АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Кириленко Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 08 листопада 2016 року в справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Гермес Груп Інтернешнл» про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Гермес Груп Інтернешнл» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості.

17 жовтня 2016 року ТОВ «Гермес Груп Інтернешнл» подало заяву про забезпечення позову, в якій вказало, що на розгляді в Святошинському районному суді м. Києва перебуває справа за позовом ТОВ «Гермес Груп Інтернешнл» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Відповідно до інформаційної довідки №64680868 від 29.07.2016 року майном, яке може бути стягнено на материковій частині України, є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позов потрібно забезпечити у зв'язку з тим, що відповідач після отримання інформації про існування даної справи для уникнення відповідальності здійснить перереєстрацію майна, котре знаходиться на материковій частині України, на іншу особу чи оформить фіктивну заставу (іпотеку) майна, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З урахуванням наведеного позивач просив суд:

- накласти арешт на все майно ОСОБА_2, в тому числі на нерухоме майно - квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна, що знаходиться в його власності, в тому числі нерухомого майна - квартири, котра знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Цього ж дня ТОВ «Гермес Груп Інтернешнл» подало уточнену заяву про забезпечення позову, в якій просило накласти арешт на все майно ОСОБА_2, в тому числі на нерухоме майно - квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08 листопада 2016 року клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Гермес Груп Інтернешнл» про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 26.07.2016 року.

Заборонено ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Зазначає, що позивач не надав суду доказів, які б підтверджували намір відповідача здійснити будь-які операції з нерухомим майном.

Крім того, позивач не зазначив жодного доказу на підтвердження того, що відповідач може або намагається вжити заходів, які утруднять чи зроблять неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, не навів обґрунтувань того, що існує реальна загроза невиконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності забезпечення позовушляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та забороною відповідачу вчиняти будь-які дії щодо відчуження даної квартири, оскільки між сторонами існує спір про стягнення коштів за Договором від 12.07.2016 року в розмірі 298 440 грн.

Обраний ТОВ «Гермес Груп Інтернешнл» вид забезпечення позову відповідає вимогам ст. 152 ЦПК України, є співмірним із заявленими позивачем вимогами та гарантує виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Згідно із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Також колегія суддів зазначає, що накладення арешту на квартиру відповідача та заборона вчиняти будь-які дії щодо її відчуження не порушує його прав володіння та користування вказаним майном і такий захід забезпечення підлягає скасуванню у разі відмови позивачу в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки ухвалу постановлено з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав до її скасування.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,312,313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 08 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва