30 березня 2016 року
Рівненський міський суд Рівненської області
в особі головуючої судді - Панас О.В.
при секретарі - Корнійчук А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -
ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики .
Позивач подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Не заперечує проти постановлення заочного рішення по справі.
Відповідачі в судове засідання не зявилися повторно. Про день, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином рекомендованою кореспонденцією, і повернута до справи по закінченню місячного терміну зберігання, через неявку відповідачів за отриманням рекомендованих листів на повідомлення пошти. Заяви щодо розгляд справи в їх відсутність суду не надали, про причину неявки суд не повідомили. Письмових заперечень на позов до суду не подали.
Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, з письмової згоди позивача суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів на підставі наявних у справі матеріалів з постановленням заочного рішення відповідно до ст.ст.224-228 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення .
Судом встановлено, що 24.06.2009 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики у формі розписки, у відповідності до якої позивач передала ОСОБА_2 грошову позику в розмірі 2500 євро, а ОСОБА_2 зобовязувалась повернути вищевказану суму при першій вимозі.
10 серпня 2009 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір позики у формі розписки, у відповідності до якої позивач передала ОСОБА_3 грошову позику у розмірі 1000 євро, а він зобовязувався повернути вищевказану суму при першій вимозі. Позика була надана також для особистих потреб.
Встановлено, що позивачем було направлено відповідачам претензії 04.12.2015 р. з вимогою повернути кошти надані в борг.
У визначений строк борг ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не повернули.
Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов'язку в натурі. Цей спосіб захисту цивільного права випливає із загального принципу повного та належного виконання зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини, а також юридичні факти.
Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Статтею 526 ЦКУ передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч.І ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане в гривнях. Разом з тим, ч.2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривні за офіційним курсом НБУ.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порушили взяті на себе зобовязання щодо повернення ОСОБА_1 боргу, а тому вони підлягають до стягнення з відповідача за рішенням суду .
Відповідно до ст.. 88 ЦПК судові витрати в сумі 487, 20 грн., понесені позивачем згідно квитанції № 196 від 18.12.2016 р., підлягають до стягнення з відповідачів на користь позивача.
На підставі вищевикладеного ст.ст. 526, 533, 545, 625, 1046-1050ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 82, 88, 212-215, 223,224-228, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити .
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 борг за договором позики у сумі 65 380 (шістдесят пять тисяч триста вісімдесят) гривень 76 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики у сумі 26 152 (двадцять шість тисяч сто пятдесят дві) гривні 30 копійок.
Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривні 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.В.Панас