АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 593/1854/13-ц Головуючий у 1-й інстанції Музика Я.М.
Провадження № 22-ц/789/865/16 Доповідач - Храпак Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря Коваль О.І.

та сторін представника ТзОВ Порше Лізинг - ОСОБА_1 і представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бережанського районного суду від 23 травня 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Порше Лізинг Україна до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору про фінансовий лізинг та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю Порше лізинг України про визнання договору лізингу недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

у жовтні 2013 року ТзОВ Порше Лізинг Україна звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2, у якому після уточнення позовних вимог, просили стягнути із відповідача основну суму заборгованості за договором фінансового лізингу №00004459 від 24.02.2012 року в сумі -11165,86 грн., збитків у сумі 156298,27 грн., штраф у розмірі 777,68 грн., пеню у розмірі 970,76 грн., 3% річних за невиконання умов договору у розмірі 450,24 грн., неустойку у розмірі 22331,72 грн., проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 1120,21 грн., а також просили стягнути судові витрати по справі включно із витратами на правову допомогу у розмірі 15520,60 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 не виконав належним чином умови вищевказаного Договору.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся в суд із зустрічною позовною заявою до ТзОВ Порше лізинг України про визнання Договору фінансового лізингу №00004459 від 24.02.2012 року недійсним. Позов обґрунтовує тим, що вищевказаний договір та договір комплексного страхування від 01.03.2012 року були укладені на невигідних умовах для споживача, які протилежна сторона правочину сформулювала в односторонньому порядку, тим самим створила істотний дисбаланс між правами та обов'язками сторін за договором на свою користь і не врахувала при цьому інтересів учасників. Вважає, що умови договору є несправедливими та такими, що грубо обмежують права споживача (лізингоодержувача), як слабшої сторони договору. Крім цього, договір фінансового лізингу укладений у письмовій формі, проте нотаріально не посвідчений, що є підстави вважати його нікчемним відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України.

Рішенням Бережанського районного суду від 23 травня 2014 року позов ТзОВ Порше лізинг Україна до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до Договору про фінансовий лізинг №00004459 від 24.02.2012 року задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ТзОВ Порше лізинг Україна основну суму заборгованості за Договором фінансового лізингу № 000004459 від 24.02.2012 року в сумі 11165,86 грн., збитки в сумі 156298,27 грн., штраф у розмірі 777,68 грн., пеню у розмірі 970,76 грн., 3% річних за невиконання умов договору у розмірі 450,24 грн., неустойки у розмірі 22331,72 грн., проценти за користування чужими коштами у розмірі 1120,21 грн., та судові витрати по справі включно із витратами на правову допомогу у розмірі 15520,60 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ТзОВ Порше лізинг України про визнання Договору фінансового лізингу №00004459 від 24.02.2012 року недійсним залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що рішення суду винесене при неповному з'ясуванні обставин справи, що призвело до порушення норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначив, що суд не в повній мірі з'ясував доводи, щодо недійсності п. 12.9 Договору, яким передбачено право Лізингодавця у разі дострокового закінчення строку лізингу/розірвання Контракту, а також якщо Порше Лізинг вимагатиме повернення Об'єкту лізингу відповідно до інших положень Контракту, Лізингоодержувач сплачує Порше Лізинг будь-яку різницю між вартістю Об'єкту лізингу (тобто сумою грошових коштів, що фактично отримано Порше Лізинг в результаті продажу Об'єкту лізингу або, якщо Об'єкт лізингу залишився у власності Порше Лізинг, що визначається професійним оцінювачем майна) та Лізинговими платежами, що залишилися несплаченими відповідно до Графіка покриття витрат та виплати Лізингових платежів (плану відшкодування), а також іншими платежами, що залишилися несплаченими Лізингоодержувачем відповідно до умов Контракту. Крім цього, суд не взяв до уваги, що даний договір нотаріально не посвідчений, а тому є нікчемним.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представник товариства з обмеженою відповідальністю Порше Лізинг - ОСОБА_1 апеляційної скарги не визнав, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ТзОВ Порше лізинг України до ОСОБА_2 та відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Договір про фінансовий лізинг № 00004459 від 24.02.2012 року укладено відповідно до вимог чинного законодавства, де між сторонами було досягнуто згоди за всіма істотними умовами договору. Також враховуючи те, що відповідач з квітня 2012 року порушив вимоги вищевказаного Договору, не сплативши лізингові платежі за квітень, травень, червень 2012 року, його заборгованість становить 193114,74 грн. тому її потрібно стягнути із ОСОБА_2 на користь ТзОВ Порше лізинг України.

Колегія суддів з даним висновком суду першої інстанції погодитись не може, оскільки судом неправильно застосовані норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Тому, згідно ст. 309 ч. 1 п. 4 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, виходячи з такого.

Як вбачається із матеріалів справи, що 24.02.2012 року між ТзОВ Порше Лізинг України та ОСОБА_2 був укладений письмовий договір про фінансовий лізинг №00004459, відповідно до якого ТзОВ Порше Лізинг України передало у користування відповідача ОСОБА_2 об'єкт лізингу - транспортний засіб типу VW Polo Sedan1.6 I benzin, 2011 р. виробництва, шасі №XW8ZZZ61ZCG020939, в свою чергу відповідач зобов'язався прийняти об'єкт лізингу і сплатити відповідну суму коштів за Договором шляхом здійснення платежів відповідно до Договору та згідно із Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 17217,60 дол. США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент 3038,40 дол. США.

Із копії акту прийому-передачі до Договору лізингу № 00004459 від 24.02.2012 року вбачається, що ОСОБА_2 прийняв об'єкт лізингу, а саме транспортний засіб типу VW Polo Sedan1.6 I benzin, 2011 р. виробництва, шасі №XW8ZZZ61ZCG020939.(а.с.32)

З квітня 2012 року ОСОБА_2 порушив вимоги Договору не сплативши лізингові платежі за квітень, травень, червень 2012 року, в результаті чого загальна сума невиконаних грошових зобов'язань складає 11165,86 грн.

6 вересня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу був вчинений виконавчий напис № 2326 про повернення об'єкта фінансового лізингу. 28 вересня 2012 року було відкрито виконавче провадження за вищевказаним виконавчим написом нотаріуса, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 28 вересня 2012 року серії ВП №34457334.

11 жовтня 2012 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_4 був складений акт, в якому останній вказав, що при вчиненні виконавчих дій об'єкт лізингу був вилучений і повернутий представнику позивача ОСОБА_5 в добровільному порядку.

Із копії акту приймання-передачі об'єкта лізингу, який датований 15.10.2012 року вбачається, що об'єкт лізингу транспортний засіб типу VW Polo Sedan1.6 I benzin, 2011 р. виробництва, шасі №XW8ZZZ61ZCG020939 був переданий позивачу.

У ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що відносини, які виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину).

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частини 2 та 3 ст. 215 ЦК України).

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Договір лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України

Згідно зі ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року в справі № 6-2766цс15.

Доказів того, що спірний договір фінансового лізингу, укладений між сторонами, було нотаріально посвідчено, матеріали справи не містять.

Тому, колегія суддів вважає підставними доводи представника відповідача щодо нікчемності даного договору, оскільки порушено сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору.

Зазначені обставини вказують на порушення прав ОСОБА_2 при укладені договору та частковому його виконанні. Порушені права підлягають судовому захисту шляхом визнання договору недійсним та стягнення з ТзОВ Порше Лізинг України на користь ОСОБА_6 сплаченого ним на виконання договору авансового платежу в сумі 3038,40 дол. США, що станом на день ухвалення рішення становить в еквівалентному виразі щодо гривні 81186,05 грн. (3038,40 дол.США х 26,72 грн./офіційний курс долара станом на 08.09.2016р./ = 81186,05 грн.).

Враховуючи наведене колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове, яким в позові товариства з обмеженою відповідальністю Порше лізинг України до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору про фінансовий лізинг відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю Порше лізинг України про визнання договору фінансового лізингу № 00004459 від 24.02.2012 року з додатками, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю Порше Лізинг України та ОСОБА_2, недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір фінансового лізингу № 00004459 від 24.02.2012 року з додатками.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Порше Лізинг України в користь ОСОБА_2, сплачений авансовий платіж 81186,05 грн та в користь держави 811 грн. 86 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

Вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити

Рішення Бережанського районного суду від 23 травня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким в позові товариства з обмеженою відповідальністю Порше Лізинг України до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору про фінансовий лізинг відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю Порше Лізинг України про визнання договору фінансового лізингу № 00004459 від 24.02.2012 року з додатками, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю Порше лізинг України та ОСОБА_2, недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір фінансового лізингу № 00004459 від 24.02.2012 року з додатками.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Порше Лізинг України в користь ОСОБА_2, сплачений авансовий платіж 81186,05 грн та в користь держави 811 грн. 86 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_7