Справа № 539/1703/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Матвієнка В. М.

при секретарі Павличенко О.А.

представника ОСОБА_1- ОСОБА_2

представника Лубенської міської ради - ОСОБА_3

представника Оржицької державної нотаріальної контори - ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в м. Лубни справу за позовом ОСОБА_1 до Лубенської міської ради про усунення перешкод в користуванні будинком, вселення до будинку та Лубенської міської ради до ОСОБА_1 про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним, ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1О звернувся до суду з позовом до Лубенської міської ради про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, вселення до будинку.

У позові вказано, що ОСОБА_5 являється власником 13/25 частини житлового будинку розташованого в м. Лубни по вул. Фабрична 10 Полтавської області , яку успадкував за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_6 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.12.2014 року.

Інша 12/25 частини цього житлового будинку по теперішній час належить згідно договору дарування його братові ОСОБА_7, який помер 22 березня 2011 року.

На теперішній час ОСОБА_1 , являючись одним із власників будинку не може потрапити, як до будинку так і до прибудинкової території оскільки на вхідних воротах до входу на територію , на вхідних дверях житлового будинку встановлені запори, які відкрити не може за відсутністю ключів. Крім того Лубенською міською радою будинок згідно договору оренди від 28.03.2014 року переданий ОСОБА_8

На звернення ОСОБА_1 до Лубенської міської ради з заявами про надання інформації про осіб, які займають спірний будинок та на якій підставі вони проживають в ньому отримав відповідь, що будинок передано в оренду матері учасника АТО та що Лубенська міська рада має намір оформити право власності на 12/25 частини цього будинку, як на відумерлу спадщину.

На час зверення до суду з цим позовом 12/25 частини будинку по вул. Фабрична 10 м. Лубни не визнано відумерлою спадщиною.

В зв"язку з тим, що існують перешкоди в користуванні житловим будинком, порушенням прав власника частини цього будинку, ОСОБА_1 прохає суд усунути перешкоди в користуванні житловим будинком по вул. Фабрична 10 м. Лубни, Полтавської області та вселити його в цей будинок.

Лубенська міська рада звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним.

У позові вказано, що житловий будинок № 10 по вул. Фабрична, в м. Лубни, відповідно до рішення міської ради від 14.02.2014 року, перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Лубни, від імені якої діє Лубенська міська рада.

12/25 частини вказаного будинку належали ОСОБА_7,

який проживав в Російській Федерації, а 13/25 частини раніш належали ОСОБА_9, яка померла в 1994 році.

ОСОБА_7 помер в 2011 році в м. Тарко-Сале, Тюменської області Ямало-Ненецького автономного округу Російської Федерації. Згідно письмового повідомлення колишньої дружини ОСОБА_7 підтверджується , що вона з ОСОБА_7 проживали окремо, шлюб між ними був розірваний, наміру вступати в спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_7 у вигляді житлового будинку розташованому в м. Лубни ні вона, ні його діти не мали .

Враховуючи занедбаний стан житлового будинку Управління з питань комунального майна та земельних відносин звернулося до суду з заявою про визнання цього будинку відумерлою спадщиною.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 27.01.2014 року заявлені вимоги були задоволені. На підставі рішення суду від 27.01.2014 року , Лубенською міською радою прийняте рішення від 14.02.2014 року за яким будинок прийнято до комунальної власності міста.

Згідно договору оренди від 28.03.2014 року житловий будинок передано в оренду ОСОБА_8, договір оренди є чинним.

В зв"язку з тим, що ОСОБА_1 став претендувати на спадщину , що складається з 13/25 частин житлового будинку, яку заповідала його мати ОСОБА_6 ухвалою апеляційного суду Полтавської області рішення Лубенського міськрайонного суду від 14.02.2014 року було скасовано.

15.12.2014 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом , а саме на 13/25 частини житлового будинку по вул. Фабрична 10 м. Лубни Полтавської області .

Лубенська міська рада вважає, що дане свідоцтво видане незаконно і тому повинно бути визнано судом недійсним з наступних підстав:

- спадкова справа після смерті ОСОБА_9 , попереднього власника спірного домоволодіння, незаконно була відкрита нотаріусом Оржицької Держаної нотаріальної контори Полтавської області оскільки повинна відкриватися за місцем постійного проживання спадкодавця, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1,

- ОСОБА_9 померла в 1994 році, а спадкова справа нотаріусом Оржицької державної нотаріальної контори відкрита лише в 1997 році, що ставить під сумнів подачу заяви про прийняття спадщини ОСОБА_6 у встановлений законом строк,

- в матеріалах спадкової справи відсутня інвентаризаційна довідка, яка б чітко визначила перелік обєктів нерухомого майна, що входять до спадщини та їх інвентаризаційну вартість,

- дані технічних паспортів від 04.04.2014 р. та 22.09.2014 р., експертного звіту про оцінку вартості обєкту нерухомості, свідоцтва про право на спадщину за заповітом , щодо вартості, переліку спадкого майна мають розбіжності.

Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено , що особа , якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Враховуючи вищенаведене Лубенська міська рада прохає суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15.12.2014 року видане Оржицькою державною нотаріальною конторою на ім"я ОСОБА_10 та стягнути понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 16.07.2015 року зустрічний позов Лубенської міської ради об"єднаний з первинним позовом в одне провадження.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги підтримав, прохав їх задовольнити, оскільки ОСОБА_1 , як власник будинку не може володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому будинком тривалий час. Право власності на частину будинку він набув законно,в порядку спадкування після смерті своєї матері. Порушень вимог законодавства при відкритті спадкової справи, видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріусом Оржицької державної нотаріальної контори не допущено.

Позов Лубенської міської ради про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом не визнав, вважаючи його безпідставним, прохав суд в його задоволенні відмовити.

Представник Лубенської міської ради, він же представник управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради свій позов підтримав, прохав його задовольнити, мотивуючи тим, що відкриття спадкової справи , видача свідоцтва про право на спадщину нотаріусом Державної нотаріальної контори смт. Оржиця здійснено з порушенням норм Закону, оскільки місцем відкриття спадщини являється постійне місце проживання спадкадавця ОСОБА_9 , яка постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. Дані щодо об"єктів нерухомості , їх розмірів, вартості цих об"єктів , що входять до спадщини в технічній документації, звітах про їх оцінку, свідоцтві про право на спадщину за заповітом мають розбіжності.

Рішення Лубенської міської ради про прийняття у власність територіальної громади м. Лубни будинку по вул. Фабрична 10 , договір оренди від 28.03.2014 року , за яким цей будинок передано ОСОБА_8 є чинними. ОСОБА_8 після передачі їй будинку в оренду за власні кошти провела ремонт цього будинку, облаштувала присадибнку ділянку, встановила новий паркан. Всі ці обставини дають підстави для відмови в задоволенні позову ОСОБА_1

Третя особа ОСОБА_8 в задоволенні позову ОСОБА_1 прохала відмовити, позов Лубенської міської ради підтримала, вважаючи, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом видавалось ОСОБА_1 незаконно. Вона особисто до спадщини, яка оформлена на ОСОБА_1 ніякого відношення не має та не бажає щоб ОСОБА_1 проживав в будинку, який вона орендує.

Представник Оржицької державної нотаріальної контори ОСОБА_4 прохала в задоволенні позову Лубенської міської ради відмовити, вважаючи його безпідставним оскільки порушень вимог закону при відкритті спадкової справи, оформленні свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого на ім"я ОСОБА_1 не було допущено оскільки спадкодавець ОСОБА_9 на час відкриття спадщини постійно проживала ІНФОРМАЦІЯ_2. Після смерті ОСОБА_9 її рідна сестра ОСОБА_11 прийняля спадщину, оскільки фактично вступила у володіння спадковим майном, отримала грошові вкалади належні спадкодавцю ОСОБА_9 Оформлення та видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом здійснювалось на підставі наданих документів, яким не довіряти в неї підстав не було. Перевіряти достовірність даних цих документів в обов"язки нотаріуса не вхождить. Спору щодо витдачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім"я ОСОБА_1 між спадкоємцями не було, дії нотаруса щодо відкриття спадкової справи ніким не оскаржувалися, доказів на підтвердження своїх позовних вимог Лубенська міська рада суду не надала. Крім того ОСОБА_8 не є спадкоємцем на спадщину, яку оформив на себе ОСОБА_1

Дослідивши матеріали справи, докази, заслухавши сторони, третіх осіб суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до Лубенської міської ради підлягає задоволенню, а в задоволенні позову Лубенської міської ради до ОСОБА_1 про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним слід відмовити.

Встановлено, що з 01.12.1978 року власником житлового будинку по вул. Фабрична 10 м. Лубни Полтавської області була ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння ( а.с.69).

Згідно договору дарування від 06.07.1999 року ОСОБА_9 подарувала ОСОБА_7 12/25 частини житлового будинку розташованого в м. Лубни вул. Фабрична 10 Полтавської області, який залишився власником цієї частини будинку по теперішній час, що підтверджується копією договору дарування, довідкою - характеристикою, інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.67-73).

26.09.1994 року ОСОБА_9 померла ( а.с.74).

В березні 2011 року ОСОБА_7 помер в м. Тарко-Сале, Тюменської області Ямало-Ненецького автономного округу Російської Федерації. Згідно рішення Лубенського міськрайонного суду від 27.01.2014 року було задоволено заяву управління з питань комунального майна та земельних ресурсів виконавчого комітету Лубенеської міської ради про визнання майна ( 12/25 частини житлового будинку по вул. Фабрична 10 м. Лубни відумерлою спадщиною.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 11.09.2014 року в зв"язку з виникненням спору у спадкоємців на спадщину рішення суду від 27.01.2014 року скасоване, а заява залишена без розгляду. ( а.с.8-9).

Згідно рішення суду від 19.11.2015 року в задоволенні позову управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради про визнання права власності на 12/25 частини житлового будинку через наявність спадкоємців ( дітей ) ОСОБА_7

було відмовлено, рішення є чинним. Отже власником 12/25 частини житлового будинку по вул. Фабрична 10 м. Лубни на теперішній час залишився ОСОБА_7 Вказану частину будинку мають намір оформити в порядку спадкування його діти про що вони повідомили суд.

Інші 13/25 частини житлового будинку з господарчииим будівлями належать на праві власності ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.12.2014 року виданого йому Оржицькою державною нотаріальною конторою ( а.с.6). Вказану частину домоволодіння ОСОБА_1 заповідала його мати ОСОБА_6 , яку фактично прийняла після смерті своєї сестри ОСОБА_9

Лубенська міська рада вважає, що дане свідоцтво про право на спадщинцу за заповідом від 15.12.2014 року Оржицькою державною нотаріальною конторою видане незаконно і тому повинно бути визнано недійсним оскільки спадкова справа після смерті ОСОБА_9 , власника спірного домоволодіння, незаконно була відкрита нотаріусом Оржицької Держаної нотаріальної контори Полтавської області оскільки повинна відкриватися за місцем постійного проживання спадкодавця в м. Лубни де він постійно проживав до дня свої смерті, ОСОБА_9 померла в 1994 році, а спадкова справа нотаріусом Оржицької державної нотаріальної контори відкрита лише в 1997 році, що ставить під сумнів подачу заяви про прийняття спадщини ОСОБА_6 у встановлений законом строк, в матеріалах спадкової справи відсутня інвентаризаційна довідка, яка б чітко визначила перелік обєктів нерухомого майна, що входять до спадщини та їх інвентаризаційну вартість, дані технічних паспортів від 04.04.2014 р. та 22.09.2014 р., експертного звіту про оцінку вартості обєкту нерухомості, свідоцтва про право на спадщину за заповітом , щодо вартості, переліку спадкого майна мають розбіжності. Всі ці обставини на думку представника Лубенської міської ради є підставами для визнання свідоцтва про право на спадщину за заповідом від 15.12.2014 року недійсним відповідно ст. 1301 ЦК України з чим суд не може погодитися.

Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено , що особа , якій воно видане , не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Як встановлено судом житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Фабрична 10 м. Лубни належали ОСОБА_12, яка померла 26.09.1994 року . Спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_9 фактично прийняла її рідна сестра ОСОБА_6 - мати ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, матеріалами спадкової справи.(а.с.6, 130-141).

Згідно матеріалів спадкової справи №151 заведеної Оржицькою державною нотаріальною конторою підтверджується , що 01.10.1997 року ОСОБА_6 звернулась до Оржицької державної нотаріальної контори Полтавської області з заявою про фактичне прийняття нею спадщини, що відкрилась після смерті її рідної сестри ОСОБА_9, померлої 26.09.1994 року в с. Маяківка, Оржицького району Потавської області.

26 ро 26.06.2004 року померла ОСОБА_6, після смерті якої відкрилась спадщина , яку вона заповідала своєму синову ОСОБА_1. 15.12.2014 року Оржицькою державною нотаріальної конторою видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщинцу за заповітом на 13/25 частини житлового будинку по вул. Фабрична 10 м. Лубни Полтавської області та господарських будівель.

Сві14. Згідно ПОРЯДКУ ВЧИНЕННЯ НОТАРІАЛЬНИХ ДІЙ НОТАРІУСАМИ УКРАЇНИ від 22.02.2012 року, п. 4., п.5 глави 10 розділу ІІ передбачені дії нотаріуса, які він обов"язково здійснює при видачі при видачі свідоцтва про право на спадщину . Судом встановлено, що нотаріусом Оржицької державної нотаріальної контори при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.12.2014 року на ім"я ОСОБА_1 ніяких порушень не допущено, всі дії , які необхідно було вчинити згідно ПОРЯДКУ ВЧИНЕННЯ НОТАРІАЛЬНИХ ДІЙ НОТАРІУСАМИ УКРАЇНИ від 22.02.2012 року нотарусом Оржицької державної нотаріальної контори виконані.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України , який діяв на дату смерті ОСОБА_9, місцем відкриття спадщини , визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно не відоме - місцезнаходження майна або його основної частини . Згідно довідки Оржицької селищної ради Оржицького району Полтавської області ОСОБА_9, яка померла 26.09.1994 року в с. Маяківка Оржицього району Полтавської області проживала в житловому будинку за адресою : с. Маяківка, вул. Радянська, будинок №5, Оржицького району Полтавської області, являючись власником цього будинку , що| підтверджується Свідоцтвом про право власності на житловий будинок виданого 26.09.1997 року на підставі рішення виконкому Оржицької селищної ради від 25.02.1997 року та зареєстрованого в Лубенському МБТІ Полтавської області 29.09.1997 року в реєстровій книзі №1 за реєстровим) №340. ОСОБА_9 за життя мала грошові вклади у відділенні Ощадбанку в смт. Оржиця Полтавської області.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14 підтвердили, що ОСОБА_9О.д дійсно проживала з 80 - х років в с. Маяківка Оржицького району Полтаської області по день своєї смерті. Працювала ОСОБА_9 у школі в с. Маяківка Оржицького району, мала рідну сестру ОСОБА_6 , яка була власником частини житлового будинку розташованому в м. Лубни Полтавської області.

Враховуючи зазначене суд прийшов до висновку, що спадкодавець ОСОБА_9 по день своєї смерті , час відкриття спадщини постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_3, де і похована, а тому спадкова справа після її смерті правомірно була відкрита нотаріусом Оржицької державної нотаріальної контори.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу УРСР, який діяв на момент смерті ОСОБА_9 визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Факт прийняття спадщини ОСОБА_6 підтверджується довідкою виконкому Оржицької селищної ради №1637 від 12.09.1997 року тим що ОСОБА_6 взяла на зберігання документи на будинок , ощадні книжки та майно померлої ОСОБА_9

З врахуванням викладеного , ствердження представника Лубенської міської ради про те що свідоцтво про право на спадщину за заповідом від 15.12.2014 року Оржицькою державною нотаріальною конторою видане незаконно і тому повинно бути визнано недійсним за вищенаведеними обставинами суд оцінює критично і спростовується наданими доказами.

Посилання представника Лубенської міської ради на те що у свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 15.12.2014 року виданого держаним нотаріусом Оржицької державної нотаріальної контори Полтавської області на 13/25 частин будинку за адресою : м. Лубни вулиця Фабрична, будинок 10, що належав ОСОБА_9 невідомо з яких даних нотаріус особисто встановив об»єм спадкового майна за відсутністю цих даних у правовстановлюючих документах , що є однією з підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину суд також оцінює критично оскільки нотаріусу для оформлення спадщини були надані наступні документи: Свідоцтво на право особистої власності на домоволодіння видане 01 грудня 1978 року, виконавчим комітетом Лубенської міської ради народних депутатів Полтавської області на підставі рішення виконкому Лубенської міської ради народних депутатів №411 від 29 листопада 1978 року та зареєстрованого в Лубенському МБТІ Полтавської області 20 грудня 1978 року в реєстровій книзі №20 за реєстровим №3529. При цьому є відмітка нотаріуса, що по цьому документу подаровано 12/25 частини житлового будинку 06.12.1979 року на ім»я ОСОБА_7 за реєстровим №2614. Договір дарування 12/25 частин жилого будинку, посвідчений 06.07.1979 року ОСОБА_15Г державним нотаріусом 2-І Лубенської державної нотаріальної контори Полтавської області за реєстровим №2614. Та зареєстрованого в Лубенському МБТІ Полтавської області 09 липня 1979 року в реєстровій книзі №20 за реєстровим №3529. Довідка видана 02.10.2014 року №14*1329 Комунальним підприємством Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації Полтавської області про те що за ОСОБА_9 числиться 13/25 частин житлового будинку на підставі Свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння, виданого 01 грудня 1978 року виконавчим комітетом Лубенської міської ради та 12/25 частин числиться за ГриценкоВолодимиром Павловичем на підставі вищезазначеного Договору дарування.

Технічний паспорт на житловий будинок №10 по вулиці Фабричній в м. Лубни Полтавської області виготовлений 22.09.2014 року ПП "Бюро послуг та консультацій".

Звіт про незалежну оцінку об»єкту нерухомого майна житловий будинок з господарськими будівлями що розташовується за адресою:Полтавська область, Лубенський район, м.Лубни, вулиця Фабрична, 10 виданий ФОП ОСОБА_16 дата оцінки 23 вересня 2014 року де зазначено чітко , що оціночна вартість 13/25 частин об»єкту оцінки становить 99 207 грн. У звіті також зазначено власників будинку: ОСОБА_7 12/25 частини та ОСОБА_9 13/25 частини . Перевіряти дійсність цих записів, даних про об"єкти нерухомості нотаріус не зобов"язаний.

Суд вважає, що на підставі цих документів нотаріус правомірно видав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 13/25 частини вищезазначеного будинку ОСОБА_1.

Посилання представника Лубенської міської ради на те що в нього виникають сумніви щодо своєчасної подачі заяви ОСОБА_6 на спадщину , яка відкрилась після смерті ОСОБА_9 та відкриття спадкової справи тільки у 1997 році суд не бере до уваги оскільки матеріалами спадкової справи, поясненями нотаріуса ОСОБА_4 підтверджується, що ОСОБА_6 фактично прийняла спадщину після смерті своєї рідної сестри ОСОБА_9

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно ПОСТАНОВИ ПЛЕНУМУ ВЕРХОВНОГО СУДУ УКРАЇНИ від 30 травня 2008 року № 7"Про судову практику у справах про спадкування" зазначено - відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

В судовому засіданні встановлено, що заповіт складений ОСОБА_6 матір"ю ОСОБА_1 дійсний, сам ОСОБА_1 не усунутий від спадкування, являється належним спадкоємцем за заповітом, порушень відкриття спадкової справи нотаріусом не допущено і тому суд вважає , що підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.12.2014 року немає і тому в задоволенні позовних вимог Лубенської міської ради слід відмовити.

Суд також взяв до уваги те що Лубенська міська рада, третя особа ОСОБА_8 не входять до кола спадкоємців, які могли б оспорювати дії, пов"язані з прийняттям, оформленням свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого на ім"я ОСОБА_1

Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється власником 13/25 частини будинку по вул. Фабрична 10 м. Лубни Полтавської області, власність набув в порядку спадкування за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_6

Відповідно до ст.41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

ОСОБА_1 не може скористатися своїм правом, як власник частини житлового будинку оскільки в будинку проживають сторонні особи, вселені до нього Лубенською міською радою.

Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В зв"язку з вищенаведеним ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом , вимагаючи вселити його до житлового будинку по вул. Фабрична 10 м. Лубни , як одного із власників цього житла. Вимоги ОСОБА_1 суд визнає законними , які підлягають задоволенню оскільки позивач реально позбавлений права, як власник частини будинку володіти, користуватися, розпоряджатися ним, сама ОСОБА_8 проти вселення ОСОБА_1 до будинку.

Ствердження представника Лубенської міської ради про те що спірний будинок переданий у власність територіальній громаді м. Лубни , що існує договір оренди цього будинку згідно якого ОСОБА_8 проживає в ньому , яка здійснила ремонт будинку , що є підставами для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про його вселення до будинку суд оцінює критично оскільки ОСОБА_1 являється законним власником 13/25 частини будинку, передача будинку до територіальної громади м. Лубни проводилася на підставі рішення Лубенського міськрайонного суду від 27.01.2014 року, яке скасоване судом апеляційної інстанції 11.09.2014 року , будинок не визнаний відумерлою спадщиною, сама ОСОБА_8 в цьому будинку не проживає, не зареєстрована , що нею було підтверджено в судовому засіданні. Крім того Лубенська міська рада пропонувала ОСОБА_1 продати належну йому частину спірного будинку тим самим визнаючи на ним право власності на 13/25 частини будинку.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Лубенської міської ради підлягають задоволенню, а в задоволенні позову Лубенської міської ради до ОСОБА_1 про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом слід відмовити.

Згідно ст. 88 ЦПК України понесені ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору підлягають стягненню з Лубенської міської ради .

Керуючись ст. 41 Конституції України.

ст.ст.16, 319, 391, 1301 ЦК України,

ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212 215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Лубенської міської ради про усунення перешкод в користуванні будинком , вселення до будинку задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 в житловий будинок , що розташований за адресою вул. Фабрична 10 , м. Лубни , Полтавської області.

Стягнути з Лубенської міської ради на користь ОСОБА_1 243 грн.

60 коп. судового збору.

В задоволенні позову Лубенської міської ради до ОСОБА_1 про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення .

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_17 В. М.