Справа № 464/125/16 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/783/4591/16 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів - Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

секретар Бохонко Е.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 31 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання додаткового строку для прийняття спадщини,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням суду в задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 3000 грн. судових витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням, вважає, що таке ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення, суд помилково не взяв до уваги докази наявні в матеріалах справи, а саме записи у медичній картці позивача та копію посвідчення про участь у бойових діях в Афганістані, численні свідоцтва про смерть його близьких, які безперечно підтверджують важкий емоційний стан спричинений смертю родичів та близьких сім»ї. На думку апелянта, суд безпідставно надав перевагу показам свідків, які свідчили про те, що його емоційний стан був нормальним перед записами у медичних документах, що є порушенням ч.2 ст.59 ЦПК України. Крім цього, з показів свідків вбачається, що частина з них взагалі не бачилася з позивачем, а інші його бачили лише раз уже в процесі відстоювання ним своїх прав на спадкування, отже жоден з них не спілкувався з позивачем у шестимісячний період для прийняття спадщини, а відтак їх пояснення є лише домислами та не можуть вважатися доказами в даній справі, а відтак суд дійшов помилкового висновку, що у позивача був відсутній важкий емоційний стан. Також судом не враховано та не спростовано жодним чином ще одну поважну причину неприйняття спадщини у визначений строк, а саме розбіжність у прізвищі позивача з прізвищами батьків, що стало підставою для звернення до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин. Зазначає, що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 19.11.2015 року було встановлено факт родинних відносин та саме з цього часу позивач зміг отримати необхідні для подачі нотаріусу дублікати свідоцтв про смерть батька, матері та брата, які були отримані 24,25 листопада 2015 року. Звертає увагу, що відповідач ввела в оману позивача тим, що спадкове майно відсутнє, зазначивши, що квартира належить її дочці ОСОБА_4, що і стало основною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Стверджує, що покази свідків судом не мали братись до уваги, оскільки при їх допиті представник відповідача задавав їм навідні питання та отримував потрібні йому відповіді, а суд фактично усунувся від допиту свідків. Відтак ухвалюючи рішення суд дійшов хибних висноків про відмову в задоволенні позову, тому просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Сторони по справі в судове засідання не з»явилися, хоч належним чином були повідомлені про день і час слухання справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, а тому відповідно до статті 305 ч.2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, який був батьком позивача ОСОБА_2 Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, що підтверджується Витягом № 41290987 про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 21.08.2015 року. ( а.с. 4, Спадкова справа).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6, яка була матір»ю позивача ОСОБА_2 Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, що підтверджується Витягом №41291109 про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 21.08.2015 року. ( а.с.5, Спадкова справа при матеріалах справи).

Відповідно до ст.269 ч.1 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.1270 ч.1 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У відповідності до приписів ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно роз»яснень постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у пункті 24 абз.5 зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов»язані з об»єктивними, непереборними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд детально дослідив та проаналізував всі обставини на які посилався позивач, як на поважну причину пропуску строку для прийняття спадщини та прийшов до вірного висновку, що жодна з цих причин не є поважною.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції.

Із досліджуваних матеріалів справи встановлено, що спадщина відкрилася після смерті батька позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 та шестимісячний строк для прийняття спадщини сплив 21 жовтня 2014 року.

Спадщина після смерті матері позивача відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та шестимісячний строк для прийняття спадщини сплив 14 грудня 2014 року.

За період шестимісячного строку позивач не вжив будь-яких заходів для прийняття спадщини, хоча мав можливість особисто чи через поштовий зв»язок переслати заяву у нотаріальну контору про прийняття спадщини. При цьому, колегія суддів зауважує, що проживає позивач у місті Львові, тобто по місцю відкриття спадщини та за цей період нікуди не виїзжав з постійного місця проживання.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача про перебування його у шоковому стані після смерті батьків та близьких, оскільки зазначене не є причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини та не підтверджене жодними доказами.

Посилання позивача, що він є учасником бойових дій в Афганістані підтверджується доданим до справи посвідченням, однак не є у причинному зв»язку поважних причин між часом відкриття спадщини та пропуском шестимісячного строку. (а.с.80).

Щодо розбіжностей у прізвищі позивача та батьків, слід зауважити, що ОСОБА_7 звернувся у Личаківський районний суд м.Львова із заявою про встановлення факту родинних відносин лише у 2015 році та провадження у його справі було відкрите 24.04.2015 року, тобто після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Колегія суддів звертає увагу, що розбіжність у прізвищі не була перешкодою для подачі заяви про прийняття спадщини та в подальшому доведення факту родинних відносин у судовому порядку до часу отримання свідоцтва про прийняття спадщини.

Не заслуговують на увагу докази позивача ОСОБА_2 про неможливість його звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини через відсутність свідоцтва про смерть батька та матері.

Відповідно до п.1.4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 у разі неможливості пред»явлення спадкоємцями свідоцтв про смерть спадкодавця нотаріус повинен витребувати від органу державної реєстрації актів цивільного стану копію актового запису про смерть спадкодавця або повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть.

Всупереч зазначеному вище, позивачем не представлено доказів подачі нотаріусу заяви у шестимісячний строк про прийняття спадщини після смерті батьків та заяви про витребування копії із актового запису про смерть.

Колегія суддів вважає безпідставними та необгрунтованими доводи позивача ОСОБА_2 про обман його із сторони відповідачки щодо відсутності спадкового майна, оскільки юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини інші несприятливі обставини на які посилається позивач не є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Посилання позивача ОСОБА_2 на пояснення свідків не є належним доказом в розумінні статті 59 ЦПК України.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає, що рішення суду є законним і обгрунтованим, постановленим з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Відповідно до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в і д х и л и т и .

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 31 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин