Справа № 278/2111/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЯМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Зубчук І.В.

секретаря с.з. ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Корольоовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції про зняття заборони відчуження рухомого майна, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про зняття заборони відчуження рухомого майна, в якому зазначає, що 15 березня 2016 року йому стало відомо, що на його майно, а саме автомобіль НОМЕР_1 згідно постанови державного виконавця Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ від 05 грудня 2013 року накладено арешт та заборону його відчуження у звязку з заборгованістю по аліментам. Про те 27 січня 2014 року виконавче провадження припинено, а виконавчий лист про стягнення аліментів повернутий стягувачеві.

Вищевказана заборона на відчуження рухомого майна перешкоджає позивачу у здійсненні свого права власносності на майно, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Позивач позов підтримав з підстав зазначених в ньому.

Представник відповідача ОСОБА_4 відділу державної виконавчої служби подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, при розгляді справи покладається на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, не повідомивши причину неявки. Про час і день розгляду справи повідомлений у встановленому порядку.

Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Таким чином, участь особи в судовому засіданні є її обов'язком, від якого особа за її клопотанням може бути звільнена судом. За наявності такого клопотання суд не вправі відкладати розгляд справи у зв'язку із неявкою цієї особи до суду.

З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи.

Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти.

ОСОБА_2 є власником автомобіля НОМЕР_1, 1990 року випуску (а.с.6).

Постановою головного державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції ОСОБА_5 від 05 грудня 2013 року накладено арешт на автомобіль НОМЕР_1, 1990 року випуску, червоного кольору (а.с.10).

Згідно заяви від 25 грудня 2013 року ОСОБА_3, виконавчий лист №2-3853 виданий ОСОБА_4 районнийм судом м.Житомира 06 листопада 2007 року повернуто стягувачеві (а.с.7, 9).

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 року №6 за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Позов про виключення майна з-під арешту є одним із видів речево-правового способу захисту права власності та його складових, при зверненні до суду з позовами про виключення майна з-під арешту позивачі зазвичай посилаються на порушення їх права володінні або розпорядження належним їм майном через неправомірне застосування такого виду обтяження. Оскільки заявления до суду позову про виключення з-під арешту повязане із захистом особою свого цивільного майнового права, такі справи підлягають розгляду в порядку, визначеному ЦПК України.

У відповідності із ч.1 ст.321, ст.391 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних спга» 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що власник спірного майна позбавлений права користуватися та розпоряджатися цим майном, зокрема у зв'язку із існуванням накладеного арешту.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 169, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 391, 396 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати арешт рухомого майна з забороною відчуження на автомобіль НОМЕР_1, 1990 року випуску, червоного кольору, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2, накладений постановою головного державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції ОСОБА_5 від 05 грудня 2013 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Житомирський районний суд Житомирської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. В. Зубчук