Справа № 369/7068/16-ц
Провадження № 2/369/3230/16
РІШЕННЯ

Іменем України

29.09.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

за участі секретаря Дуплій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 2003 року по 2014 рік. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, 2005 року народження. За час шлюбу ними було придбане майно: автомобіль Audi F4, 1995 року випуску. Даний автомобіль був зареєстрований за відповідачем. Після розірвання шлюбу відповідач продав автомобіль без її згоди. Оскільки дане майно було відчужене без її згоди, вона має право на компенсацію вартості даного автомобіля. В добровільному порядку поділити майно сторони не можуть.

Просила в суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь компенсацію вартості автомобіля Audi F4, 1995 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, в розмірі 60 362,76грн.; судові витрати покласти на відповідача.

При розгляді справи ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги. Вказала, що нею та відповідачем погоджена вартість даного автомобіля в розмірі 80 000 грн. Тому просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь компенсацію вартості автомобіля Audi F4, 1995 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, в розмірі 40 000 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив задоволити.

У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

При розгляді справи судом встановлено, що 19 липня 2003 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб.

Рішенням Києв-Святошинського районного суду Київської області від 31 жовтня 2014 року шлюб між сторонами розірвано.

Від подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Встановлено, що сторонами був придбаний автомобіль Audi F4, 1995 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Даний автомобіль був відчужений за договором купівлі-продажу №2991/01/3246/2016, який виписаний в ТЦС №3246 від 21 травня 2016 року на ОСОБА_5.

Дані обставини визнавались сторонами при розгляді справи та не оспорювалось, а також підтверджено довідкою Територіального сервісного центру 3246 №234 від 22 червня 2016 року.

За ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюють положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Оскільки майно придбано сторонами у період зареєстрованого шлюбу, тому воно є спільною сумісною власністю сторін і частки сторін є рівними.

Відповідно до п.п. 22-25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11, від 21 грудня 2007 року поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Враховуючи те, що сторони погодили вартість майна, про що подані письмові заяви, фактичне відчуження автомобіля без згоди позивачки, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

За ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Оскільки позовні вимоги суд задоволив, тому з відповідача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору відповідно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 57-64, 208-223 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 заволити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) компенсацію вартості автомобіля Audi F4, 1995 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, в розмірі 40 000 грн. (сорок тисяч грн.) та судовий збір в розмірі 400 грн. (чотириста грн.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.С. Пінкевич