Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №327/462/15 Головуючий у 1 інстанції Кущ Т.М.
Провадження № 22-ц/778/1177/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Савченко О.В., суддів: Маловічко С.В., Кочеткової І.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Розівського районного суду Запорізької області від 18 грудня 2015 року по справі за скаргою ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Розівського районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_4, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

16 листопада 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на неправомірні дії та рішення старшого державного виконавця ВДВС Розівського РУЮ ОСОБА_4, прийняті ним під час виконання ухвали Розівського районного суду Запорізької області від 22 жовтня 2015 року про встановлення заборони відповідачу ОСОБА_3 на відчуження рухомого та нерухомого майна в межах суми позову. У скарзі зазначено, що 04 листопада 2015 року поштою ним отримано постанову старшого державного виконавця ВДВС Розівського РУЮ ОСОБА_4С у виконавчому провадженні № ВП 49138898 від 27 жовтня 2015 року, якою накладено арешт на все майно боржника в межах суми позову та заборонено здійснювати його відчуження.

Заявник, посилаючись на недотримання посадовою особою ВДВС Розівського РУЮ вимог Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХIV зі змінами та доповненнями (далі - Закон) та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року зі змінами (далі - Інструкція), вважає вищевказану постанову незаконною, оскільки ухвалою Розівського районного суду Запорізької області від 22 жовтня 2015 року арешт рухомого та нерухомого майна ОСОБА_3 не передбачено. З вказаних причин заявник також вважає незаконною постанову про закінчення виконавчого провадження від 30 жовтня 2015 року.

За таких обставин, ОСОБА_3 прохав суд визнати неправомірними дії старшого державного виконавця ВДВС Розівського РУЮ ОСОБА_4 щодо винесення постанови від 27 жовтня 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та постанови від 30 жовтня 2015 року про закінчення виконавчого провадження, скасувати вказані постанови та зобов'язати ВДВС Розівського РУЮ провести виконавчі дії щодо виконання ухвали Розівського районного суду Запорізької області від 22 жовтня 2015 року про забезпечення позову з дотриманням вимог ст. 75 Закону «Про виконавче провадження» та п. 8.1 Інструкції.

Ухвалою Розівського районного суду Запорізької області від 18 грудня 2015 року скаргу задоволено.

Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця ВДВС Розівського РУЮ Запорізької області Назарука О.С. щодо винесення постанови у виконавчому провадженні № ВП 49138898 від 27 жовтня 2015 року про накладення арешту на все майно боржника та заборону здійснювати його відчуження та постанови від 30 жовтня 2015 року про закінчення виконавчого провадження.

Скасовано постанови старшого державного виконавця ВДВС Розівського РУЮ Запорізької області Назарука О.С. у виконавчому провадженні № ВП 49138898 від 27 жовтня 2015 року про накладення арешту на все майно боржника та заборону здійснювати його відчуження та від 30 жовтня 2015 року про закінчення виконавчого провадження.

Зобов'язано відділ державної виконавчої служби Розівського районного управління юстиції Запорізької області провести виконавчі дії щодо виконання ухвали Розівського районного суду Запорізької області від 22 жовтня 2015 року про забезпечення позову відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХIV зі змінами та доповненнями та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року зі змінами.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що висновки суду щодо неправомірності дій державного виконавця та незаконності винесених ним постанов не відповідають обставинам справи, а фактично державний виконавець діяв відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» та Інструкції, тому просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив із того, що державний виконавець, виносячи постанову від 27 жовтня 2015р. про накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_3, в межах суми позову та заборону відчуження цього майна, вийшов за межі ухвали суду від 22 жовтня 2015р., якою було лише встановлено заборону відповідачу ОСОБА_3 на відчуження майна в межах суми позову.

Проте погодитись з такими висновками суду колегія не може з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у справі за позовом ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 боргу за договором позики було задоволено клопотання позивача про забезпечення позову та ухвалою Розівського районного суду Запорізької області від 22 жовтня 2015р. встановлено заборону відповідачу ОСОБА_3 на відчуження рухомого та нерухомого майна в межах суми позову у розмірі 500 000 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 2 статті 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно.

Вказана ухвала суду надійшла на виконання до державного виконавця відділу державної виконавчої служби Розівського РУЮ Запорізької області ОСОБА_4, який 27 жовтня 2015р. виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, у резолютивній частині якої зазначив про накладення арешту на все майно боржника ОСОБА_3 в межах суми боргу 500 000 грн. та про заборону здійснювати відчуження будь-якого належного ОСОБА_3 майна в межах вказаної суми боргу.

Як зазначав в поясненнях державний виконавець Назарук О.С., вказана постанова є типовою та іншої постанови у програмі виконавчої служби не мається. Але, незважаючи на те, що в ній зазначено про арешт майна, фактично дії з арешту майна ним не вчинялись, оскільки не складався Акт опису та арешту майна, який є обов»язковим при арешті. Тому заперечував проти скарги, вважаючи свої дії з виконання ухвали суду правомірними.

Вказані пояснення державного виконавця підтверджуються наданими ним скриншотами з комп»ютерної програми виконавчої служби, а також копіями запитів до реєстраційних органів, які ведуть реєстри рухомого і нерухомого майна та його обтяжень.

Так, у відповідності до винесеної постанови у вказаній комп»ютерній програмі державний виконавець формує електронну заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень до реєстрів рухомого і нерухомого майна. Вказана програма для внесення відомостей про обтяження нерухомого майна, яким є заборона на його відчуження, передбачає запис лише про заборону, в той час як для внесення відомостей про обтяження рухомого майна у програмі передбачено внести тип обтяження «арешт» та відомості про обмеження щодо відчуження «заборонено відчужувати».

У відповідності до вказаних заяв державного виконавця до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис 11772839 від 27.10.2015р. про обтяження у вигляді заборони відчуження майна ОСОБА_3 ( а.с. 39-40); до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено запис від 27.10.2015р. щодо типу обтяжень «арешт рухомого майна» та відомостей про обмеження «заборонено відчужувати» рухоме майно ОСОБА_5 в розмірі 500 000 грн. ( а.с. 41-42).

Той факт, що фактичного арешту як нерухомого, так і рухомого майна не відбулось, підтверджується відсутністю в матеріалах виконавчого провадження Акту опису та арешту майна боржника, який є обов»язковим при застосуванні такого виду забезпечення як арешт.

Спрямувавши відомості про обтяження майна ОСОБА_5 до реєстратора та отримавши Витяги з Державних реєстрів про внесення записів про обтяження, державний виконавець Назарук О.С. виніс постанову від 30.10.2015р. про закінчення виконавчого провадження у відповідності до вимог п. 8 ч. 1 ст. 49, статті 50 ЗУ «Про виконавче провадження».

Беручи до уваги всі вищезазначені обставини, колегія вважає, що державний виконавець Назарук О.С. при виконанні ухвали Розівського районного суду від 22 жовтня 2015р. діяв в межах повноважень та у відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року. Тому у суду не було підстав для визнання його дій з виконання вказаної ухвали суду неправомірними.

Зважаючи на вказане, колегія визнає апеляційну скаргу обґрунтованою, тому у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України скасовує оскаржувану ухвалу та постановляє нову про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_5

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Розівського районного суду Запорізької області від 18 грудня 2015 року у цій справі скасувати. Скаргу ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Розівського районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Савченко О.В.

Судді: Кочеткова І.В.

ОСОБА_1