Справа № 153/975/15-ц Провадження № 22-ц/772/1045/2016Головуючий в суді першої інстанції Головін В. А.
Категорія 23 Доповідач Пащенко Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Пащенко Л.В.

Суддів: Жданкіна В.В., Ковальчука О.В.

При секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ПОП «Рідний край»

на рішення Ямпільського районного суду від 03 лютого 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватно-орендного підприємства «Рідний край» с. Тростянець Ямпільського району, третя особа без самостійних вимог: Реєстраційна служба Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області, про визнання недійсним договору оренди землі та скасування державної реєстрації, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з вищевказаним позовом.

В заяві зазначала, що 17.06.2002 року, згідно Договору оренди, вона передала в оренду ПОП «Рідний край» належну їй земельну частку (пай), розміром 3,44 в умовних кадастрових гектарах, без виділення її в натурі на місцевості, що розташована на території Тростянецької сільської ради Ямпільського району. Термін дії даного Договору 13 років, з 17.06.2002 року по 31.12.2015 року. На момент передачі в оренду земельна частка (пай) належала їй на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай).

25.09.2008 року взамін Сертифікату на земельну частку (пай) вона отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1, площею 4,2440га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тростянецької сільської ради Ямпільського району, кадастровий номер НОМЕР_2.

На початку 2015 року їй стало відомо, що керівництво ПОП «Рідний край» фальсифікує та укладає від імені власників земельних ділянок нові договори оренди землі на десятирічний термін. Так, ПОП «Рідний край» сфальсифікував від її імені договір оренди землі за №307 від 25.09.2008 року на 10-ти річний строк, таким чином без її відома продовжив оренду належної їй земельної ділянки. Отримавши у ПОП «Рідний край» копію реєстраційної справи оскаржуваного договору оренди землі №307 від 25.09.2008 року, вона-позивач побачила, що даний Договір оренди землі та акт прийому-передачі земельної ділянки в оренду нею не був підписаний.

13.03.2015 року вона-позивач звернулася до Ямпільського РВ УМВС України у Вінницькій області з офіційною заявою про фальсифікацію договору оренди землі із укладенням права оренди на новий термін, про що відомості внесені в ЄРДР і відкрито кримінальне провадження. Від працівників міліції їй стало відомо, що оскаржуваний договір оренди землі №307 від 25.09.2008 року зареєстрований у реєстраційній службі Ямпільського РУЮ Вінницької області 05.12.2014 року, де їй надали Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, з якого вбачається, що дійсно 05.12.2014 року за індексним номером 17739500 зареєстровано право оренди її земельної ділянки за ПОП «Рідний край» с. Тростянець Ямпільського району, строком на 10 років, тобто до 25.09.2018 року.

Оскільки вона-позивач не виявляла бажання передавати свою земельну ділянку відповідачу в оренду, не підписувала жодних документів, пов'язаних з укладанням Договору та передачі в оренду земельної ділянки відповідачу, то просила суд визнати недійсним Договір оренди землі №307, укладений 25.09.2008 року між нею та ПОП «Рідний край» с. Тростянець, Ямпільського району та скасувати державну реєстрацію Договору оренди землі №307 від 25.09.2008 року на земельну ділянку, кадастровий номер: НОМЕР_2, зареєстрований 05.12.2014 року реєстраційною службою Ямпільського РУЮ Вінницької області за заявою відповідача ПОП «Рідний край» с. Тростянець, Ямпільського району, за індексним номером: 17739500 , а також стягнути на її користь з відповідача судові витрати по справі.

Рішенням Ямпільського районного суду від 03 лютого 2016 рокупозовні вимоги ОСОБА_2 повністю задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач ПОП «Рідний край» просить рішення суду, як постановлене з порушенням вимог закону, скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову позивачу відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_3 та позивача ОСОБА_2, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення по слідуючих підставах.

З матеріалів справи вбачається, що 17.06.2002 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ПОП «Рідний край» було укладено договір оренди земельної частки (паю), згідно якого позивач-орендодавець передала, а відповідач-орендар прийняв в оренду земельну частку (пай), розміром 3,44 умовних кадастрових гектарів, вартістю 16183 грн., строком на 13 років, з 17.06.2002 року по 31.12.2015 року (а.с.14-15,74-75).

Судом встановлено, що, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку, серія НОМЕР_1, виданого 25.09.2008 року на підставі розпорядження Ямпільської РДА за №199 від 21.04.2008 року взамін Сертифікату на право на земельну частку (пай), позивач ОСОБА_2 (з 25.09.2008 року) є власником земельної ділянки площею 4,2440га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тростянецької сільської ради Ямпільського району (а.с.10,86).

Як видно з реєстраційної справи, 05.12.2014 року за індексним номером 17739500 у відділі Держкомзему Ямпільського району було зареєстровано договір оренди землі №307 від 25.09.2008 року, за яким ОСОБА_2 передала належну їй вищевказану земельну ділянку в оренду ПОП «Рідний край» строком на 10 років (витяг з Держреєстру, копія реєстраційної справи а.с.4,5-13,79-89).

Задоволюючи позовні вимоги щодо визнання недійсним договору оренди землі №307 від 25.09.2008 року, суд виходив з того, що відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення позивача ОСОБА_2 в укладенні спірного договору не було вільним та не відповідало її внутрішній волі, оскільки позивач вказаний договір не підписувала, інших осіб на укладання цього договору і його підписання не уповноважувала та що підпис, який наявний у договорі оренди, не є підписом позивача ОСОБА_2.

При цьому суд послався на висновок експерта за №289-П від 14.09.2015 року, в якому зазначено, що підпис у графі «Орендодавець» у договорі оренди землі №307 від 25.09.2008 року на ім'я ОСОБА_2 ймовірно виконаний не ОСОБА_2 (копія висновку експерта-а.с.131-142).

Що стосується позовної вимоги щодо скасування державної реєстрації спірного договору оренди землі, то суд фактично виходив з того, що ця вимога підлягає до задоволення, як похідна від вимоги про визнання недійсним цього договору оренди землі, яка задоволена.

Проте такий висновок суду не можна вважати обґрунтованим і таким, що відповідає матеріалам справи та вимогам закону з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Отже, з аналізу вказаних норм Закону слідує, що експертний висновок, зокрема, не є беззаперечним фактом, а одним із доказів, який повинен оцінюватись у сукупності з іншими доказами по справі.

З матеріалів справи видно, що до свого висновку про задоволення позову суд дійшов лише на підставі тверджень самої ОСОБА_2, як позивача, та висновку експерта за №289-П від 14.09.2015 року, який було отримано в результаті проведення почеркознавчої експертизи за експертною спеціальністю 1.1 (дослідження почерку і підписів), яка була призначена постановою слідчого у кримінальному провадженні (а.с.131).

Як видно, суд в рішенні не навів жодних мотивів, з яких прийняв до уваги як доказ вищеназваний висновок експерта. При цьому, не враховано, що даний експертний висновок отримано в кримінальному провадженні, суду надано копію цього висновку, а не оригінал. Також судом не дано оцінку названому висновку експерта щодо його належності, допустимості, достовірності і достатності, як доказу в даній цивільній справі, в розумінні вимог ст.ст.58,59 ЦПК України.

Поза увагою і оцінкою суду залишилось і те, що експерт в даному висновку зазначив, що «підпис у графі «Орендодавець» у договорі оренди землі №307 від 25.09.2008 року на ім'я ОСОБА_2 ймовірно виконаний не ОСОБА_2» (а.с.141), тобто відповідь експерта на дане питання у висновку не є категоричною.

До того ж, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 18.11.2015 року, за клопотанням представника відповідача, у цій справі призначалась судово-почеркознавча експертиза (а.с.114-115, 117-118), яка не була проведена саме через письмову відмову позивача надати письмові зразки свого підпису (а.с.121). І даному факту судом теж не було дано оцінки.

А будь яких інших достовірних, належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивач не надала.

Крім цього, між сторонами, як видно, виникли правовідносини, пов'язані з орендою землі, які регулюються Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» (далі - Закон), ЦК України, іншими законами України, постановами, виданими Кабінетом Міністрів України, у випадках, передбачених цим Законом, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст.3 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове, платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з пунктами 8, 17 Розділу X «Перехідні положення» ЗК України сільськогосподарські підприємства, які до введення у дію цього Кодексу уклали з власниками земельних часток (паїв) договори оренди, можуть, за бажанням власників цих часток (паїв), замовити землевпорядній організації виконання землевпорядних робіт, необхідних для виділення земельних часток паїв) в натурі (на місцевості), видачі їх власникам державних актів на право власності на землю та оплатити виконання таких робіт. Сільськогосподарське підприємство має переважне право на оренду земельних ділянок у таких громадян на строк, що був обумовлених у договорі оренди земельної частки (паю), або, за погодженням сторін, на інший строк.

Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в постанові №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (п.8, 5-й абзац) при розгляді спорів про переукладення договорів оренди землі суди повинні враховувати, що згідно з пунктом 2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Держкомітету України по земельних ресурсах від 17.01.2000 року N5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23.02.2000 року за N101/4322, після виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання державного акта на право приватної власності на землю зобов'язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства. З часу отримання особою державного акта на право приватної власності на землю вона набуває статусу власника земельної ділянки, у зв'язку з чим змінився предмет оренди та статус сторін договору оренди, а тому договір оренди земельної частки (паю) припиняється. Враховуючи вимоги статей 203, 215 ЦК про недійсність правочину, переукладення договору оренди земельної частки (паю) після виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки і одержання власником земельної частки (паю) державного акта на право власності на земельну ділянку можливе лише за наявності волевиявлення на те сторін.

Із наданих суду відповідачем документів, вбачається, що протягом всього часу, в тому числі і після 25.09.2008 року, позивач отримувала у відповідача відповідну плату за оренду земельної ділянки (а.с.99-111), чим фактично підтверджується існування між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ПОП «Рідний край» договірних правовідносин щодо оренди земельної ділянки.

Вищезазначене також судом не досліджувалось і не було взято до уваги.

За таких обставин рішення суду не може залишатись в силі і підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову позивачу в позові.

Керуючись ст. ст. 307,309, 314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПОП «Рідний край» задоволити.

Рішення Ямпільського районного суду від 03 лютого 2016 рокускасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватно-орендного підприємства «Рідний край» с. Тростянець Ямпільського району, третя особа без самостійних вимог: Реєстраційна служба Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області, про визнання недійсним договору оренди землі та скасування державної реєстрації відмовити.

Рішення може бути оскаржене в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Л.В. Пащенко

Судді: В.В. Жданкін

О.В. Ковальчук

Згідно з оригіналом: /підпис/