Заставнівський районний суд Чернівецької області
Справа № 716/1073/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.09.2016 року м. Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Пухарєвої О.В.

секретаря Климус Г.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до територіальної громади с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Сагайдачного, 13-а в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, який помер 24.11.2015 року.

Посилається на те, що 24.11.2015 року помер її батько ОСОБА_2. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Сагайдачного, 13-а в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області.

Вказане спадкове майно ОСОБА_2, згідно заповіту від 01.10.2015 року, посвідченого секретарем Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області ОСОБА_3 01.10.2015 року та зареєстрованого в реєстрі за №654, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був, заповів їй. Спадкоємцем, котра має право на обовязкову частку при спадкуванні за заповітом є дружина померлого ОСОБА_4 Остання на обовязкову частку у спадковому майні, що залишилось після смерті ОСОБА_2 не претендує, від неї відмовилась на користь позивача, про що надала відповідну заяву.

Зазначає, що спадщину після смерті ОСОБА_2 вона прийняла, звернувшись до нотаріальної контори в межах встановленого законом строку із заявою про прийняття спадщини. Також позивач ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на згаданий житловий будинок нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності ОСОБА_2 на спадкове майно у вигляді згаданого житлового будинку.

Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, вона змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просила їх задовольнити.

Представник відповідача територіальної громади с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не зявився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності.

Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 24.11.2015 року в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області помер ОСОБА_2, що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №156462 від 24.11.2015 року (а.с. 12).

Відповідно до ч.ч. 1, 1 ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Внаслідок смерті ОСОБА_2 по місцю його останнього проживання вул. Сагайдачного, 13-а с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області відкрилася спадщина на все належне йому майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за вказаною адресою. Вказане вбачається із довідки сільської ради №976 від 15.03.2016 року (а.с. 9 спадкової справи №116/2016 року до майна ОСОБА_2, що досліджена судом).

Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Законодавство України надає перевагу спадкоємцеві за заповітом перед спадкоємцями за законом.

За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Вказане спадкове майно ОСОБА_2, згідно заповіту від 01.10.2015 року, посвідченого секретарем Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області ОСОБА_3 01.10.2015 року та зареєстрованого в реєстрі за №654, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був, заповів своїй доньці - позивачу ОСОБА_1 Вказане видно із заповіту (а.с. 29), довідки Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №1871 від 04.07.2016 року (а.с. 26) копії свідоцтва про народження серії І-МИ №002982 від 04.05.1995 року (а.с. 20), копії свідоцтва про одруження серії І-МИ №028054 від 08.10.2000 року (а.с. 20).

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує.

Відповідно цих вимог закону, спадкоємцем, що на момент смерті ОСОБА_2 мала право на обовязкову частку його спадкового майна є дружина померлого ОСОБА_4, що видно із довідки Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №1871 від 04.07.2016 року (а.с. 26) та матеріалів спадкової справи №116/2016 року до майна ОСОБА_2 Проте ОСОБА_4, як спадкоємиця, котра має право на обовязкову частку при спадкуванні за заповітом від неї у встановлений законом шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини відмовилась, що вбачається із її заяви (а.с. 3 спадкової справи)

Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено, що на час відкриття спадщини позивач ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_2 не проживала, що видно із довідки Веренчанської сільської ради №976 від 15.03.2016 року (а.с. 9 спадкової справи), тому з метою прийняття спадщини позивач 16.03.2016 року звернулася до державного нотаріуса Заставнівської державної нотаріальної контори Чернівецької області із заявою про прийняття спадщини, що видно із витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №43276455 від 16.03.2016 року (а.с. 28) та заяви №327 від 16.03.2016 року (а.с. 2 спадкової справи).

З метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого по вул. Сагайдачного, 13-А в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області позивач ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із додатковою заявою (а.с. 11 спадкової справи), однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за ОСОБА_2, що вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №742/02-31 (а.с. 21).

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Сагайдачного, 13-А в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області належав і рахується за померлим ОСОБА_2, на який сільська рада не видавала свідоцтво про право власності. За даним господарством, згідно земельно-шнурової книги закріплена земельна ділянка, площею 0,83 га із них 0,09 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, а 0,74 га для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується довідкою Веренчанської сільської ради №1872 від 04.07.2016 року (а.с. 22).

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69.

В довідці Веречанської сільської ради №1870 від 04.07.2016 року (а.с. 25) вказано, що згідно із записом у по господарській книзі за особовим рахунком №0803-10264/1 значиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в селі Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області по вул. Сагайдачного, 13-А, який належав ОСОБА_2 Вказане видно також і з копії облікової картки обєкта по господарського обліку на 2011-2015 роки №0803-1 (а.с. 23).

В п. 3.3 Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних).

Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо.

Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що спадкодавець ОСОБА_2 набув право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформив належним чином.

Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

На даний час позивачем ОСОБА_1, як спадкоємицею майна померлого ОСОБА_2 за заповітом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 14), згідно довідки характеристики Заставнівського РБТІ №32 від 14.03.2016 року (а.с.13), зведеного акту вартості будинків (а.с. 15), житловий будинок розташований по вул. Сагайдачного, 13-А в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області побудований у 1964 році, а господарські будівлі до нього у 1967-1980 роках, їх вартість становить 130545 (сто тридцять тисяч пятсот сорок пять) гривень.

Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачами своїх законних спадкових прав.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1241, 1268, 1270, 1273, 1297 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 10, 11, 174, 197, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Сагайдачного, 13-А в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлого 24.11.2015 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд Чернівецької області .

Суддя Пухарєва О.В.