Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.10.2016 Справа №607/7205/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., а участю секретарів судового засідання Грабської Ю.І., Гнатенко І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.04.2016 року в м. Тернополі по вул. Замковій сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного йому на праві власності автомобіля НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_2 Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.06.2016 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні вказаного ДТП. Згідно звіту №52 про визначення вартості матеріального збитку наданого Тернопільською філією ПП «Автоексперт» вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля НОМЕР_1, в результаті його пошкодження в ДТП, без урахування коефіцієнту фізичного зносу деталей автомобіля складає 17 074,21 грн., вартість робіт по проведенню оцінки становить 600,00 грн., а всього на загальну суму 17 674,21 грн., які просить суд стягнути із ОСОБА_2

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити в повному обсязі. При цьому просить врахувати правову позицію Верхового суду України, викладену у постанові від 20.01.2016 року № 6-2808цс15, відповідно до якої він вправі вільно, на власний розсуд обирати спосіб здійснення свого права у деліктному зобов»язанні, шляхом звернення вимоги про відшкодування завданої шкоди виключно до відповідача, як особи, яка її завдала, незалежно від того чи застрахована його цивільно-правова відповідальність.

Відповідач та його представник у судовому засіданні відносно позову заперечили та просять суд в позові відмовити за безпідставністю, з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов.

Представник третьої особи ПрАТ СК «Провідна» у судове засідання не з»явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши зібрані докази, суд встановив наступні обставини справи.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.06.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Як вбачається із постанови, ОСОБА_2 12.04.2016 року о 11 год. 20 хв. керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_3 у м. Тернополі по вул. Замковій, порушив вимоги п.п.2.3б, 10.9, 13.1,13.3 ПДР України, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, рухаючись заднім ходом допустив зіткнення із транспортним засобом марки «SUBARY LEGACY», д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_3, який знаходився ліворуч, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_6 від 08.08.2009 року власником автомобіля НОМЕР_1 є позивач ОСОБА_1

Відповідно до звіту№52 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_1, наданого Тернопільською філією ПП «Автоексперт», вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля НОМЕР_1, в результаті його пошкодження в ДТП станом на 12.04.2016 року без урахування коефіцієнту фізичного зносу деталей автомобіля складає 17 074,21 грн.

Згідно акту прийому-передачі виконаної роботи від 04.05.2016 року вартість робіт по проведенню оцінки з визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля НОМЕР_1 становить 600,00 грн.

У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку- ст.1187 ЦК України.

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди-ч.3 ст.386 ЦК України.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі-ст. 1192 ЦК України.

Судом встановлено, що саме з вини відповідача 12.04.2016 року трапилася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої власнику автомобіля НОМЕР_5, заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 17 674,21 грн., а тому вказана шкода підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.

При цьому суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що 11.04.2016 року між ним та ПрАТ «СК «Провідна» укладено договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/7270744 предметом якого є страхування майнових інтересів страхувальника, пов»язаних з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_3, а тому завдана шкода підлягає стягненню із страховика, оскільки у відповідності до висновку Верховного Суду України, що викладений постанові від 20.01.2016 року по справі №6-2808цс15 завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому доособи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою підлягають до задоволення шляхом стягнення із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 17 674,21 грн. грошового відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути 551,20 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 212, 224-226, 228, 232, 233, 360-7 ЦПК України, ст.ст. 12 ч.1, 14 ч.2, 386 ч.3, 1166, 1187,1192 Цивільного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) в користь ОСОБА_1(АДРЕСА_2) 17674,21 гривень грошового відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 551,20 гривень сплаченого позивачем судового збору.

Копію рішення направити особам, які брали участь у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич