У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_7, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу та зміну черговості одержання права на спадкування, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8, на рішення апеляційного суду Київської області від 27 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що він проживав з ОСОБА_9 однією сім'єю понад 14 років. Сім'я ОСОБА_4 і ОСОБА_9 проживала у квартирі АДРЕСА_1, у якій позивач також був зареєстрований.

Після смерті ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрилася спадщина на майно, а саме: на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_2, який належав на праві власності ОСОБА_9, згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, на квартиру АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_9 згідно із свідоцтвом про право власності на житло, на земельну ділянку площею 0,0179 га по АДРЕСА_2, яка належала померлій згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку від 30 травня 2008 року, земельну ділянку площею 0,0466 га по АДРЕСА_2, яка згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку від 30 травня 2008 року належала ОСОБА_9

ОСОБА_4 зазначає, що він прийняв спадщину шляхом подання заяви до приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_7 в установлений законом шестимісячний строк, заведено спадкову справу. Оскільки на спадщину претендують відповідачі по справі, які за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2014 року встановили факт родинних відносин з ОСОБА_9, і між ними наявний спір про право на спадщину, просив суд позов задовольнити, встановити факт проживання позивача однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_9 з 20 вересня 2000 року по день смерті ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_1, та змінити черговість одержання права на спадкування, включивши його до кола спадкоємців другої черги за законом.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 4 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Встановлено юридичний факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а саме факт проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_9 в період часу з 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_1. Змінено черговість одержання права на спадкування за законом та визнано за ОСОБА_4 право на спадкування після смерті ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із спадкоємцями, які прийняли спадщину. У решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 27 липня 2015 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 4 березня 2015 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні позову.

У поданій касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_8, просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, з урахуванням норм ст. 1259 ЦК України та роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Судовий порядок зміни черговості спадкування застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців цієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Позивачем не було доведено того, що між ним та спадкодавцем мали місце фактичні шлюбні стосунки, а тому висновок суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову, є правильним.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8, відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 27 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І.Журавель

С.П.Штелик