Справа № 130/2421/15-ц Провадження № 22-ц/772/1870/2016Головуючий в суді першої інстанції Вернік В. М.
Категорія 27Доповідач Сопрун В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого: Сопруна В.В.,

суддів: Луценко В.В., Матківської М.В.,

при секретарі: Маркевич Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третьої особи - ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», за участю третьої особи - ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим,

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

В серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 12.06.2008 року Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 уклали кредитний договір №0, згідно з умовами якого банк надав кредитні кошти у розмірі 16080 доларів США на строк з 12.06.2008 року до 11.06.2015 року.

12.06.2008 року №206261 Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 уклали договір поруки, згідно з умовами якого ОСОБА_3 поручається перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором №0 від 12.06.2008 року.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним правочином, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях.

У зв»язку з неналежним виконанням умов договору утворилась заборгованість в розмірі 547832,40 грн., з яких: тіло кредиту - 270042,28 грн., відсотки - 277790,11 грн., яку позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3

ОСОБА_3 звернулась до суду з зустрічним позовом до ПАТ «ДельтаБанк» про визнання припиненим договір поруки від 12.06.2008 року №206261, який був укладений між нею та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», посилаючись на обставини укладення АТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_2 додаткових угод №1 від 12.06.2008 року та №1 від 14.04.2009 року до основного кредитного договору №0 від 12.06.2008 року, що становлять збільшення обсягу відповідальності ОСОБА_3 як поручителя без погодження із нею, зазначивши, що їй не надходили відповідні повідомлення та не ознайомлювалась із вказаними змінами, а лише дізналась після отримання 07.11.2015 року ухвали Жмеринського міськрайонного суду про відкриття провадження в даній справі.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08 квітня 2016 року первісний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №0 від 12.06.2008 року станом на 28.07.2015 року в розмірі 142963,56 грн. тіла кредиту та 198298,40 грн. відсотків, а всього боргу в сумі 341261,96 грн., а також на користь держави 3412,62 грн. судового збору.

У задоволенні позовних вимог первісного позову щодо солідарного стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 547832,40 грн. - відмовлено.

Зустрічний позов задоволено.

Визнано припиненим договір поруки від 12.06.2008 року №206261. Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 487,20 грн. судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, позивач, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити в повному обсязі, а в задоволені зустрічного позову відмовити.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, прийшла до висновку, що остання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішенням, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 уклали кредитний договір №0 від 12.06.2008 року, за умовами якого банк надав відповідачу ОСОБА_2 кредит в розмірі 16080 доларів США на споживчі потреби строком до 11.06.2015 року, із сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 14% річних (т.1 а.с.5-13).

ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «УкрСиббанк» уклали договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.11.2011 року, в тому числі за укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 договором про надання споживчого кредиту від 12.08.2008 року №0 (а.с.58-96).

Згідно п.1.2.2. вказаного кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору.

Відповідно до п.1.3.1. договору кредиту за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу в розмірі, збільшеному вдвічі від вказаної в розмірі 14% річних ставки.

Згідно п.1.6. кредитного договору сторони погодили наступну черговість погашення заборгованості: 1) прострочені комісії; 2) строкові комісії; 3) прострочені проценти; 4) строкові проценти; 5) прострочена сума основного боргу; 6) строкова сума основного боргу; 7) штрафні санкції за договором.

Відповідно п.3.1.2. вказаного договору банк має право відмовити позичальнику у наданні кредиту (повністю або частково) та/або вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення в порядку, встановленому розділом 6 договору, зокрема, у разі порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань за договором строком більше, ніж на один місяць.

Згідно додатку №1 до вказаного договору кредиту стронами погоджено графік погашення кредиту, яким визначено на відповідну дату кожного місяці певну зменшувану суму залишку максимальної допустимої заборгованості по тілу кредиту, тобто передбачено щомісячний платіж з погашення основної суми боргу.

Як вбачається з матеріалів справи позичальник ОСОБА_2 умов кредитного договору належним чином не виконує, у зв»язку з чим, станом на 28.07.2015 року перед Банком утворилась заборгованість в розмірі 547832,40 грн., з яких 270042,28 грн. по тілу кредиту та 277790,11 грн. по відсоткам (т.1 а.с.183).

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в межах трирічного строку позовної давності в розмірі 341261,96 грн., з яких по тілу кредиту 142963,56 грн.; 198298,40 по відсоткам виходячи з наступного:

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до вимог ч.3-5 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування наслідків якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ст.257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Як вбачається з матеріалів справи позовну заяву подано 26.08.2015 року, що підтверджується відтиском на конверті (т.1 а.с.44), часткове виконання боргового зобов»язання за кредитним договором в розмірі 1500 доларів США відбулось в квітні 2012 року, згідно розрахунку (т.1 а.с.97), таким чином фактичне пред»явлення позову перебуває поза межами загального трирічного строку відновленого у квітні 2012 року (сплатою 1500 доларів США), про що наголошувала ОСОБА_2 у заяві про застосування строків позовної давності, а тому суд першої інстанції прийшов обґрунтованого висновку, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» прострочена заборгованість в розмірі 341261,96 грн., з яких: по тілу кредиту 142963,56 грн.; 198298,40 по відсоткам, за відповідний період включно з серпня 2012 року по липень 2015 року згідно наданих позивачем розрахунків (т.1 а.с.97), що також узгоджується з погодженим сторонами графіком платежів (т.1 а.с.24-26) та відповідними положеннями кредитного договору.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в частині того, що Банком позовну заяву подано до суду в межах строків позовної давності безпідставні та спростовується вище викладеними обставинами.

Зокрема, у правових висновках, викладеним у правових позиціях Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 06.11.2013 року (№ 6-116цс13), від 19.03.2014 року (№ 6-20цс14), від 18.06.2014 року (№ 6-61цс14) та від 03.06.2015 року (№6-31цс15), визначено, що в разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до закінчення строку виконання останнього зобов'язання має право заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими відсотками, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з відсотками) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись залежно від закінчення строку сплати кожного зі щомісячних платежів.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

12.06.2008 року АКІБ «УкрСиббанк» з відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки №206261 в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором №0 від 12.06.2008 року (т.1 а.с.27-28).

Згідно п.1.3. договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в тому числі кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору.

Відповідно п.1.4. вказаного договору поруки відповідальність поручителя та боржника є солідарною.

Згідно п.2.1. договору поруки кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під «згодою поручителя» сторонами погоджено візування поручителем змін до основного договору (шляхом проставлення підпису) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями, та/або укладення поручителем додаткової угоди до цього Договору щодо внесення відповідних змін.

Додатковою угодою №1 від 12.06.2008 року до договору про надання споживчого кредиту №0 від 12.06.2008 року (т.1 а.с.17) внесено зміни до даного правочину, якими його серед іншого доповнено додатком №2 «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту»; додано до договору додаток №3 «Тарифи банку» щодо сплати комісії за надання кредиту в розмірі 2% від суми кредиту, комісії за управління кредитом при внесенні змін в кредитний договір за ініціативою клієнта (окрім пролонгації та збільшення ліміту по кредиту) в розмірі 0,1% від суми залишкової заборгованості, комісії за управління кредитом при внесенні змін в кредитний договір за ініціативою клієнта (при пролонгації) в розмірі 0,99% від суми залишкової заборгованості, комісії за управління кредитом при внесенні змін в кредитний договір за ініціативою клієнта (при зниженніставки за кредитним договором, якщо раніше було підвищення ставки за прострочку понад 30 днів) в сумі 100 доларів США; доповнено пунктом 3.4.5. щодо обов'язку позичальника сплачувати платежі на користь третіх осіб в порядку та на умовах, визначених законодавством України, зокрема, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, в частині оплати нотаріальних дій, законом України «Про страхування» в частині оплати страхових платежів при укладенні угод страхування, Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» в частині оплати послуг суб'єктами оціночної діяльності, Декретом Кабінету Міністрів України «Про державне мито» в частині оплати державного мита тощо.

Додатковою угодою №1 від 14.04.2009 року до вказаного кредитного договору визначено строк сплати процентів з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за яким були нараховані банком такі проценти, та викладено у новій редакції додаток №1 до договору.

Згідно ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно змісту ч.1-3 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визнання договору поруки укладеного між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк» №206261 від 12.06.2008 року, оскільки як вбачається додатковою угодою було внесено зміни до умов кредитного договору без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збiльшення обсягу вiдповiдальностi ОСОБА_3, як поручителя, за зобов'язаннями позичальника ОСОБА_2 згідно умов кредитного договору №0 від 12.06.2008 року, а тому суд обґрунтовано задовольнив зазначені вимоги. Доводи апеляційної скарги в цій частині також безпідставні.

Відповідно до ст..308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - відхилити.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Луценко В.В.

Матківська М.В.

З оригіналом вірно: Сопрун В.В.