АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

представника відповідача

КП «Київпастранс» Гуржія Є.О.,

представника відповідача

ПАТ «СК «Країна» Усенка А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11 листопада 2016 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до Комунального підприємства «Київпастранс», Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», третя особа: ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої каліцтвом,

В С Т А Н О В И ЛА:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.11.2016 закрито провадження у справі в частині вимог ОСОБА_5 до КП «Київпастранс», ПАТ «СК «Країна» про відшкодування моральної шкоди.

Цією ж ухвалою зупинено провадження у даній справі в частині вимог ОСОБА_5 до КП «Київпастранс», ПАТ «СК «Країна» про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі в частині вимог ОСОБА_5 до КП «Київпастранс», ПАТ «СК «Країна» про відшкодування моральної шкоди, сторонами не оскаржена.

Не погоджуючись з ухвалою суду в частині зупинення провадження у справі ПАТ «СК «Країна» оскаржило її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу в частині зупинення провадження у справі та постановити нову, якою закрити провадження і в частині цих вимог. Вважає, що суд дійшов помилкового висновку про те, що спірні правовідносини допускають правонаступництво у зв'язку зі смертю позивача, оскільки з огляду на зміст заявлених позивачем вимог та враховуючи положення ст. 1219 ЦК України, до складу спадщини не входять права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема, право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Представники відповідачів в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Колегія суддів, визнала за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явились, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги на ухвалу про зупинення провадження у справі.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представників відповідачів, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у березні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до КП «Київпастранс», ПАТ «СК «Країна», третя особа: ОСОБА_6, в якому, з урахуванням змінених позовних вимог (а.с. 73-78), просив:

- стягнути КП «Київпастранс» на свою користь починаючи з 04.03.2016 та безстроково, шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки у розмірі однієї мінімальної заробітної плати;

- стягнути солідарно з відповідачів понесені ним витрати на лікування у розмірі 9 272,06 грн.;

- стягнути КП «Київпастранс» моральну шкоду у розмірі 195 000,00 грн.;

- стягнути з ПАТ «СК «Країна» моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн.

04.10.2016 позивач ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 04.10.2016, виданим Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1175 (а.с. 135).

Зупиняючи провадження у справі в частині вимог про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення понесених витрат на лікування, суд першої інстанції виходив з того, що вказані вимоги допускають правонаступництво.

Проте, з вказаним висновком суду погодитись не можливо, з огляду на наступне.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на завдання ушкоджень його здоров'ю внаслідок ДТП, що відбулась 18.05.2011 в місті Києві за участю транспортного засобу «Богдан», д.р.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6

У позові позивач посилався на ст. 1195 ЦК України (відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я), п. 22 Постанови Пленуму ВСУ від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (відшкодування шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я складається зі щомісячних платежів (страхових виплат), що виплачуються протягом строку, на який встановлено втрату працездатності, та додаткових витрат, що виплачуються протягом строку, на який визначено потребу в них. При поданні заяви про відшкодування шкоди після закінчення трьох років із дня втрати потерпілим працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня смерті годувальника присудження виплат провадиться з дня звернення з такими вимогами), ст. 26 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим).

Таким чином, позивач посилався на отримання ним ушкоджень здоров'я внаслідок ДТП, у зв'язку з чим просив відшкодувати відповідачами шкоду, заподіяну його здоров'ю. Інших майнових вимог позивач до відповідачів не висував, іншими підставами, окрім отримання ушкоджень здоров'я внаслідок ДТП, свої позовні вимоги не обґрунтовував.

При цьому, слід зауважити, що позовні вимоги щодо стягнення витрат на лікування також належать до відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю потерпілого, оскільки: позовні вимоги аргументовані тим, що 09.02.2011 між ПАТ «СК «Країна» та КП «Київпастранс» було укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/2148337, яким було застраховано цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу марки «Богдан», д.р.н. НОМЕР_1; основним нормативно-правовим документом в даній сфері господарської діяльності є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції, що діяла на момент ДТП; ст. 23 Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди є шкода, пов'язана з лікування потерпілого, з тимчасовою втратою працездатності потерпілим, із стійкою втратою працездатності потерпілим, із смертю потерпілого.

Отже, всі позовні вимоги зводяться виключно до відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництва.

Пункт 1 ч. 1 ст. 203 ЦПК України визначає, що у випадках, встановлених пунктами 1, 2 і 5 частини 1 ст. 201 цього Кодексу, провадження зупиняється до залучення до участі у справі правонаступника чи законного представника.

На переконання суду у даних правовідносинах правонаступництво не допускається.

Так, ч. 1 ст. 26 та ст. 30 ЦПК України передбачено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

За змістом ст.ст. 28, 29 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов'язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи, а також здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Згідно вимог ч. 1 ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я (п. 3 ч. 1 ст. 1219 ЦК України).

Посилання суду на ст. 1229 ЦК України, за якою страхові виплати (страхове відшкодування) спадкуються на загальних підставах, не виключає, а містить пряме посилання для застосування загальної норми ст. 1219 ЦК України, що визначає права та обов'язки особи, які не входять до складу спадщини, а саме право на відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я.

Водночас, слід зауважити, що в матеріалах судомі справи не міститься документів, що підтверджували б наявність на момент смерті позивача страхового відшкодування, що могло б спадкуватися. Також з матеріалів справи не вбачається, що позивач звертався до ПАТ «СК «Країна» з заявою про виплату страхового відшкодування, у зв'язку з чим не було і не могло бути прийнято рішення про будь-яке страхове відшкодування.

Таким чином, у даному випадку процесуальне правонаступництво виключається через пов'язаність прав із особою спадкодавця, а саме, право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а тому судом помилково зупинено провадження у даній справі.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Таким чином, з огляду на викладене та враховуючи зміст заявлених апеляційних вимог, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, зокрема, оскаржувана ухвала в частині зупинення провадження у справі підлягає скасуванню з направленням справи в цій частині для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вимоги ж апеляційної скарги про зміну ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали судом апеляційної інстанції, не ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» - задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11 листопада 2016 року в частині зупинення провадження у справі - скасувати, а справу в цій частині направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва