Справа № 388/807/16-ц
У Х В А Л А

іменем України

"01" липня 2016 р. Суддя Долинського районного суду Кіровоградської області Баранський Д.М., розглянув позовну заяву ОСОБА_1 до Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про зняття арешту з майна, виключення запису про обтяження з Єдиного реєстру заборон відчужень обєктів нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом до Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про зняття арешту з майна, виключення запису про обтяження з Єдиного реєстру заборон відчужень обєктів нерухомого майна.

Розглянувши подану позовну заяву, дійшов до висновку про відмову у відкритті провадження з таких підстав.

Як убачається зі змісту поданого позову ОСОБА_1, вимогами позову є зняття арешту з майна, накладеного у процесі здійснення виконавчого провадження, а також виключення запису про обтяження з Єдиного реєстру заборон відчужень обєктів нерухомого майна. Предметом та підставою позову є дії державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження, що стосуються не вирішення державним виконавцем питання про зняття арешту з майна боржника при завершенні виконавчого провадження, згідно ч. ч. 1, 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент накладення арешту на майно)).

Зі змісту позову та доданих до нього матеріалів убачається, що у процесі здійснення виконавчого провадження, постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції Кіровоградської області від 3 березня 2003 року накладено арешт на все майно та оголошено заборону на його відчуження, що належить боржнику ОСОБА_2

16 серпня 2015 року боржник ОСОБА_2 помер.

Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2, є позивач у справі ОСОБА_1 син спадкодавця.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно вищезазначеного, оскільки позивач у справі ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_2, який був боржником у виконавчому провадженні в якому накладено арешт на майно про скасування якого просить позивач у цій справі, відповідно до ОСОБА_1 у звязку із прийняттям спадщини перейшли й права та обовязки боржника, тобто його батька ОСОБА_2, тобто відбулось правонаступництво.

Отже, позивач у цій цивільній справі ОСОБА_1 є правонаступником ОСОБА_2, який мав статус боржника у виконавчому провадженні, тобто цей позов предявлено стороною виконавчого провадження, а не третьою особою права та обовязки якої було порушено накладенням арешту на майно боржника.

Розділом XII ЦПК України передбачено судовий контроль за виконанням судових рішень.

За змістом ст. 383 ЦПК України, а також ч. 2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Таким чином, правилами ЦПК України, а також Законом України «Про виконавче провадження» передбачено спеціальний порядок оскарження стороною виконавчого провадження дій або бездіяльності державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження, шляхом подачі скарги, зокрема відповідно до ч. 2 ст. 384 ЦПК України до суду, який видав виконавчий документ, а не позову шляхом його предявлення до державного виконавця.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

За змістом п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» уразі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК. У разі предявлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, а, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Оскільки ЦПК України передбачено спеціальний порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень шляхом подачі, зокрема боржником скарги до суду, що видав виконавчий документ про оскарження дій або бездіяльності державного виконавця при здійсненні виконавчого провадження, враховуючи те, що предметом та підставою поданого позову є перевірка на відповідність вимогам Закону України «Про виконавче провадження» дій (бездіяльності) державного виконавця при здійсненні виконавчого провадження, що стосується не зняття арешту з майна боржника, відповідно такий позов не підлягає розгляду цим судом у порядку позовного провадження, оскільки провадження про такі питання підлягає вирішенню у інших спосіб.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 122, п. 4 ч. 1 ст. 293 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про зняття арешту з майна, виключення запису про обтяження з Єдиного реєстру заборон відчужень обєктів нерухомого майна.

Розяснити ОСОБА_1, що у цій справі сплачена сума судового збору може бути повернена за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Кіровоградської області через Долинський районний суд Кіровоградської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_3