Справа № 583/3412/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді Ярошенко Т.О.

при секретарі Безрядіній О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка скаргу

ОСОБА_1, заінтересовані особи державний виконавець Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2, ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ» в особі Охтирської філії ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ» в порядку судового контролю за виконанням судового рішення,

ВСТАНОВИВ:

07 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною скаргою, свої вимоги мотивує тим, що рішенням Охтирського міськрайонного суду від 28.04.2015 року залишеним в силі ухвалою апеляційного суду Сумської області від 17.06.2015 року з ОСОБА_1 на користь Охтирської філії ТОВ «Брок-Енергія» стягнуто заборгованість в сумі 3194,26 грн. та стягнуто судові витрати в сумі 243,60 грн.

04.11.2016 року поштою ОСОБА_1 отримала постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.10.2016 року внесену до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень за № 52710553 винесену державним виконавцем Бобровою Л.О. про стягнення заборгованості в сумі 3194,26 грн. за виконавчим листом № 583/550/15-ц виданим 08.07.2015 року.

Цього ж дня поштою ОСОБА_1 отримала постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.10.2016 року внесену до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень за № 52710759 винесену державним виконавцем Цвик І.В. про стягнення судових витрат в сумі 243,60 грн.

Про наявність будь-яких виконавчих проваджень на виконання судового рішення № 583/550/15-ц за період з 17.07.2016 року (08.07.2016 року ) по 21.10.2016 року ОСОБА_1 не відомо.

До 05.10.2016 року застосовувався Закон України «Про виконавче провадження від 21.04.1999 року № 606-ХІV зі змінами та доповненнями станом на 2016 рік. Цей закон втратив чинність, крім ст.4 на підставі Закону № 1404-VІІІ, який набув чинності з 05.10.2016 року.

Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена раніше Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2016 року № 512/5 підлягає застосуванню в редакції нового Наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2832/5 також з 05.10.2016 року.

Вважає, що виконавчий лист № 583/550/15-ц міг бути предявлений до виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Станом на 21.10.2016 року минув річний строк предявлення виконавчого листа № 583/550/15-ц до виконання, тому державний виконавець повинен був відмовити у прийнятті до провадження виконавчого документу строк предявлення до виконання якого закінчився.

Просить визнати протиправними дії державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2 по прийняттю постанови від 24.10.2016 року про відкриття виконавчого провадження № 52710553 по примусовому виконанню рішення Охтирського міськрайонного суду від 28.04.2015 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ» заборгованості в розмірі 3194,26 грн. на підставі виконавчого листа виданого Охтирським міськрайонним судом 08.07.2015 року поза межами законодавчо визначених строків предявлення виконавчого листа до примусового виконання; визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2 від 24.10.2016 року про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом виданим Охтирським міськрайонним судом 08.07.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ» заборгованості в розмірі 3194,26 грн.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, скаргу просила задовільнити.

Державний виконавець Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2 проти задоволення скарги заперечувала, вважає, що діяла в рамках закону. 01 грудня 2016 року в судове засідання ОСОБА_2 не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Представник ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ» в судовому засіданні пояснив, що стягувач своєчасно предявив до виконання виконавчий лист, про що мається копія листа із штампом вхідної кореспонденції Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 22.09.2015 року. 01 грудня 2016 року в судове засідання Представник ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ» не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

За даних обставин, суд вважає, за можливе провести розгляд справи у відсутність сторін без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу відповідно до ст. ст. 169, 197 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Стаття 387 ЦПК України передбачає, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

З огляду на це суд при розгляді даної скарги застосовує положення Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, який діяв на той час.

Судом встановлені наступні обставини.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 28.04.2015 року, яке набрало законної сили 17.06.2015 року з ОСОБА_1 на користь Охтирської філії ТОВ «Брок-Енергія» стягнуто заборгованість в сумі 3194,26 грн. та стягнуто судові витрати в сумі 243,60 грн.(а.с. 38-39).

З оглянутої в судовому засіданні цивільної справи № 583/550/15-ц провадження 2/583/335/15 вбачається, що на підставі вищевказаного рішення за заявою ТОВ «БРОК-ЕНЕРГІЯ» від 26.06.2015 року видано 08 липня 2015 року виконавчий лист про стягнення року з ОСОБА_1 на користь Охтирської філії ТОВ «Брок-Енергія» заборгованості в сумі 3194,26 грн., про що мається розписка представника ТОВ «Брок-Енергія» ОСОБА_3 про отримання двох виконавчих листів, копії рішення Охтирського міськрайонного суду та ухвали Апеляційного суду Сумської області (а.с.18).

Внаслідок виділу ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ» є правонаступником усіх прав та обовязків, які передані йому за розподільчим балансом від ТОВ «Брок-Енергія», що підтверджується протоколом № 1 Загальних зборів засновників ТОВ «Брок-Енергія» від 02.10.2015 року (а.с. 28-29).

Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «Брок-Енергія» звернулося до відділу державної виконавчої служби Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області із заявою про відкриття виконавчого провадження 22.09.2015 року, про що мається відмітка Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби на заяві стягувача, згідно якої вона зареєстрована 22 вересня 2015 року (а.с. 27).

Стягувач предявив до виконання виконавчий лист в установлені Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року строки.

Відповідно до ст.19 ч.1 п.1 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст.25 ч.1 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст.25 ч.2 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно Типового Положення про відділ державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, зареєстированого в Міністерстві юстиції України 22 квітня 2016 р. за № 618/28748 Відділ державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - Відділ) є органом державної виконавчої служби, який входить до системи органів Міністерства юстиції України, є структурним підрозділом та підпорядковується головним територіальним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне територіальне управління юстиції) через відповідні управління державної виконавчої служби Головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі. Відділ у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем'єр-міністра України, наказами Міністерства юстиції України, дорученнями Міністра юстиції України, його заступників, директора Департаменту, наказами головного територіального управління юстиції, а також цим Положенням.

Як встановлено судом 24.10.2016 року старшим державним виконавцем Охтирського ВДВС ГТУЮ у Сумській області Бобровою Л.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52710553 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа (а.с. 22 ).

З оглянутого в судовому засіданні оригіналу зазначеного виконавчого листа вбачається, що строк предявлення виконавчого листа до виконання встановлено до 17 червня 2016 року.

З копії переліку передачі виконавчих листів до Охтирського ВДВС вбачається, що ТОВ «Брок-Енергія» 22 вересня 2015 року предявило даний виконавчий лист до виконання, про що мається відмітка вхідної кореспонденції Охтирського ВДВС (а.с.27).

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно із ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання статті 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків; таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства Права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року при розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватися положеннями Конституції України, пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), законами України: від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини",від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР "Про державну виконавчу службу", від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 4 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження), іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, тощо.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Відповідно до положення п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 № 6 - перевіряючи додержання строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд має враховувати як положення ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження», так і інші акти законодавства, якими врегульовано це питання. При цьому відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЗаконуУкраїни «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)» № 2677-VI від 04 листопада 2010 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Доводи ОСОБА_1, викладені у скарзі суд не може прийняти до уваги, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, так як виконавчий лист стягувачем предявлено у виконавчу службу у визначений законом, який діяв на той час, строк та в межах строку, визначеного у виконавчому листі. Тому з вищевикладених підстав не може суд погодитися з доводами ОСОБА_1, що нібито дії державного виконавця по прийняттю рішення про відкриття виконавчого провадження були протиправні. Державним виконавцем не вчасно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, однак право боржника в цьому випадку не порушено. Підстав для скасування постанови державного виконавця від 24.10.2016 року суд не вбачає, так як суд дійшов висновку, що стягувачем виконавчий лист пред'явлено в межах строків згідно норм Закону України "Про виконавче провадження" в старій редакції.

Державним виконавцем не надано суду інших доказів про те, що в період з 22.09.2015 року до 21.10.2016 року по вказаному виконавчому листу відкривалося виконавче провадження за заявою стягувача від 22.09.2015 року, тому суд виходить з того, що за цією заявою ТОВ «Брок-Енергія» від 22.09.2015 року фактично винесена постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 24.10.2016 року (а.с.12), боржником дані обставини також не спростовано, в іншому випадку порушуватиметься право стягувача.

З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги за скаргою є необґрунтованими та задоволенню не підлягають в вищевикладених підстав,

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 14, 383-388 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1, заінтересовані особи державний виконавець Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2, ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ» в особі Охтирської філії ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ» в порядку судового контролю за виконанням судового рішення відмовити за необґрунтованістю.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Сумської області через Охтирський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: ОСОБА_4