У Х В А Л А

16 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Лященко Н.П., Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 червня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Виробниче об'єднання «Стальканал-Сілур» про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, відшкодування моральної шкоди, а також стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, за весь час остаточного розрахунку при звільненні та за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а :

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області рішенням від 17 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року, відмовив у задоволенні позову ОСОБА_4

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 червня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року залишила без змін.

8 вересня 2016 року до Верховного Суду України звернулася ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 червня 2016 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 32, 36 та частини першої статті 43 КЗпП України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На обґрунтування своїх доводів заявниця надала ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 квітня 2015 року.

Перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У справі, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо доведеності відповідачем системного невиконання ОСОБА_4 обумовлених трудовим договором обов'язків, а також, оцінивши відмову Первинної профспілкової організації профспілки «Влада належить народу» ТОВ «Профліміт» у наданні згоди на звільнення позивачки як таку, що не містить правового обґрунтування незаконності дій відповідача щодо звільнення ОСОБА_4, дійшли висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

У наданій для порівняння ухвалі від 15 квітня 2015 року Вищий спеціалізований суд України залишив без змін ухвалені у справі рішення про задоволення позовних вимог особи, звільненої за пунктом 3 статі 40 КЗпП України. При цьому, суди установили, що виборний орган первинної профспілкової організації виконав вимогу закону щодо правового обґрунтування своєї відмови, зокрема повно і з посиланням на норми трудового законодавства обґрунтував свою відмову, вмотивувавши її пропуском роботодавцем строків притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності; накази, якими позивачу були оголошені догани, в судовому порядку визнані незаконними.

В ухвалі від 15 квітня 2015 року та в судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, встановлено різні фактичні обставини справи, що не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосував норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у побідних правовідносинах.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Виробниче об'єднання «Стальканал-Сілур» про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, відшкодування моральної шкоди, а також стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, за весь час остаточного розрахунку при звільненні та за час вимушеного прогулу за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 червня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

Л.І. Охрімчук