АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/2037/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1818/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Федорової Н.О.,

суддів - Карпусь С.А., Юзюка О.М.,

секретаря - Бондаря О.В.,

з участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

представника Другого відділу ДВС

міста Хмельницький ГТУЮ - Дориби А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 серпня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця,

в с т а н о в и л а:

30 січня 2014 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В його обґрунтування зазначив, що 21 лютого 2013 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 3/85/2013/ро. Відповідно до умов вказаного договору останній отримав кредит у сумі 290 000 грн. під 19,2 % річних на строк до 20 лютого 2026 року.

Того ж дня, між банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 3/85/2013/ро, за умовами якого вона поручилась перед кредитором за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань згідно кредитного договору.

Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_2 належним чином не виконував, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед банком.

Станом на 30 грудня 2013 року загальний розмір заборгованості становив 303 327 грн. 77 коп., яка складається із: 271 410 грн. - заборгованості по кредиту строкової; 9 253 грн. 96 коп. - заборгованості по кредиту простроченої; 22 663 грн. 81 коп. - заборгованості по процентах простроченої.

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції Карплюк О.І. Провадження № 22-ц/792/1818/16

Суддя-доповідач Федорова Н.О. Категорія: ухвала

А тому, просив суд стягнути на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 3/85/2013/ро від 21 лютого 2013 року у сумі 303 327 грн. 77 коп.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 8 травня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з з ОСОБА_2, ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 3/85/2013/ро від 21 лютого 2013 року у сумі 303 327 грн. 77 коп. Вирішено питання про судові витрати.

26 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на рішення державного виконавця. В її обґрунтування зазначила, що 8 липня 2014 року Хмельницьким міськрайонним судом було видано виконавчий лист № 686/2037/14-ц.

4 квітня 2016 року державним виконавцем Другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції Дорибою А.А. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Вказаною постановою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить їй на праві власності.

Вважає, що чинним законодавством не передбачено та не надано державному виконавцю повноважень накладати арешт на майно з метою забезпечення виконання виконавчого документу, тобто безстрокового його збереження шляхом заборони відчуження. Такі дії виконавця суперечить загальним засадам та завданням здійснення виконавчого провадження, положенням ст.ст. 50, 55 Закону України «Про виконавче провадження», згідно яких арешт накладається виключно з метою збереження майна для його вилучення та подальшої реалізації.

Окрім того, у провадженні Хмельницького міськрайонного суду перебуває цивільна справа № 686/5656/16-ц за її позовом до ОСОБА_2, Другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту.

А тому, просила суд визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції Дориби А.А. від 4 квітня 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; скасувати арешт усього рухомого та нерухомого майна, що належить їй на праві власності.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 серпня 2016 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Непогоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати її та постановити нову, якою визнати неправомірними дії державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції Дориби А.А. щодо накладання арешту на майно та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 4432819; визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції Дориби А.А. від 4 квітня 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Ухвалу вважає незаконною та необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм матеріального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Суд першої інстанції не врахував, що державним виконавцем жодних дій для забезпечення реального виконання рішення суду не вчинено, жодного опису не проведено, іншого майна не встановлено. Зазначене суперечить ч. 1 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, а не з метою спонукання його до пошуку додаткових коштів чи найшвидшого виконання в інший спосіб.

Поза увагою суду залишилось те, що вона від виконання зобов'язань по погашенню заборгованості не ухиляється, оскільки щомісячно із її заробітної плати утримуються кошти згідно вищезазначеного виконавчого листа. Будь-яких інших доходів не має, підприємницькою діяльністю не займається.

Окрім того, дії державного виконавця є неправомірними, оскільки суперечать вимогам ч. 2 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті.

У судовому засіданні апеляційного суду представник заявниці ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу з мотивів, які в ній зазначені.

Представник Другого відділу ДВС міста Хмельницький ГТУЮ Дориба А.А. заперечила проти задоволення апеляційної скарги, пояснивши, що оскаржена постанова винесена відповідно до вимог закону.

Заслухавши доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 8 травня 2014 року стягнуто із ОСОБА_2, ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 3/85/2013/ро від 21 лютого 2013 року у сумі 303 327 грн. 77 коп. та по 1 516 грн. 64 коп. з кожного судових витрат (а.с. 39).

У зв'язку з тим, що дане рішення добровільно боржниками виконане не було, представник АБ «Укргазбанк» звернувся до суду 24.06.2014 року з заявою про видачу виконавчих листів та, отримавши їх 08.07.2014 року, пред'явив до Другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції для примусового виконання (а.с. 41, 92).

6 серпня 2014 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП № 44322819) та запропоновано боржникам виконати рішення суду в добровільному порядку в семиденний термін (а.с. 72).

У зв'язку з відсутністю добровільного виконання рішення, 04.12.2014 державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_1, якою вирішено проводити щомісячне утримання з усіх видів заробітку, що належить до виплати боржнику, після відрахування податків, в розмірі 20 % до погашення заборгованості в сумі 304 844 грн. 41 коп. (а.с. 86).

За період з грудня 2014 року по лютий 2016 року із заробітної плати ОСОБА_1 було утримано по виконавчому листу 6 008 грн. 68 коп. (а.с. 59).

4 квітня 2016 року державний виконавець виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1, та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке їй належить (а.с. 89).

У п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014 року, № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з частиною першою статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 57 вказаного Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

З матеріалів справи вбачається, що у боржника відсутні кошти та інші цінності, достатні для задоволення вимог стягувача, зокрема погашення заборгованості по кредитному договору та судових витрат у розмірі 304 844 грн. 41 коп. Виконавчий лист про стягнення даних коштів у добровільному порядку не виконується. Натомість, докази, які б це підтверджували заявниця не надала. А тому, з метою реального виконання рішення суду суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця Другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції Дориби А.А. від 4 квітня 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; скасування арешту усього рухомого та нерухомого майна, що належить їй на праві власності.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції щомісячних відрахувань з заробітної плати заявниці на виконання рішення суду є безпідставними, оскільки вказані кошти є недостатніми для виконання рішення суду. Натомість, відповідно до вимог закону звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлена в справі ухвала є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування немає.

Доводи апеляційної скарги на законність судового рішення не впливають і його висновки не спростовують.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова