Справа № 345/2220/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2016 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Юрчака Л.Б. з участю секретаря судового засідання Пукіш В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця ВДВС Калуського МРУЮ ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ :

Державний виконавець звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України посилаючись на те, що на підставі виконавчого листа №345/2220/15-ц від 22.12.2015 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» м. Дніпропетровськ 37951,84 грн. боргу та 379,52 грн. судового збору, державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Оскільки, протягом девяти місяців рішення суду не виконано, від виконання рішення суду боржник ухиляється, то державний виконавець звернувся з поданням до суду про тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України на строк до виконання ним зобовязань за виконавчим листом №345/2220/15-ц від 22.12.2015.

В судове засідання державний виконавець не зявився, однак в своєму поданні просить слухати справу у його відсутності, подання підтримує.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до вимог ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п. п. 1-9 ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а якщо він має паспорт, то йому може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання таких зобовязань.

Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Розглядаючи подання та вирішуючи питання чи дійсно боржник ухилявся від виконання рішення суду, суд виходить із положень ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», де зазначені обов'язки боржника, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Разом з тим, державним виконавцем не надано доказів на підтвердження навмисного ухилення боржника від виконання судового рішення, не вказано, які перешкоди вчинені з його боку для проведення виконавчих дій державному виконавцеві, обґрунтування ухилення боржника від повного виконання зобов'язання; тощо.

Слід також зазначити, що у поданні не зазначено підстав та доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Державний виконавець у своєму поданні посилається на те, що ОСОБА_2 перетинає державний кордон України. На підтвердження вказаного до подання долучено світлокопію листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за №5573 від 27.07.2016, в якому зазначено, що ОСОБА_2 перетинав державний кордон України 29.11.2015 (виїзд) та 01.12.2015 (вїзд). Даних, які б свідчили про те, що боржник має намір станом на даний виїхати за межі України, державним виконавцем не надано суду.

Таким чином, судом не встановлено фактів та беззаперечних доказів, що на час постановлення ухвали ставили під загрозу питання примусового виконання судового рішення та потребували тимчасового обмеження права виїзду боржника за межі України.

На підставі наведеного та керуючись ст. 33 Конституції України, ст.ст. 10, 377-1 ЦПК України, ст. 5, 6, 11 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», суд,

УХВАЛИВ :

У задоволенні подання головного державного виконавця ВДВС Калуського МРУЮ ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: