Справа № 301/2051/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

19 лютого 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої - Кожух О.А.,

суддів - Леска В.В., Кондора Р.Ю.,

при секретарі - Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» на рішення Іршавського районного суду від 04 листопада 2015 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ТОВ «Кредитні ініціативи» (далі: Товариство) звернулося в суд із указаним позовом, посилаючись на те, що згідно кредитного договору № 598/2-07 від 10.12.2007 Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (правонаступником якого є ПАТ «Промінвестбанк») надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 84 350,00 грн. зі сплатою 18% річних, з кінцевим терміном повернення до 09.12.2009.

Взяті на себе зобовязання позичальник належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 23.09.2015 має заборгованість у розмірі 162 976,42 грн., яку складають заборгованість за кредитом 84 350,00 грн. та заборгованість за відсотками 78 626,42 грн.

Вказувало, що ПАТ «Промінвестбанк» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», згідно укладеного між ними договору цесії від 17.12.2012.

Посилаючись на дані обставини, просило стягнути з відповідача 162 976,42 грн. та судові витрати.

Рішенням Іршавського районного суду від 04.11.2015 у задоволенні позову Товариства відмовлено.

На це рішення подало апеляційну скаргу Товариство. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача рішення суду просив залишити без змін.

Представник позивача в жодне із судових засідань апеляційного суду по даній справі не зявився. Про час і місце розгляду справи позивач повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.117, 124, 129).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Матеріалами справи встановлено, що між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (правонаступником якого є ПАТ «Промінвестбанк») було укладено кредитний договір № 598/2-07 від 10.12.2007, згідно умов якого відповідач отримав кредит на споживчі цілі у сумі 84 350,00 грн. та зобовязався сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 18% річних та повернути кредит і проценти за ним у строк до 09.12.2009 (а.с.5-8).

Зазначений кінцевий термін повернення кредиту та процентів за користування кредитом передбачено пунктом 2.3 цього договору.

Оскільки взяті на себе зобовязання позичальник належним чином не виконував, судовим наказом Іршавського районного суду від 04.09.2008 з ОСОБА_1 було стягнуто на користь Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку заборгованість за кредитним договором № 598/2-07 від 10.12.2007, яка станом на 25.11.2008 складає 98 356,31 грн., у тому числі тіла кредиту в сумі 84 350 грн., відсотків у сумі 13 484,45 грн. та пені у сумі 521,86 грн., що виникли станом на 25.11.2008 року ( а.с.63-64, 65).

В подальшому рішенням Іршавського районного суду від 05.11.2012 з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Промінвестбанк» стягнуто борг за кредитним договором № 598/2-07 від 10.12.2007 у сумі 3661,94 грн., з яких 182,52 грн. заборгованість за відсотками (за неправомірне користування кредитом виходячи із ставки 0,2 % річних), яка нарахована за період із 01.04.2011 по 30.04.2012; 3479,42 грн. 3% річних згідно ст. 625 ЦК України, а також 214,60 грн. судових витрат. У задоволенні вимоги про стягнення пені відмовлено у звязку з пропуском позовної давності.

На підставі виданого за цим рішенням виконавчого листа № 2/705/909/12 постановою державного виконавця від 18.11.2013 відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення (а.с.73), яке закінчено постановою державного виконавця від 28.05.2014 (а.с.131-132).

ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги за кредитним договором № 598/2-07 від 10.12.2007 згідно договору цесії від 17.12.2012, укладеного між Товариством та ПАТ «Промінвестбанк» (а.с. 13-23, 35).

Проте, враховуючи наявність судового наказу, яким було стягнуто, в тому числі, тіло кредиту, позивач може ставити питання про заміну стягувача у відповідному виконавчому провадженні, а не про стягнення з відповідача боргу на свою користь.

Суд першої інстанції правомірно зазначив, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання і не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики , якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір і порядок нарахування та одержання процентів встановлено Кредитним договором № 598/2-07 від 10.12.2007. Згідно п. 1.2 проценти за користування кредитом плата, яка встановлюється банком за користування кредитом та сплачується позичальником у розмірі та у строки, передбачені цим договором.

Відповідно до п. 2.3 цього договору кінцевий термін повернення кредиту та процентів за користування кредитом не пізніше 09.12.2009.

У відповідності до п. 1.3 проценти за неправомірне користування кредитом плата, яка встановлюється банком за користування кредитом після настання строку його погашення та сплачується позичальником у розмірах та у строки, передбачені цим договором. При сплаті процентів за неправомірне користування кредитом проценти за користування кредитом не сплачуються.

Отже, сторони узгодили, що після 09.12.2009 проценти за користування кредитом сплаті не підлягають, а сплачуються проценти за неправомірне користування кредитом, розмір яких згідно п. 3.5 кредитного договору становить 0,2 % річних.

Проте, як вбачається з наданого позивачем розрахунку, нарахування відсотків проведено з грудня 2007 року до 23 вересня 2015 року, і їх загальна сума визначена 78 626,42 грн. В різні періоди з грудня 2009 року нарахування відсотків проводилось за різними ставками - 18 % та 18,2 % (а.с.36).

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що з вимогами про стягнення з відповідача процентів саме за неправомірне користування кредитом позивач не звертався.

Позивач, звертаючись до суду, не врахував наявність судових рішень про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 598/2-07 від 10.12.2007, у тому числі за тілом кредиту та за відсотками за користування кредитом, а також не врахував положення кредитного договору щодо порядку нарахування та сплати відсотків за неправомірне користування кредитом. І у позовній заяві, і у апеляційній скарзі Товариство просило стягнути всю заборгованість за тілом кредиту та за відсотками, які були нараховані з грудня 2007 року до 23 вересня 2015 року за ставками 18 % та 18,2 %.

Зважаючи на викладене, судова колегії вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог. В порушення статті 10 ЦПК України, позивачем такі вимоги доведені не були. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає. Рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313, п.1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - відхилити.

Рішення Іршавського районного суду від 04 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча

Судді: