АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: позивача ОСОБА_2

представника відповідача Шалашової В.І.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Шевченка Олександра Володимировича на рішення Подільського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року та додаткове рішення Подільського районного суду м. Києва від 20 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Актив-Банк» про стягнення середнього заробітку, нарахованої але невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди,-

Справа № 758/12893/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/7160/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Гребенюк В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 22 квітня 2014 року його було прийнято на роботу на посаду радника голови правління. 19 вересня 2014 року він звільнився за власним бажанням. На момент звільнення позивача з роботи, відповідачем не проведено розрахунку по заробітній платі з позивачем в розмірі 87 137 гривень 82 копійки.

Крім того, на картковий рахунок позивача нараховано заробітну плату в сумі 90 542 гривні 14 копійок. Проте, вказаними грошовими коштами позивач не міг користуватись у зв'язку з відключенням платіжної системи.

Також, зазначив, що за останні два місяці, що передували його звільненню, розмір заробітної плати склав 100 581 гривня 28 копійок, період - 44 робочі дні. Таким чином, середній заробіток позивача становить 2 285 гривень 93 копійки, станом на 23 жовтня 2014 року термін прострочки виплати заробітної плати становить 34 дні, а відтак сума середнього заробітку становить 77 721 гривня 62 копійки.

Крім того, просив стягнути з відповідача 10000 гривень відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Актив-Банк» (далі - ПАТ «КБ «Актив-Банк») на користь ОСОБА_6 невиплачену заробітну плату у розмірі 177 679,96 грн., середній заробіток за період затримки розрахунку у розмірі 77 721,62 грн., компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 2500 грн. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Подільського районного суду м. Києва від 20 лютого 2015 року допущено негайне виконання рішення суду про стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Не погоджуючись з рішенням суду, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Шевченком О.В., подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необгрунтованим, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 08 червня 2015 року рішення та додаткове рішення місцевого суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 03 лютого 2016 року частково задоволено касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Актив-Банк» ухвалу апеляційного суду м. Києва від 08 червня скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В судовому засіданні представник відповідача Шалашова В.І., підтримала доводи апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності- на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення, суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 22 квітня 2014 наказом № 153-п ПАТ «КБ «Актив-Банк» ОСОБА_6 було прийнято на роботу на посаду радника голови правління.

Наказом № 438-п від 18 вересня 2014 року ОСОБА_6 звільнено із займаної посади за власним бажанням з 19 вересня 2014 року.

На момент звільнення заборгованість по заробітній платі ОСОБА_6, як вбачається із довідки від 17 жовтня 2014 року, становить 87137 гривень 82 копійки.

Звертаючись із позовом, крім вказаної суми заборгованості 87137 гривень 82 копійки, позивач також просив стягнути з відповідача 77721 гривню 62 копійки середнього заробітку за весь час затримки розрахунку за період з 19 вересня 2014 року по 27 жовтня 2014 року.

Крім того, ОСОБА_6 заявлено до стягнення 90 542 гривні 14 копійок, які знаходяться на його картковому зарплатному рахунку, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він позбавлений можливості розпоряджатися вказаними коштами внаслідок відключення платіжних систем банку.

Як вбачається із позовної заяви, позовних вимог про стягнення середнього заробітку в зв'язку із неотриманням суми в розмірі 90 542 гривні 14 копійок, позивач не заявляв.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення працівником вимоги про розрахунок.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні докази сплати позивачу заробітної плати в розмірі 87137 гривень 82 копійки, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості по заробітній платі у вказаному розмірі.

Згідно з п. 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій п.8 розділу ІV Порядку).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку в сумі 77721 гривню 62 копійки за час затримки розрахунку, оскільки із наданих суду довідок та розрахунків вбачається, ПАТ «КБ «Актив-Банк» при звільненні ОСОБА_2 було затримано розрахунок.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з ПАТ «КБ «Актив-Банк» на користь ОСОБА_6 компенсації за спричинену моральну шкоду з наступних підстав.

Відповідно до ст. 237-1КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно п. п. 9, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237і КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

З урахуванням викладеного, судом першої інстанції вірно встановлено, що вимоги щодо відшкодування моральної шкоди позивачем частково доведені, а тому підлягають відшкодуванню в розмірі 2 500 гривень.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про, зокрема, присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Суд, ухвалюючи рішення, може допустити негайне його виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1, 2 і 3 частини першої цієї статті.

З огляду на те, що при ухваленні рішення Подільським районним судом м. Києва від 29 січня 2015 року не було допущено негайного його виконання, тому ухвалення додаткового рішення від 20 лютого 2015 року є вірним та відповідає вимогам чинного законодавства.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо посилання на Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Судом задоволено позовні вимоги щодо стягнення з ГІАТ «КБ «Актив-банк» 90 542 гривні 14 копійок - грошові кошти перераховані Банком на зарплатний картковий рахунок, що належить Позивачу.

Відповідно до п. 2.1.1 Інструкція про порядок відкриття та використання рахунків у національній та іноземній валюті затвердженої постановою Правління Національного :гяку України №527 від 18.12.1998 р. поточні рахунки відкриваються підприємствам усіх видів та форм власності, їх відокремленим підрозділам, а також фізичним особам - суб'єктам підприємницької діяльності для зберігання грошових коштів та здійснення усіх видів операцій за цими рахунками відповідно до чинного законодавства України. Поточні рахунки відкриваються фізичним особам для зберігання коштів, отримання готівки та проведення безготівкових розрахунків у національній валюті з юридичними та іншими фізичними особами. До поточних рахунків також належать карткові рахунки (картрахунки), що відкриваються відповідно до вимог цієї Інструкції. Операції за цими рахунками здійснюються з урахуванням особливостей, визначених цією Інструкцією та відповідними нормативно-правовими актами Національного банку України, що регулюють здійснення операцій із застосуванням платіжних карток.

Відповідно до п.6.1. Інструкції якщо фізична особа не має в цьому банку рахунків, по відкриття поточного рахунку здійснюється за заявою фізичної особи за умови пред'явлення фізичною особою уповноваженому працівнику банку паспорту або іншого документу, що посвідчує особу. Фізичні особи-резиденти додатково мають пред'явитидокумент, виданий органом державної податкової служби, що засвідчує їх реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків.

Статтею 1066 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до заяви про відкриття пакету послуг та відповідно анкети-заяви на комплексне банківське обслуговування ОСОБА_6 від 22 квітня 2014 року було відкрито картковий рахунок НОМЕР_1, на який відповідно Банком перераховувалась заробітна плата заявника.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти

У відповідності з п.4 ч. 1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Заробітна плата при безготівковій формі її перерахування вважається виплаченою працівникові в момент зарахування грошових коштів на його банківський рахунок, а отже грошові кошти що обліковуються на картковому рахунку НОМЕР_1 в сумі 90 542 гривні 14 копійок є нічим іншим як вкладом, порядок повернення якого передбачений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що є спеціальним до застосування.

Відповідно до Розділу V Закону передбачені гарантії Фонду щодо відшкодування коштів за вкладами, ст. 26 Закону передбачено гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 26 Закону Фонд не відшкодовує кошти розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік. ОСОБА_6 з 22 квітня 2015 року обіймав посаду радника Голови правління, з 29 серпня 2014 року обіймав посаду заступника голови правління, а з 01 вересня 2015 року приступив до тимчасового виконання обов'язків Голови Правління ПАТ «КБ «Актив-банк».

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку щорішення суду в частині задоволення 90 542 гривні 14 копійок не відповідає нормам матеріального права, а тому рішення в цій частині підлягає скасуванню х ухваленням нового рішення в цій частині про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Шевченка Олександра Володимировича - задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року в частині невиплаченої заробітної плати з карткового рахунку в розмірі 90542 гривні 14 копійок - скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, відповідно зменшивши розмір невиплаченої заробітної плати, що підлягає стягненню з Публічного акціонерного товариства «КБ «Актив-Банк» на користь ОСОБА_2, з 177679 гривень 96 копійок до 87137 гривень 82 копійки.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: