст. 18 ЗУ "Про виконавче провадження", оскільки при здійсненні своєї діяльності державний виконавець повинен керуватися не лише даним законом, зокрема ст. 18, а враховувати, що відповідно ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права є обов'язковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, а зазначені вище правові висновки Верховного Суду України висловлені саме щодо правомірності відмови, відповідно до ст. 18 ЗУ "Про виконавче провадження", у відкритті провадження державними виконавцями з підстав відсутності ідентифікаційного номера боржника у виконавчому листі.

З огляду на встановлені обставини суд вважає дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції м. Києва Логвинської К.Л. неправомірними і такими, що порушують права стягувача МТСБУ на своєчасне виконання рішення суду.

Порушені права стягувача підлягають захисту шляхом скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобов'язання відкрити виконавче провадження з примусового виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 386, 387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Визнати дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції м. Києва Логвинської К.Л., щодо винесення постанови ВП № 48995726 від 15.10.2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження - неправомірними.

Скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції м. Києва ВП № 48995726 від 15.10.2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Зобов'язати старшого державного виконавця відділ державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції м. Києва Логвинську К.Л. відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 2-6271/2014 р. виданим Деснянським районним судом м. Києва 09.02.2015 року.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 12.02.2016 року.

Суддя: Н.Г.Таран