Справа № 761/3541/16-ц
Провадження № 2/761/3562/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Макаренко І.О.

при секретарі Нечипорук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про стягнення грошових коштів, суд

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 71 693,77 грн. - інфляційних втрат, 2 638,36 грн. - 3 % річних та 70 980,81 грн. - проценти за користування грошовими коштами.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16.10.2014 року у справі № 761/19869/14-ц з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» на користь позивача стягнуто грошові кошти у розмірі 300 000 грн. Враховуючи, що відповідач свої зобов'язання з повернення грошових коштів виконав лише 27.03.2015 року, позивач вважає, що останній повинен нести відповідальність у вигляді сплати 3 % річних, інфляційних втрат та процентів за користування чужими грошовими коштами.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, що викладені у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував та просив суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16.10.2014 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Хрещатик» про стягнення боргу, та стягнуто з банку на користь позивача грошові кошти у розмірі 300 000 грн. (а.с.6-8).

Зазначене рішення змінено рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09.12.2014 року в частині судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь держави, в іншій частині рішення залишено без змін (а.с. 9-11).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 11.02.2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16.10.2014 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 09.12.2014 року залишено без змін (а.с. 12-14).

Вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанції встановлено, що між сторонами відсутні договірні відносини, грошові кошти відповідачем набуто безпідставно, а також встановлено обов'язок банку повернути безпідставно набуте майно позивачу.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При розгляді справ про передбачену ст. 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов'язання слід з'ясувати: чи існує зобов'язання між сторонами, чи це зобов'язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов'язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

Із матеріалів справи вбачається, що спір виник у зв'язку з тривалим, на думку позивача, невиконанням рішення суду про стягнення з ПАТ «КБ «Хрещатик» на його користь грошових коштів.

Статтею 625 ЦК України регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому частина п'ята статті 11 ЦК України, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі відсутності між сторонами зобов'язальних правовідносин. З рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в статті 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Крім того, правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, оскільки спірні правовідносини виникли у зв'язку з виконанням судового рішення, то до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України).

За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань задоволенню не підлягають.

Із рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16.10.2014 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 09.12.2014 року вбачається, що між сторонами фактично не було укладено договору банківського вкладу, тобто, встановлено відсутність договірних відносин, а відтак безпідставність набуття грошових коштів банком.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

За умовами ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Так, обов'язок відповідача виник на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16.10.2014 року.

Невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальні відносини, а трансформує їх в охоронні, що місять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, які встановлені договором або законом.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10.06.2015 року у справі № 6-36цс15 та за змістом ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Враховуючи, що між сторонами відсутні зобов'язальні правовідносини, на стадії виконання рішення суду відносини є охоронними, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, які встановлені договором чи законом.

Оскільки, спірні правовідносини виникли у процесі виконання рішення, вимога позивача про стягнення з банку процентів за користування чужими грошовими коштами, встановлених ст.ст. 536, 1214 ЦК України задоволенню не підлягає, у зв'язку з тим, що даними статтями врегульовано наслідки користування чужими грошовими коштами, а не наслідки невиконання рішення суду про стягнення таких коштів.

За таких обставин, вказана позовна вимога мала бути заявлена позивачем одночасно з вимогою про стягнення безпідставно набутих коштів з банку.

Охоронні правовідносини регулюються окремими нормами матеріального права, що унеможливлює застосування ст.ст. 536, 1214 ЦК України, при цьому в даному випадку позивач має право на відшкодування заподіяних збитків, але не стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами

Таким чином, є помилковим висновок позивача щодо нарахування відповідачу процентів за користування чужими грошовими коштами.

Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

На підставівикладеного, керуючись ст. ст. 11, 536, 625, 1214 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про стягнення грошових коштів - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: