Справа №461/5242/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

12 жовтня 2016 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого - судді Лялюк Є.Д.,

при секретарі Станкевич Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Галицького районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивував тим, що відповідач (ОСОБА_2Д.), керуючи автомобілем НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_3, прож. ІНФОРМАЦІЯ_1, рухаючись по вул. Городоцька, 44 у м.Львові в сторону центральної частини міста, не дотрималась безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем ТОЙОТА АВЕНСІС, д.н.з. LZ 55200 під керуванням Позивача (ОСОБА_1), від чого його автомобіль отримав пошкодження передньої та задньої правої дверок. Відповідачка відмовилась відшкодовувати завдані збитки. Просить суд стягнути з відповідача суму завданої матеріальної, моральної та витрат на правову допомогу.

Представник відповідача подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти заочного рішення не заперечив.

Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому, зі згоди представника позивача, згідно з ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у її відсутності, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Згідно постанови судді Галицького районного суду м.Львова Мисько Х.М. від 10.12.2015 р., Відповідач визнала факт ДТП, просила суворо не карати (не позбавляти права керування), її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 НМДГ, що становить 340 грн„ а також стягнуто 243,60 грн. судового збору.

22.01.2016р. на адресу проживання Відповідача було скеровано рекомендоване поштове відправлення з вкладеним листом з пропозицією добровільно відшкодувати збитки завдані ОСОБА_1, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 032 та довідкою поштового відділення про повернення за закінченням терміну зберігання.

01.03.2016 року на адресу місця праці Відповідача було скеровано рекомендоване поштове відправлення з вкладеним листом з пропозицією добровільно відшкодувати збитки завдані позивачу, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №898, котре вручено 03.03.2016 уповноваженій особі Шемц.

Станом на 27.07.2016 року заподіяні збитки не відшкодовано.

На адреси проживання та місця праці Відповідача скеровано листи-претензії (№№ 646 та 654), що підтверджується фіскальними чеками та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, що отримали Відповідач особисто та уповноважена особа коледжу, де працює Відповідач.

Положеннями ст. 1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, яка передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Встановлено, що при зіткненні автомобіль Позивача отримав значні технічні ушкодження. Згідно з висновком ФОП КЛАПКО М.М., код НОМЕР_2, величина завданих матеріальних збитків для відновлювального ремонту автомобіля становитиме орієнтовно 8 500 гривень.

Вартість проведеного відновлювального ремонту автомобіля позивача склала 12 190 гривень, що підтверджується актом здачі-приймання виконаних робіт по обслуговуванню ремонту автомобіля наданий СПД-ФО ОСОБА_4 від 12.07.2016 р.

Отже суд приходить до переконання, що позивачем доведено вартість завданої матеріальної шкоди в розмірі 12 190 гривень.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст. 56 ЦПК України, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Натомість, у справі відсутні документально підтверджені дані про сплату грошових коштів за надання правової допомоги адвокату.

При вирішенні позовної вимоги щодо відшкодування моральної шкоди суд враховує, що відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п.п. 3, 9, 101 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо.

Приймаючи до уваги конкретні обставини справи, виходячи з характеру правопорушення, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд прийшов до висновку, що відповідно до ступеня вини відповідачки з неї на користь позивача підлягає стягненню заподіяна моральна шкода в розмірі 1500,00 гривень.

Оскільки зазначений позов задоволений частково, судовий збір в розмірі 551,20 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 208- 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Відповідача на користь Позивача суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 12 190,00 грн. витраченої на відновлювальний ремонт.

Стягнути з Відповідача на користь Позивача компенсацію моральної шкоди в розмірі 1500 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Галицьким районним судом м. Львова, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено сторонами, іншими особами, які беруть участь у справі, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Лялюк Є.Д.