22-ц/775/724/2016(м)
Категорія 19 Головуючий у 1-й інстанції Гальченко І.В.
Суддя-доповідач Мироненко І.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

27 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Мироненко І.П.

суддів: Лісового О.О., Ткаченко Т.Б.

секретаря Папаян К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу Донецького національного медичного університету імені М.Горького на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 12 травня 2016 року у справі за позовом Донецького національного медичного університету імені М. Горького до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про навчання,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року Донецький національний медичний університет імені М.Горького (далі ДонНМУ ім.М.Горького) звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 06 серпня 2013 року між ним та ОСОБА_3 був укладений договір №342/2013 року про навчання, відповідно до якого позивач зобов'язався за рахунок коштів відповідача здійснити її навчання в університеті до досягнення освітньо-кваліфікаційного рівня спеціаліст. Відповідач була зарахована на спеціальність «лікувальна справа» медичного факультету денної форми навчання. 25 січня 2016 року відповідно до наказу ректора №399-ст за невиконання навчального плану ОСОБА_3 була відрахована з числа студентів 3-го курсу університету, оскільки протягом осіннього семестру 2015/2016 навчального року пропустила значну кількість практичних занять без поважних причин. Відповідач не в повному обсязі оплатила навчання, у зв'язку з чим, станом на 03 березня 2016 року має фінансову заборгованість у розмірі 1780 грн., які позивач просив стягнути та відшкодувати судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 12 травня 2016 року у задоволені позовних вимог ДонНМУ ім.М.Горького відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ДонНМУ ім.М.Горького, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, відшкодувати витрати по сплаті судового збору.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи шляхом направлення телефонограм, зареєстрованих у журналі телефонограм 20 жовтня 2016 року за №1890, в судове засідання не з'явились, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не надали.

Відповідно до положень ч.2 ст.197, ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріалі справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що заявлені вимоги є необґрунтованими, оскільки відповідач ще до звернення позивача до суду сплатила заборгованість у сумі 1780 грн.

Проте колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду виходячи з наступного.

Положеннями ст.ст.526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до вимог закону та умов договору.

Згідно ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відтак договір про надання послуг є складним зобов'язанням, що складається з двох органічно поєднаних між собою зобов'язань: по-перше, правовідношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов'язку; по-друге, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.

Відповідно до положень ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникли не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, 06 серпня 2013 року між ДонНМУ ім.М.Горького та ОСОБА_3 був укладений договір №342/2013 про навчання, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів відповідача здійснити її навчання в університеті до досягнення освітньо-кваліфікаційного рівня спеціаліст, що передбачено у розділі 2 Договору.

Відповідач, у свою чергу, взяла на себе зобов'язання своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу кожного семестру у розмірі і строки, встановлені цим договором, та виконувати вимоги з організації надання освітніх послуг і навчального плану (розділ 3 Договору).

Згідно п.4.2 Договору вартість за третій рік навчання складає 17 800 грн., або відповідно до умов договору 8900 грн. за кожний семестр. При оплаті щомісяця кожного семестру, щороку кошти вносяться за 10 днів до початку встановленого терміну.

Термін початку та закінчення навчання у І семестрі складає з вересня по січень, а у ІІ семестрі - з лютого по червень включно.

Наказом ректора №399-ст від 25 січня 2016 року відповідач ОСОБА_3 була відрахована з числа студентів 3-го курсу університету, оскільки протягом осіннього семестру 2015/2016 навчального року пропустила значну кількість практичних занять без поважних причин. За результатами зимової залікової сесії відповідач не отримала заліки з 7 предметів (пропедевтика педіатрії, гігієна та екологія, пропедевтика внутрішньої медицини, патоморфологія, фармакологія, КВ «Актуальні проблеми вірусології», мікробіологія) у результаті чого академічна заборгованість за 3-й курс склала 240 годин, також має фінансову заборгованість у сумі 1780 грн.

Згідно картки студента (а.с.71) за 1-й семестр 2015/2016 навчального року, відповідачем за надані освітні послуги було сплачено 5340 грн. (1780 грн. за дорученням № F1026V9FPF від 26 жовтня 2015 року + 1780 грн. за дорученням № 0.0.470756394 від 03 грудня 2015 року + 1780 грн. за дорученням № 0.0.480689561 від 22 грудня 2015 року).

Отже, на час видання наказу про відрахування студента ОСОБА_3. 25 січня 2016 року, остання мала фінансову заборгованість по оплаті за 1-й семестр в розмірі 3560 грн. (8900 грн. - 5340 грн.).

Згідно квитанції № 0.0.499700430 від 03 лютого 2016 року, на яку послався суд як на підставу відмови у задоволені позову, відповідачем на погашення фінансової заборгованості було сплачено 1780 грн. (а.с.82).

Таким чином, на час звернення позивача з даним позовом до суду відповідачем за надані освітні послуги за 1-й семестр 2015/2016 навчального року було сплачено 7120 грн., а сума заборгованості становила 1780 грн. (8900 грн. - 7120 грн.).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем ОСОБА_3 не надано до суду належних та допустимих доказів, як це передбачено положеннями ст.ст.10, 60 ЦПК України, на підтвердження виконання нею в повному обсязі своїх зобов'язань за договором №342/2013 від 06 серпня 2013 року.

Перевіривши обґрунтованість та правильність розрахунку заборгованості, наданого ДонНМУ ім.м.Горького, його відповідність умовам укладеного між сторонами договору, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_3 має заборгованість перед позивачем по оплаті за надання освітньої послуги у 1-му семестрі 2015/2016 навчального року у розмірі 1780 грн., яка підлягає стягненню з останньої на користь позивача.

Зазначення у наказі №399-ст від 25 січня 2016 року про відрахування відповідача ОСОБА_3 поточної щомісячної заборгованості у 1780 грн., а не загальної суми фінансової заборгованості за даний семестр, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Однак, суд першої інстанції на вказані положення закону уваги не звернув, зазначених обставин справи не врахував і дійшов помилкового висновку про відсутність у відповідача заборгованості за договором про навчання.

Посилання відповідача ОСОБА_3 на відсутність на навчанні у першому семестрі з 30 вересня по 12 жовтня 2015 року, з 10 листопада по 23 листопада 2015 року, з 02 грудня по 15 грудня 2015 року у зв'язку із хворобою, як на підставу звільнення від сплати за освітні послуги, є необґрунтованим, оскільки п.5.4 укладеного між сторонами договору як виняток звільнення сторін від відповідальності за невиконання зобов'язань передбачено значне погіршення стану здоров'я студента. Таких обставин по справі не встановлено, довідки про тимчасову непрацездатність студента №127, №145 та №178 (діагноз ГРВІ), такими не є. У період між хворобами відповідач відвідувала заняття, що підтверджується відомостями обліку.

Згідно вимог ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду, відповідно до положень п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України, скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ДонНМУ ім.М.Горького і стягнення з ОСОБА_3 на його користь заборгованості по оплаті за навчання у сумі 1780 грн.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягають стягненню витрати понесені ним по сплаті судового збору в суді першої та апеляційної інстанцій в сумі 2893 грн. 80 коп.(1378 грн. + 1515 грн. 80 коп.).

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Донецького національного медичного університету імені М. Горького задовольнити.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 12 травня 2016 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1) на користь Донецького національного медичного університету імені М. Горького заборгованість по оплаті навчання за Договором №342/2013 від 06 серпня 2013 року у сумі 1780 грн., витрати по оплаті судового збору у сумі 2893 грн. 80 коп., а всього 4673 (чотири тисячі шістсот сімдесят три) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: О.О. Лісовий

Т.Б. Ткаченко