Номер провадження: 22-ц/785/4897/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Полякової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до комунального закладу «Білгород-Дністровський дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку» про визнання трудового договору таким, що був укладений на час виконання певної роботи, стягнення грошових коштів та моральної шкоди,

встановила:

09.11.2015 року позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що між ними було укладено усний трудовий договір на час виконання певної роботи, а саме виконання внутрішніх будівельних робіт в комунальному закладі «Білгород-Дністровський дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку» (далі - КЗ «Білгород-Дністровський дитячий будинок»).

Позивачі зазначали, що істотні умови договору були обумовлені сторонами: вартість роботи мала складати 33 000 грн., і робота мала бути виконана до 22.09.2015 року, в чому сторони досягли консенсусу.

Посилаючись на те, що 22.09.2015 року робота була закінчена, але директор КЗ «Білгород-Дністровський дитячий будинок» відмовився оплатити виконану роботу, просили їх вимоги задовольнити, визнати усний договір укладеним, стягнути з відповідача на їх користь грошові кошти за виконану роботу у сумі 33000 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн., а також судові витрати у справі.

Крім того, позивачі зазначили, що вони звернулися до Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області та до податкової інспекції по факту вчинення кримінального правопорушення за ст. 192 КК України.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, до суду надіслав заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність (а.с.95).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 квітня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_5 було відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі ставлять питання про скасування даного рішення та ухвалення нового, яким задовольнити у повному обсязі їх позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачами не надано суду жодного належного та допустимого доказу того, що вони перебували в трудових відносинах із відповідачем, що між сторонами укладався трудовий договір, що вони виконували якісь роботи, за які відповідач мав їм сплатити 33000 грн.

З таким висновком суду повністю погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

За змістом ч.2 ст.2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

При укладенні трудового договору його сторонами є працівник; власник або уповноважений ним орган. Стороною трудового договору може бути також фізична особа, що уклала трудовий договір з працівником.

Статтями 1, 5, 21 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Система організації оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів; генеральної угоди на державному рівні; галузевих, регіональних угод; колективних договорів; трудових договорів.

Працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачі не надали суду будь-яких належних і допустимих доказів існування між ними і відповідачем трудових відносин, виконання ними будівельних робіт, за які відповідач має сплатити їм 33000 грн.

Згідно довідки директора КЗ «Білгород-Дністровський дитячий будинок» № 851 від 03 грудня 2015 року позивачі в період з 17.08.2015 року по день видачі довідки не перебували в трудових відносинах з установою (а.с.62).

При цьому також слід врахувати, що кошторисом КЗ «Білгород-Дністровський дитячий будинок»на 2015 рік не передбачені витрати на ремонт приміщень вказаного комунального закладу (а.с.63).

Що стосується звернення позивачів до Білгород-Дністровського МВ ГУМВС про вчинення відносно них правопорушення з боку службових осіб КЗ «Білгород-Дністровський дитячий будинок», то зазначене звернення розглянуто, була проведена перевірка фактів, викладених у зверненні і був складений висновок про те, що дані правовідносини мають розглядатись в суді в порядку цивільного судочинства (а.с.16).

Стосовно посилання апелянтів на показання свідків, а саме ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, то вони також не можуть бути підставою для задоволення їх позовних вимог, оскільки як зазначили самі позивачі, вказані свідки можуть підтвердити лише факт виконання ними ремонтних робіт в КЗ «Білгород-Дністровський дитячий будинок»

Однак, зазначені свідки не можуть підтвердити факту укладення трудового договору між сторонами, його умов, порядку і обєму виконаних робіт, а також вартість цих робіт.

Як зазначили апелянти в суді апеляційної інстанції, жодного акту виконаних робіт сторонами не складалось.

Про відсутність трудових відносин між позивачами і відповідачем у 2015 роцітакож свідчить відповідь директора Департаменту освіти і науки Одеської обласної адміністрації від 13.04.2016 року, № Ко-83-07-01-34-02-02 (а.с.123-124).

Щодо вимоги позивачів про стягнення на їх користь з відповідача моральної шкоди, суд також дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для їх задоволення, оскільки вони є похідними від основних позовних вимог, в задоволенні яких суд обгрунтовано відмовив.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявники апеляційної скарги не надали суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_10

ОСОБА_2