Ухвала

іменем україни

19 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Леванчука А.О., Демяносова М.В., Іваненко Ю.Г., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - Московський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, про виселення та зняття з реєстрації, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 травня 2013 року, рішення та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2010 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 5 червня 2009 року він придбав квартиру АДРЕСА_1. Попереднім власником квартири була ОСОБА_7

Позивач стверджував, що він не має можливості користуватися та розпоряджатися власною квартирою, оскільки в ній зареєстровані та мешкають відповідачі: ОСОБА_7, ОСОБА_8, які безпідставно користуються цією квартирою. При тому, що договору найму між ними не укладалося і підстав їх проживання у цій квартирі немає.

Позивач вважав, що у разі коли право власності на вищезазначену квартиру перейшло до нього, то своє право власності він може здійснювати на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. У зв'язку з цим ОСОБА_6 просив виселити відповідачів з квартири АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстраційного обліку за цією адресою.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27 травня 2013 року позов ОСОБА_6 задоволено. Виселено ОСОБА_7, ОСОБА_8 з квартири АДРЕСА_1 та знято вищезазначених осіб з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Стягнуто з ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 судові витрати: судовий збір у розмірі 8 грн 50 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 37 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 5 328 грн, а всього 5 373 грн 50 коп., в дольовому порядку по 2 686 грн 75 коп. з кожного.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12 квітня 2016 року у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про зупинення апеляційного провадження у справі відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 12 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині зняття ОСОБА_7, ОСОБА_8 з реєстраційного обліку та в частині стягнення з них на користь ОСОБА_6 витрат на правову допомогу по 2 664 грн з кожного. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про зобов'язання зняти відповідачів з реєстраційного обліку відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ч. 3 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій було встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 5 червня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В.А., ОСОБА_7 продала, ОСОБА_6 придбав квартиру АДРЕСА_1.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Харківське МБТІ» право власності ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано 30 червня 2009 року за реєстраційним № 2787672.

Судами також встановлено, що відповідачі з реєстрації за цією адресою не знялися та продовжують проживати у спірній квартирі, чим порушують право позивача на користування та розпорядження своєю власністю.

Встановивши ці обставини у справі, а також те, що правочин, на підставі якого позивач набув право власності на квартиру, у встановленому законом порядку не визнаний недійсним, нікчемним або неукладеним, суди з урахуванням вищезазначених положень ЦК України, дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для виселення відповідачів зі спірної квартири.

Разом із цим вирішуючи питання щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку за зазначеною адресою, суд апеляційної інстанції правильно виходив із того, що такі вимоги не можуть бути пред'явлені доМосковського районного відділу у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, оскільки останній залучений до участі у справі в якості третьої особи, а не відповідача. Крім того, суд врахував положення ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», відповідно до якої зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в нескасованій частині та рішення апеляційного суду відповідають вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими й правильність вищезазначених висновків судів не спростовують.

Також колегія суддів вважає, що немає підстав для скасування оскаржуваної ухвали апеляційного суду Харківської області від 12 квітня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про зупинення апеляційного провадження у справі, оскільки при її постановленні апеляційний суд дотримався вимог п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України та врахував правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 4 листопада 2015 року у справі № 6-923цс15.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 травня 2013 року в нескасованій частині, ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 квітня 2016 року та рішення апеляційного суду Харківської області від

12 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

О.О. Дьоміна М.В. Демяносов А.О. Леванчук Ю.Г. Іваненко Головуючий Судді:
О.В.Ступак