Справа № 750/4900/16-ц Провадження № 22-ц/795/2157/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Коверзнев В. О. Доповідач - Скрипка А. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСкрипки А.А.
суддів:Губар В.С., Тагієва С.Р.
при секретарі:Покладі Д.В.
за участю:ОСОБА_5, його представника - ОСОБА_6, представників ПАТ ''Чернігівобленерго''- Думчевої І.В., Мельничук Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 13 жовтня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" до ОСОБА_5 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 13.10.2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" до ОСОБА_5 про стягнення боргу.

В апеляційній скарзі ПАТ "Чернігівобленерго" просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заявленого позову. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, його судом ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. ПАТ "Чернігівобленерго" вказує, що відповідно до п.19,п.21 Правил користування електроенергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 року, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку; знімання показань приладу обліку електричної енергії провадиться споживачем щомісяця. При цьому енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку електричної енергії та оформлення платіжних документів споживачем. ПАТ "Чернігівобленерго" зазначає, що нарахування заборгованості відповідача за період з травня 2014 року по квітень 2015 року було проведено позивачем на підставі даних про фактичне споживання електроенергії ОСОБА_5 При цьому ПАТ "Чернігівобленерго" вказує, що в червні 2014 року в рахунку на оплату за спожиту електричну енергію позивачем було помилково вказано покази ''2800'' замість ''1680'', які дійсно були зафіксовані контролером позивача під особистий підпис відповідача. ПАТ ''Чернігівобленерго'' зазначає, що відповідач протягом 2014 року не звертався до позивача із заявою щодо помилкових показань лічильника. ПАТ "Чернігівобленерго" звертає увагу суду на те, що лічильник не обліковує електричну енергію у зворотному напрямку, тому, якщо попередні показання лічильника були ''2600'', то електролічильник, дійшовши до позначки 9999,9, обнуляє показники та починає обраховувати електричну енергію спочатку. Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору по суті не взяв до уваги тієї обставини, що висновком експертизи встановлено, що покази на лічильнику у червні 2014 року ''1680'', які були зняті після показів у травні 2014 року, які становили ''2600'', могли з'явитись тільки після того, як рахунковий механізм лічильника, використавши свою ємність, почав рахувати спожиту електроенергію з нуля. ПАТ ''Чернігівобленерго'' вказує, що відповідач в червні 2014 року спожив 9080 кВТ. Доводи апеляційної скарги зазначають, що протягом періоду червень-листопад 2014 року відповідач неодноразово намагався ввести в оману енергопостачальника, оскільки жодного разу не повідомив Чернігівські МЕМ ні в усній формі, ні в письмовій про наявність неправильних показань лічильника. ПАТ ''Чернігівобленерго'' стверджує, що заборгованість відповідача за спожиту електричну енергію станом на 01.04.2015 року становить 23123 грн. 44 коп. Доводи апеляційної скарги зазначають, що при вирішенні даного спору по суті судом першої інстанції не взято до уваги висновки електротехнічної експертизи № 48/16 відносно того, що наявність на першому проводі струмової котушки, біля клеми, ділянки з вигорівшою ізоляцією, може свідчити про значне навантаження зазначеної фази по відношенню до інших фаз мережі. Також на думку ПАТ ''Чернігівобленерго'', суд першої інстанції при розгляді даної справи по суті необґрунтовано не прийняв до уваги посилання позивача на ті обставини, що саме у спірному періоді за адресою відповідача проводились будівельні роботи, що пояснює факт великого споживання електроенергії. Доводи апеляційної скарги зазначають, що висновком експертизи встановлено, що лічильник типу СА4 - И672М №123344 за одну годину роботи з максимально допустимим навантаженням може врахувати спожиту електроенергію в кількості 19 кВт.год., за 24 години - 456 кВТ.год., а за місяць - 13680 к ВТ.год., також експертизою встановлено, що за спірний період, а саме, травень-листопад 2014 року, вказаний лічильник міг врахувати 22059 кВТ.год. Таким чином, ПАТ ''Чернігівобленерго'' стверджує в доводах апеляційної скарги, що є всі підстави вважати, що за спірний період відповідач дійсно спожив 22059 кВТ.год. електроенергії, при цьому з травня 2014 року до дати заміни лічильника - 24.11.2014 року, розрахунковий механізм двічі обнулився і почав рахувати від нульового показника.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просить відхилити апеляційну скаргу, як безпідставну та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 13.10.2016 року.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів статті 308 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції, - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_1, і є споживачем послуг постачання електричної енергії, які надає позивач.

Відповідно до приписів статті 26 Закону України ''Про електроенергетику'', пункту 42 Правил користування електроенергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 №1357 (з наступними змінами і доповненнями), споживач електричної енергії зобов'язаний своєчасно оплачувати спожиту електричну енергію.

Як вбачається з вимог заявленого позову (а.с.2-5), позивач стверджує, що відповідач, як споживач електричної енергії, свої зобов'язання щодо здійснення своєчасної оплати спожитої електроенергії не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість за фактично спожиту відповідачем електричну енергію за період з травня 2014 року по квітень 2015 року, на загальну суму 23 123 грн. 44 коп. Таким чином, позивач стверджував, що відповідач має заборгованість по оплаті за спожиту електроенергію, розмір якої станом на 01.04.2015 року становить 23 123 грн. 44 коп., і яку позивач просив стягнути на свою користь з відповідача.

З метою доведення обґрунтованості вимог заявленого позову, за клопотанням представника позивача, ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 23.06.2016 року по справі було призначено комплексну судову експертизу, проведення якої доручено Центру судових експертиз "Альтернатива". На вирішення судової експертизи судом було поставлено наступні питання:

1. Чи мало місце втручання в роботу внутрішнього механізму лічильника № 123344 типу СА4-И672М?

2. Чи може лічильний механізм лічильника №123344 типу СА4-И672М при правильній схемі підключення обліковувати електричну енергію в зворотному напрямку?

3. Якими будуть наступні покази (цифри на розрахунковому механізмі) лічильника №123344 типу СА4-И672М, якщо попередні покази на ньому складуть "9999.9", а лічильник продовжить рахувати електричну енергію?

4. Чи фіксує лічильник №123344 типу СА4-И672М кількість відображень показів "9999.9" на розрахунковому механізмі?

5. Який максимально можливий об'єм споживання електричної енергії може врахувати лічильник типу СА4-И672М, 380/220В, 10-30А, при ввідному автоматі 63А?

6. На підставі даних споживання електричної енергії, зафіксованих в обіговій відомості та у відомості зняття показань лічильника ОСОБА_5, за адресою: АДРЕСА_2, за період з 01.01.2009 року по 24.11.2014 року, провести аналіз та зробити висновок, чи можливо споживання електричної енергії в кількості 22059 кВт/год. в період з травня 2014 року по листопад 2014 року включно, лічильником № 123344 типу СА4-И672М, 380/220В, 10-30А при ввідному автоматі 63А?

7. Чи можуть бути покази лічильника № 123344 типу СА4-И672М в червні 2014 року "1680", якщо попередні покази лічильника в травні 2014 року були "2600"?

8. Чи можуть бути покази лічильника № 123344 типу СА4-И672М в листопаді 2014 року "3494", якщо попередні покази лічильника в жовтні 2014 року були "6236"?

9. На підставі даних позивача встановити, чи могли мати місце покази лічильника №123344 типу СА4-И672М у серпні 2014 року "5141" та у жовтні 2014 року "6236"?

10.На підставі даних позивача встановити суму боргу ОСОБА_5 за спожиту електричну енергію станом на 01.05.2016 року?

Як вбачається з висновку №48/16 судової електротехнічної експертизи, складеного 02.09.2016 року (а.с.82-101), на поставлене судом під №10 питання вказаним висновком судової експертизи від 02.09.2016 року №48/16 надано відповідь: ''Встановити суму боргу ОСОБА_5 за спожиту електроенергію станом на 01.05.2016 року за даними ПАТ ЕК ''Чернігівобленерго''(позивача) не видається за можливе, оскільки дані ПАТ ЕК ''Чернігівобленерго'' щодо показників спожитої електроенергії абонента ОСОБА_5, особовий рахунок НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1, які містяться в наданих матеріалах справи, значно різняться''.

Як вбачається з оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд погодився з вказаним висновком судової експертизи, виходячи з наступного.

Згідно заяви відповідача від 02.02.2015 року, адресованої позивачу (а.с.31-35), відповідач визнає показники лічильника, які зафіксовано контролером позивача в його присутності, лише за березень, квітень, травень 2014 року. У вказаній заяві відповідач стверджує, що на кінець травня 2014 року показник лічильника складав 2600 кВт, на кінець червня 2014 року показник лічильника складав 2800 кВт, на кінець липня 2014 року показник лічильника складав 3000 кВт. Показники лічильника 2800 кВТ, 3000 кВТ передавалися відповідачем позивачу в телефонному режимі, що в м.Чернігові є загальновідомою практикою.Таким чином, виходячи з тверджень відповідача, у червні та липні 2014 року ним було спожито по 200 кВт електроенергії, а всього 400 кВт, що також підтверджується складеною позивачем таблицею нарахування оплати за спожиту електроенергію (а.с.37). Позивач, крім того, стверджує, що в серпні 2014 року відповідачем було спожито 218 кВт електроенергії (показники лічильника - 3000-3218), у вересні 2014 року спожито 120 кВт електроенергії (показники лічильника - 3218-3338), у жовтні 2014 року спожито 102 кВт електроенергії (показники лічильника - 3338-3440), а в листопаді 2014 року - 54 кВт електроенергії (показники лічильника- 3440-3494). В подальшому лічильник № 123344 типу СА4-И672М було замінено на новий.

Згідно з представленим позивачем розрахунком (а.с.6), показник лічильника відповідача на кінець червня 2014 року складав 1680 кВт, у зв'язку з чим позивачем було нараховано плату за 9080 кВт електроенергії; у липні 2014 року показник лічильника відповідача контролерами позивача не знімався; показник лічильника відповідача на кінець серпня 2014 року складав 5141 кВт, у зв'язку з чим відповідачу нараховано плату за 3461 кВт електроенергії; показник лічильника відповідача на кінець вересня 2014 року контролерами позивача не знімався; показник лічильника відповідача на кінець жовтня 2014 року складав 6236 кВт, у зв'язку з чим відповідачу нараховано плату за 1095 кВт електроенергії; показник лічильника відповідача на кінець листопада 2014 року (на момент заміни лічильника) складав 3494 кВт, у зв'язку з чим відповідачу нараховано плату за 7258 кВт електроенергії.

З наведеного слідує, що відображені в розрахунку заборгованості дані про кількість спожитої відповідачем електроенергії (а.с.6) не співпадають з даними обігової відомості по абоненту ОСОБА_5, починаючи з серпня 2014 року (а.с.50-53), а також з даними, відображеними позивачем у зведеній таблиці (а.с.37).

Також судом першої інстанції зазначено, що дані про кількість спожитої відповідачем електроенергії не підтверджені первинними документами, підписаними відповідачем, що дає суду підстави для сумніву в їх достовірності.

Разом з тим, наведені позивачем у позовній заяві відомості про споживання відповідачем електроенергії у період з червня по листопад 2014 року включно об'єктивно збігаються із кінцевим показником лічильника на момент його заміни (3494 кВт), який жодна із сторін не оспорює.

Приймаючи до уваги наведене, суд першої інстанції зазначив в оскаржуваному рішенні, що представлені позивачем дані щодо показників спожитої електроенергії абонента ОСОБА_5, особовий рахунок НОМЕР_1, адреса:АДРЕСА_1, які містяться в матеріалах справи, є суперечливими, значно різняться між собою, в силу чого не можуть безумовно підтверджувати обґрунтованість вимог заявленого позову та не спростовують обгрунтованості висновку №48/16 судової електротехнічної експертизи, складеного 02.09.2016 року. За даних обставин, оскільки позивачем не представлено суду належних та допустимих доказів в розумінні статей 58, 59 ЦПК України на підтвердження вимог заявленого позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав їх недоведеності.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог заявленого позову, оскільки вказаний висновок суду узгоджується з фактичними обставинами справи та нормами матеріального права, які регламентують спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та нормам матеріального права не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що відповідач протягом 2014 року не звертався до позивача з відповідними заявами щодо помилкових показань лічильника, не можуть бути підставою для скасування вірного по суті рішення суду першої інстанції. Оскільки вказані доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що позивачем в обґрунтування вимог заявленого позову представлено докази, які є суперечливими та такими, що значно різняться між собою, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги, як належні та допустимі докази на підтвердження вимог заявленого позову, в розумінні статей 58,59 ЦПК України.

В доводах апеляційної скарги позивач стверджує, що суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги висновку експертизи в частині того, що покази на лічильнику відповідача у червні 2014 року, у листопаді 2014 року могли з'явитись тільки після того, як рахунковий механізм лічильника, використавши свою ємність, почав рахувати спожиту електроенергію з нуля. Вказані доводи апеляційної скарги, на думку апеляційного суду, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки відповідно до приписів статті 66 ЦПК України, висновок експерта є одним із видів доказів по справі, а відповідно до ч.2,ч.3,ч.4 статті 212 ЦПК України, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, відобразивши результати оцінки доказів у рішенні, з наведенням відповідних мотивів їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що відмовляючи у задоволенні вимог заявленого позову, суд першої інстанції необґрунтовано не взяв до уваги досліджень судової електротехнічної експертизи щодо лічильника в частині того, що виявлена на проводі лічильника ділянка з вигорівшою ізоляцією, не є наслідком стороннього втручання в роботу його внутрішніх механізмів, а є наслідком значного навантаження фази, до якої провід був під'єднаний, по відношенню до інших фаз мережі, та не задовольнив вимоги заявленого позову. На думку апеляційного суду, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджують тієї обставини, що заборгованість відповідача перед позивачем по сплаті за електроенергію станом на 01.04.2015 року становить 23 123 грн. 44 коп. Відповідно до приписів ч.1,ч.4 статті 60 ЦПК України, яка регламентує обов'язки доказування і подання доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на основі з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями: 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 13 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: