Справа № 180/3138/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Янжули О.С.

при секретарі: Гащук І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Виконавчий комітет Ленінської міської ради м. Дніпропетровська в особі Служби у справах дітей про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька та дозволу на оформлення документів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2, третя особа Виконавчий комітет Ленінської міської ради м. Дніпропетровська в особі Служби у справах дітей про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька та дозволу на оформлення документів, посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 03.08.2005 по 12.09.2011 рік.

Шлюб розірвано на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.09.2011року, справа №2-2681/11.

Від шлюбу мають малолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Свідоцтвом про народження НОМЕР_1, виданим 06.06.2007 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області.

Дитина проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1.

При цьому, дитина знаходиться на повному її утриманні. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, матеріальної допомоги не надає, аліментів не сплачує.

Вона має намір разом з дитиною тимчасово виїжджати за кордон для відпочинку та оздоровлення.

Крім того, зазначає, що вона вдруге вийшла заміж, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_2, виданим 27.09.2013 року. Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

Родичі її чоловіка проживають за кордоном - в Іспанії. Тому вона має реальну можливість організовувати дитині належний різносторонній відпочинок.

Виїзд дитини за кордон вочевидь сприятиме розширенню світогляду дитини, добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, так як дитина цікавиться багатьма речами, займається в різних розвиваючих кружках, фізично та морально зміцнить її, пристосує її до комунікабельності, вивченню мов, розширить її кругозір.

Однак, Відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить.

Вважає, що така позиція Відповідача, як батька малолітньої ОСОБА_3, шкодить її інтересам та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості та вказує на зловживання Відповідачем своїми батьківськими правами.

Також зазначає, що відповідач не бере участі у вихованні доньки, проявляє байдужість до дитини та незацікавленість в її розвитку, уникає спілкування з донькою та колишньою дружиною, що унеможливлює у разі необхідності зв'язатись з ним з приводу урегулювання питань пов'язаних з дитиною.

Через відсутність дозволу Відповідача на виїзд неповнолітньої ОСОБА_3, дитина позбавлена можливості виїхати за кордон разом з нею, а у будь-який час може виникнути необхідність чи можливість виїзду за межі України разом із дитиною, проте у добровільному порядку вирішити питання про отримання дозволу не можливо, ізза небажання Відповідача виходити на зв'язок, в зв'язку з чим вона і вимушена була звернутися до суду.

Крім того, нею до матеріалів справи надано довідку лікаря КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги» №7Ц, згідно якої дитині були надані рекомендації щодо оздоровлення в умовах гірського клімату два рази на рік.

На сьогоднішній день, навіть для виїзду до Криму, де є можливість забезпечити дитині відпочинок та оздоровлення біля моря та гір, необхідний дозвіл батька.

Як з'ясувалося батько немає фінансової та технічної можливості надавати дозвіл на кожний виїзд дитини за межі України та не має заперечень, щодо виїзду дитини за кордон, що підтверджується його заявою від 22.01.2016 року, а тому доречним винести питання щодо надання дозволу за рішенням суду, як це передбачає стаття 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України».

Просить суд:

- Надати ОСОБА_1 дозвіл на тимчасовий виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою відпочинку та оздоровлення до наступних країн: Австрійської Республіки, Абхазії, Республіки Білорусь, Королівства Бельгія, Республіки Болгарія, Боснії і Герцеговини, Ісландії, Королівства Іспанії, Італії, Латвійської Республіки, Литовської Республіки, Князівства Ліхтенштейн, Великого Герцогства Люксембург, Російської Федерації, Румунії, Республіки Сан-Марино, Республіки Сербії, Словацької Республіки, Республіки Словенії, Об'єднаних Арабських Еміратів, Ватикану, Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії, Угорщини, Федеративної Республіки Німеччина, Грецької Республіки, Данії, Грузії, Республіки Мальта, Республіки Молдови, Князівства Монако, Нідерландів, Королівства Норвегії, Республіки Польщі, Португальської Республіки, Фінляндії, Французької Республіки, Республіки Хорватії, Чорногорії, Чеської Республіки, Швейцарської Конфедерації, Королівства Швеції, Естонської Республіки, Турецької Республіки, Арабської Республіки Єгипет, Демократичної Соціалістичної Республіки Шри-Ланка, Республіки Індія, Туніської Республіки, Фінляндії, Королівства Тайланд, Домініканської Республіки, Республіки Фіджи, Сполучених Штатів Америки без дозволу (згоди) батька ОСОБА_2 до повноліття дитини.

- Надати ОСОБА_1 або її офіційному представникові дозвіл оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою відпочинку та оздоровлення до наступних країн: Австрійської Республіки, Абхазії, Республіки Білорусь, Королівства Бельгія, Республіки Болгарія, Боснії і Герцеговини, Ісландії, Королівства Іспанії, Італії, Латвійської Республіки, Литовської Республіки, Князівства Ліхтенштейн, Великого Герцогства Люксембург, Російської Федерації, Румунії, Республіки Сан-Марино, Республіки Сербії, Словацької Республіки, Республіки Словенії, Об'єднаних Арабських Еміратів, Ватикану, Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії, Угорщини, Федеративної Республіки Німеччина, Грецької Республіки, Данії, Грузії, Республіки Мальта, Республіки Молдови, Князівства Монако, Нідерландів, Королівства Норвегії, Республіки Польщі, Португальської Республіки, Фінляндії, Французької Республіки, Республіки Хорватії, Чорногорії, Чеської Республіки, Швейцарської Конфедерації, Королівства Швеції, Естонської Республіки, Турецької Республіки, Арабської Республіки Єгипет, Демократичної Соціалістичної Республіки Шри-Ланка, Республіки Індія, Туніської Республіки, Фінляндії, Королівства Тайланд, Домініканської Республіки, Республіки Фіджи, Сполучених Штатів Америки без дозволу (згоди) батька ОСОБА_2 до повноліття дитини.

- Надати ОСОБА_1 право оформити проїзний документ дитини на ім'я ОСОБА_3 без дозволу (згоди) батька ОСОБА_2 до повноліття дитини.

- Допустити негайне виконання рішення суду.

Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, представник позивача надала суду заяву, в які просить суд розглянути справу за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, 11 січня 2016 року подав заяву через канцелярію суду, відповідно до якої просив справу розглянути за його відсутності, в позові відмовити, оскільки спору між ним та позивачкою, щодо надання ним згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон не має, за першою вимогою позивачки він завжди надавав дозвіл, відмови з його боку на надання дозволу ніколи не було. На даний час позивачка разом з дитиною знаходиться за межами України, на її вимогу ним безперешкодно надано дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон.

03 лютого 2016 року до суду, поштою надійшла заява від відповідача, відповідно до якої, він просить суд позов повністю задовольнити, оскільки на даний час він мешкає у Російській Федерації та не має фізичної можливості постійно надавати дозволи на виїзд його доньки за межі України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 03.08.2005 по 12.09.2011 рік.

Шлюб розірвано на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.09.2011року. Від шлюбу мають малолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Свідоцтвом про народження НОМЕР_1, виданим 06.06.2007 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Дитина проживає разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач відносно дитини батьківських прав не позбавлений.

Позивач стверджує, що неодноразово зверталась до відповідача з проханням надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон, однак останній безпідставно такої згоди не надає.

Письмових доказів на підтвердження звернення позивача до відповідача з проханням дозволити тимчасовий виїзд доньки за кордон з посиланням на конкретну країну прямування та термін перебування за межами України, матеріали справи не містять.

Статтею 141 Сімейного кодексу України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини.

За змістом ст. 157 цього Кодексу, питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок оформлення документів для виїзду громадян України за кордон визначається Законом України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України» № 3858 -Х11 від 21 січня 1994 року, із змінами та доповненнями, який у статті 4 передбачає, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно із п.п.1,4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли16-річного віку, у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Таким чином, чинним законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

За змістом наведеного Закону, саме у разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків із з'ясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, строку та мети виїзду. Надання судом дозволу на майбутнє на виїзд дитини за кордон, за наявності згоди другого з батьків, без визначення при цьому конкретного часу та місця перебування - чинним законодавством не передбачено.

Позивач заявила позовні вимоги, в яких просить суд - Надати ОСОБА_1 дозвіл на тимчасовий виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, надати ОСОБА_1 або її офіційному представникові дозвіл оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, надати ОСОБА_1 право оформити проїзний документ дитини на ім'я ОСОБА_3 без дозволу (згоди) батька ОСОБА_2 до повноліття дитини одразу до 53 країн світу одночасно.

Надання дозволу судом на виїзд малолітньої дитини одночасно до 53 країн світу за наявності згоди батька, що підтверджується його заявами, без обмеження будь-яким терміном та без зазначення терміну перебування в країні, в яку дозволяється виїзд дитини суперечить нормам матеріального права, що визначають порядок перетинання державного кордону громадянами України, та фактично унеможливлюють з'ясування питання щодо відповідності таких вимог інтересам дитини.

Крім того, позивачем не надано доказів того, що відповідач не надає згоду на тимчасовий перетин кордону його дитиною.

Судом встановлено, що спору між сторонами, щодо надання батьком згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон не має, однак тимчасове проживання батька у Російській Федерації унеможливлює надавати дозволи на виїзд його доньки за межі України, але встановлена обставина не є підставою для задоволення позову.

Враховуючи, що відповідно до ст. 11 ЦПК України, межі позовних вимог встановлює саме позивач, правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1, відсутні.

Керуючись, ст.ст. 141, 157 СК України, п.п.1,4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, ст.ст. 10,11,57,60,61,88,208 - 213, 214,215 Цивільного процесуального кодексу України, - суд,

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Виконавчий комітет Ленінської міської ради м. Дніпропетровська в особі Служби у справах дітей про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька та дозволу на оформлення документів - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. С. Янжула