Єдиний унікальний номер 741/1160/16
Провадження № 2/741/481/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 18 жовтня 2016 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Жирка О.В.

та представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на житловий будинок та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з цим позовом, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати - ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: житловий будинок з приналежними до нього спорудами АДРЕСА_1 та право на земельну частку (пай) розміром 4,32 в умовних кадастрових гектарах, які перебували у колективній власності колишнього КСП ім. Крапив'янського та розташовані на території Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області, згідно сертифікату серії НОМЕР_2. Вона (позивач) після смерті матері доглядала за її будинком, обробляла земельну ділянку, а тому в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері. Нотаріус відмовив їй (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину.

ОСОБА_2 просила встановити факт, що вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями і спорудами та право на земельну частку (пай) розміром 4,32 в умовних кадастрових гектарах, яке на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 належало ОСОБА_3

У судове засідання позивач не з'явилася, її представник позовні вимоги підтримав з мотивів, які зазначені в позовній заяві, просив їх задовольнити.

У судове засідання представник Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, сільський голова подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада не заперечує проти позову ОСОБА_2, просив справу розглядати без участі їх представника.

Суд розглядає справу у відсутності позивача та представника відповідача за наявними у справі доказами.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дали показання про те, що вони тривалий час знали ОСОБА_3, яка доводилась ОСОБА_2 матір'ю. ОСОБА_2 після смерті матері доглядає за її будинком, обробляє земельну ділянку, на даний час проживає у спадковому будинку.

Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

У судовому засіданні встановлено, що після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок АДРЕСА_1 та нележне їй право на земельну частку (пай) розміром 4,32 в умовних кадастрових гектарах, які розташовані на території Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області.

З копії довідки Володьководівицької сільської ради Носівського району № 1030 від 1 липня 2016 року (а.с. 9) вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому була зареєстрована та проживала ОСОБА_3.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

За таких обставин ОСОБА_3 належав в цілому житловий будинок АДРЕСА_1, як єдиному члену колишнього колгоспного двору.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 за життя не зареєструвала у встановленому порядку право власності на належний їй житловий будинок.

З копії повідомлення відділу Держгеокадастру у Носівському районі від 5 липня 2016 року (а.с. 10) вбачається, що ОСОБА_3, як член колишнього КСП ім. Крапив'янського, отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 4,32 в умовних кадастрових гектарах, які розташовані на території Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області, серії НОМЕР_3, який зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів за № 396 від 10 грудня 1996 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 за життя заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 20 вересня 2016 року (а.с. 31), а тому спадкоємство після її смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

З копій свідоцтв про народження та укладення шлюбу (а.с. 7; 8) вбачається, що ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_3, а тому в силу ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР має право на спадкоємство після її смерті.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 20 вересня 2016 року (а.с. 30) вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася.

З копії довідки Володьководівицької сільської ради Носівського району № 949 від 10 червня 2016 року (а.с. 9) вбачається, що ОСОБА_3 на день смерті проживала та була зареєстрована одна в АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення даного факту має для ОСОБА_2 юридичне значення, так як дозволить їй реалізувати своє право на спадкове майно, яке залишилося після смерті матері.

За таких обставин позовні вимоги в частині встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок та право на земельну частку (пай), які належали ОСОБА_3, в зв'язку з відсутністю документів, які б підтверджували факт вступу у фактичне управління та володіння спадковим майном померлої ОСОБА_3, не прийняттям спадщини шляхом подачі у встановлений законом строк до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, а також в зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1219/02-31 від 2 липня 2016 року (а.с. 18).

У судовому засіданні встановлено, що на житловий будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація, що підтверджується копією технічного паспорта (а.с. 12-14).

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

У судовому засіданні встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, виданий на ім'я ОСОБА_3, був втрачений, що підтверджується оголошенням у газеті «Носівські вісті» (а.с. 11).

Позивач позбавлена можливості отримати дублікат втраченого сертифікату.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

За таких обставин суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та права на земельну частку (пай), які належали померлій ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 120, 123, 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 213, 215, 256, 259 ЦПК України, ст. 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 55,3 кв. м, житловою площею 15,9 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами (веранда) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, право на земельну частку (пай), площею 4,32 в умовних кадастрових гектарах, яке належало ОСОБА_3 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

На рішення позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення, а відповідачем в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя О.В.Киреєв