Справа №701/1426/14-ц
Провадження №4-с/701/7/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" вересня 2016 р. Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - Калієвського І.Д.

за участю секретаря - Байдужій Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за скаргою ОСОБА_1 до суб'єкта оскарження: ОСОБА_2 в.о. начальника Маньківського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Черкаській області, заінтересованої особи: ОСОБА_3 на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Маньківського районного суду Черкаської області перебуває скарга позивача на дії суб'єкта оскарження: ОСОБА_2 в.о. начальника Маньківського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Черкаській області, заінтересованої особи: ОСОБА_3 як державного виконавця.

В обгрунтованння розгляду даної скарги скаржник зазначає, що 9 липня 2015 року Маньківський районний суд Черкаської області, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, розподіл майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, постановив рішення, яким позов ОСОБА_3 задовольнив частково, стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 36400 гривень. 04.04.2016 року судом, на підставі зазначеного рішення, виданий виконавчий лист № 701/1426/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3, грошових коштів в сумі 36400 гривень, який перебуває у провадженні Маньківського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Черкаській області (виконавче провадження № 50797029). В даний час виконавчий лист перебуває на виконанні у Пенсійному фонді смт. Маньківка, де з пенсії по інвалідності боржника ОСОБА_1 утримуються кошти на погашення боргу згідно вказаного судового рішення. 7 липня 2016 року заявником отримана постанова про арешт на все майно боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.06.2016 року, яка винесена в.о. начальника Маньківського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 Заявник вважає, що вказана постанова в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Маньківського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.06.2016 року винесена з грубим порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та інших актів законодавства, які регулюють питання випадків, підстав та умов накладання арешту на майно під час примусового виконання виконавчого документу, а тому така постанова державного виконавця є незаконною та підлягає скасуванню, і є такою, що порушує права та інтереси заявника на вільне володіння користування та розпорядження його майном, що належить або буде належати заявнику на праві власності.

Скаржник та його представник в судовому засіданні підтримали скаргу.

ОСОБА_2 як в.о. начальника Маньківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно письмового заперечення вбачається факт заперечення на задоволення скарги, а згідно письмової заяви наданої суду просить скаргу розгялати у її відсутність.

Заінтересована особи: ОСОБА_3, в судовому засіданні заперечувала на задоволення даної скарги.

Суд, вислухавши думку учасників поцесу, вивчивши матеріали справи, встановив наступні правовідносини: 9 липня 2015 року Маньківський районний суд Черкаської області, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, розподіл майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, постановив рішення, яким позов ОСОБА_3 задовольнив частково, стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 36400 гривень. 04.04.2016 року судом, на підставі зазначеного рішення, виданий виконавчий лист № 701/1426/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3, грошових коштів в сумі 36400 гривень, який перебуває у провадженні Маньківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (виконавче провадження № 50797029). Судом встановлено, що 14.09.2016 року до Маньківського відділу Уманського об"єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області направлено постанову про звернення стягнення на доходи боржника для щомісячного утримання з пенсії, до повного погашення боргу. Дана постанова була винесенна на підставі звернення скаржника із заявою до Маньківського РВ ДВС. Судом встановлено, що 7 липня 2016 року заявником отримана постанова про арешт на все майно боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.06.2016 року, яка винесена в.о. начальника Маньківського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2В.(а.с.8,9) Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, тобто накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

Обгрунтувавши в письмовому запереченні позицію до скарги, суб"єктом оскарження було зазначено ряд заходів які проводилися державним виконавцем по встановленню майна боржника по виконавчому провадженню, проте суду не було належним чином обгрунтовано необхідність накладення арешту на все майно боржника при сумі боргу лише 36400 грн. При винесенні даної постанови державним виконавцем не враховано принцип співмірності боргу та наявного у власності боржника майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Суб"єкт оскарження не надав суду доказів того, що при вирішенні питання про арешт майна боржника, ним було проведено опис майна боржника, а у оскаржуваній постанові не визначено яке це майно, не вказано його ознаки.. Ч. 7 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації проводиться у строк, встановлений державним виконавцем, але не раніше, ніж через п'ять днів після накладання арешту. Тобто, державний виконавець накладає арешт на майно виключно з метою його подальшої обов'язкової реалізації для виконання виконавчого документу, що випливає із мети та завдання виконавчого провадження. Однак, державний виконавець наклавши арешт на все майно боржника ОСОБА_1, не вчинив і не вчиняє на даний час дій щодо його реалізації, а арешт накладено лише з метою забезпечення виконання виконавчого документу. При цьому, як випливає з положення ч. 7 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець після накладання арешту майна повинен встановити строк вилучення та наступної передачі на реалізацію арештованого майна. Крім того, ч.2 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржник в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. Ч.5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення. Боржник має право вказати ті види майна чи предмети, на які необхідно звернути стягнення в першу чергу. Остаточно черговість стягнення на кошти та інше майно боржника визначається державним виконавцем. Відповідно до ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремі предмети боржника. Тому, врахувавши вищевикладене суд приходить до висновку про те, що державний виконавець при винесенні даної оскаржуваної постанови порушив саме порядок накладення арешту на майено боржника установлений законодавством України. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тому на підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення скарги в частині визнання дій державного виконавця щодо винесення даної постанови неправомірними та скасування даної постанови.

Судом встановлено, що строк оскарження даної постанови не пропущений, оскільки судом встановлено, що оскаржувана постанова була надіслана 05.07.2016, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті (а.с.9) та отримана скаржником 07.07.2016 (а.с.9), тобто дана скарга була подана в межах 10-денного строку на оскарження з моменрту її одержання. Згідно письмового конверта (а.с.10) вбачається, що скаржник направив скаргу до суду 16.07.2016 року, що свідчить проте, що скаржник не пропустив строк на оскарження даної постанови, а тому вимога скарги щодо поновлення пропущеного строку до задоволення не підлягає, в зв"язку з непропуском даного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 57-60, 209, 210, 383-389 ЦПК України, ст.ст. 11, 52,57 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

В И Р І Ш И В :

. Скаргу ОСОБА_1 до суб'єкта оскарження: ОСОБА_2 в.о. начальника Маньківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, заінтересованої особи: ОСОБА_3 на дії державного виконавця - задовольнити частково.

Визнати дії в.о. начальника Маньківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 29.06.2016 року про накладення арешту на все майно ОСОБА_1 володимировича та оголошення заборони на його відчуження за виконавчим листом № 701/1426/14-ц - неправомірними.

Постанову в.о. начальника Маньківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2, від 29.06.2016 року про накладення арешту на все майно ОСОБА_1 володимировича та оголошення заборони на його відчуження за виконавчим листом № 701/1426/14-ц. - скасувати.

В задоволені іних вимог скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Маньківський районний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення..

Суддя І.Д. Калієвський