Справа №521/9972/16-ц
Провадження №2/521/3960/16
07 грудня 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого судді Леонова О.С.,
при секретарі Малиш О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності, -
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності.
В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 28.01.1999 року, ОСОБА_1, ОСОБА_1 ОСОБА_5 (ОСОБА_1) ОСОБА_6 та ОСОБА_4 уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна № 572, за яким була придбана квартира за адресою: АДРЕСА_1.
Зазначений договір був посвідчений на Одеській Універсальній біржі товарів та послуг,згідно зі ст. 15 Закону України „Про товарну біржу" був зареєстрований в „Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю" під реєстраційним № 572 від 28.01.1999 року.
Придбана у відповідача квартира № 47, розташована в м. Одесі по вул. Балківська (Фрунзе), будинок 141 і складається із 3-х житлових кімнати, житловою площею 39,5 кв.м.
Після укладання договору з відповідачем позивачі повністю виконали всі умови договору, тобто ОСОБА_1, ОСОБА_1 ОСОБА_5 (ОСОБА_1) ОСОБА_6 сплатили відповідачу обумовлену вартість квартири, що підтверджується п. 3 зазначеного договору, а відповідач звільнив квартиру та знявся з реєстраційного обліку.
Позивачі вважають, що до них перейшло право власності на зазначену квартиру.
Але розпорядитися квартирою ОСОБА_1, ОСОБА_1 ОСОБА_5 (ОСОБА_1) ОСОБА_6 не можуть, оскільки укладений між нами договір був посвідчений на біржі, а не нотаріусом, як того вимагає ст. 227 ЦК УРСР.
На сьогоднішній момент нотаріально посвідчити договір позивачі не можуть, оскільки згідно зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, але згідно ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним без наступного нотаріального посвідчення.
Представник позивача ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, але надала суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином.
Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши зібрані в справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з копії договору купівлі продажу нерухомого майна посвідченого на Одеській Універсальній біржі товарів та послуг,згідно зі ст. 15 Закону України „Про товарну біржу" та зареєстрованого в „Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю" під реєстраційним № 572 від 28.01.1999 року, 28.01.1999 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна № 572, за яким була придбана квартира за адресою: АДРЕСА_2.
У судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_7 зазначив, що оригінал договору купівлі-продажу нерухомого майна № 572 від 28.01.1999 року було втрачено позивачами.
Придбана у відповідача квартира № 47, розташована в м. Одесі по вул. Балківська (Фрунзе), будинок 141 і складається із 3-х житлових кімнати, житловою площею 39,5 кв.м.
В судовому засіданні встановлено, що до укладання цього договору квартира належала відповідачу на підставі свідоцтва про право власності № 6694 надане УЖКГ Одеської міської ради 11.01.1999 року, та зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН» № 261 стр.186 кн 31к від 13.01.1999 року тому відповідачі згідно ст. 225 ЦК УРСР, який був чинним на момент видачі свідоцтва, вправі був здійснювати відчуження квартири.
Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
У відповідності зі ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації.
Згідно довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» квартиру № 47, розташована за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 141 за ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_5 (ОСОБА_1) ОСОБА_6 на підставі договір купівлі-продажу № 572 від 28.01.1999 року
Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна право власності на квартиру № 47, розташована за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 141 не зареєстровано.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно до норми ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його права власності.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Таким чином, з вищевикладеного суд приходить до висновку, що іншої форми захисту прав власності на квартиру № 47, розташована за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 141, окрім визнання права, позивач не має, а тому позов про визнання права власності має бути задоволено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 8, 10-15, 60, 88, 215, 223 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу № 572 від 28.01.1999 року, укладений між ОСОБА_1, ОСОБА_1 ОСОБА_5 (ОСОБА_1) ОСОБА_6 та ОСОБА_4, на підставі якого, була придбана квартира № 47, розташована за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 141.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 квартири № 47, розташований в м. Одесі по вул. Балківська (Фрунзе), будинок 141, яка складається із 3-х житлових кімнати, житловою площею 39,5 кв.м.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 квартири № 47, розташований в м. Одесі по вул. Балківська (Фрунзе), будинок 141, яка складається із 3-х житлових кімнати, житловою площею 39,5 кв.м.
ОСОБА_3 право власності на 1/3 квартири № 47, розташований в м. Одесі по вул. Балківська (Фрунзе), будинок 141, яка складається із 3-х житлових кімнати, житловою площею 39,5 кв.м.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, позивачем в загальному порядку, тобто рішення суду позивачем може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: