Єдиний унікальний номер 233/5013/15-ц Номер провадження 22-ц/775/623/2016
Головуючий в 1 інстанції Чернецький В.А.
Доповідач Тимченко О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року

Апеляційний суд Донецької області у складі :

головуючого судді : Тимченко О.О.,

суддів: Дундар І.О., Корчистої О.І.

за участю секретаря: Чуряєва В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Костянтинівського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Костянтинівського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про скасування рішення, внесення змін до договору, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди у порядку захисту прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2015 року позовна вимоги ОСОБА_1 до КП «Компанія «Вода Донбасу задоволено частково: зобов'язано відповідача забезпечити за власний рахунок проведення планової повірки належного позивачу лічильника холодної води № 84 в будинку АДРЕСА_1; відмінено акт б/н від 29 липня 2015 року про вивід із експлуатації лічильника холодної води № 84 в будинку АДРЕСА_1, зобов'язано відповідача поновити на абонентському обліку вказаний лічильник і провести ОСОБА_1 перерахування оплати за водопостачання згідно з показаннями лічильника; виключено із договору № 847500, укладеного 02 лютого 2013 року між КП «Компанія «Вода Донбасу» в особі Костянтинівського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, як виконавця житлово-комунальних послуг, і ОСОБА_1 у п.п. 9 п. 16 у частині проведення періодичної перевірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж засобів обліку холодної води) слова «за власний рахунок»; зобов'язано відповідача здійснити позивачу з 29 липня 2015 року перерахунок оплати за послуги з водопостачання та водовідведення з урахуванням показань лічильника води № 84, який поновити на абонентському обліку.

Із вказаним рішенням відповідач не погодився, приніс апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги той факт, що для КП «Компанія «Вода Донбасу» не затверджений тариф на послуги по централізованому водопостачанню у який включено витрати на проведення планових перевірок, тож безоплатне надання послуг з повірки та обслуговування приладів обліку води є порушенням ліцензійних умов ведення господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, що тягне за собою застосування до підприємства адміністративно-господарських санкцій, а також необґрунтованих збитків.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а.с.214).

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 15 постанови Пленум Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Відповідачем рішення суду оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог, тому в іншій частині апеляційним судом не ревізується.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 мешкає в будинку АДРЕСА_1 та фактично є споживачем послуг водопостачання. 20.11.2012 року працівниками Костянтинівського ВУВКГ був складений акт № 57661 вводу в експлуатацію лічильника холодної води, дата виготовлення якого 01.06.2012 року. Дата перевірки якого не пізніше 01.06.2015 року, що зазначено у технічному паспорті на прилад.

29 липня 2015р. контролерами Костянтинівського ВУВКГ за адресою АДРЕСА_1 з приводу водопостачання були складені акт інвентаризації приватного сектору, акт обстеження та акт без номеру про виведення з експлуатації у ОСОБА_1 приладу обліку холодної води, заводський номер 84 тип МГ/1КІН-1,5. Відповідно до цього акту лічильник демонтований не був, залишився опломбованим.

03 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до міського голови та директору міськводоканалу з претензією щодо виведення належного йому лічильника води із експлуатації, де вважав складання акту виводу з експлуатації лічильника незаконним.

03 вересня 2015 року відповідач направив за вих. № с-66 позивачу відповідь на його скаргу-претензію, якою вимоги позивача визнані безпідставними.

02 лютого 2013 року між Комунальним підприємством Компанія Вода Донбасу в особі Костянтинівського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, як виконавця житлово-комунальних послуг та ОСОБА_1, укладений договір № 847500, відповідно до пп.9 п. 16 періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому разі і розпломбування, демонтаж, транспортировка монтаж та опломбування) прибудинкових засобів обліку, холодної води за власний рахунок. (а.с.103-105).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог та того, що правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законами України « Про житлово-комунальні послуги», «Про метрологію та метрологічну діяльність», позивач є споживачем послуг з центрального водопостачання та водовідведення, яки надає відповідач. У спірний період проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту засобів обліку води, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки повинно було здійснюватись за рахунок виконавця зазначених послуг, а витрати понесені виконавцем, повинні були включатись у тарифи на послуги і сплачуватись споживачем щомісячно у складі послуг. Тобто чинним законодавством на споживача не покладено обов'язок по проведенню чергової повірки засобу обліку.

Такий висновок суду є вірним та ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. Підприємства, організації та фiзичнi особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених мiжповiрочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку.

Частиною 3 ст. 28 зазначеного Закону встановлено, що порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

З метою забезпечення єдиного для всіх регіонів підходу до формування тарифів у сфері житлово-комунальних послуг постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 затверджено Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, згідно з п. 24 якого (у редакції, чинній до 24 жовтня 2014 року - до дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 532) витрати з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, визначаються відповідно до укладених договорів між виконавцем та субпідрядником, який виконує зазначені послуги, у розрахунку на один квартирний засіб обліку води та теплової енергії і нараховуються щомісяця споживачеві у складі послуги залежно від кількості таких засобів обліку шляхом додавання плати за проведення їх періодичної повірки, обслуговування і ремонту, у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, до загальної вартості послуг.

Розмір плати за проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт одного засобу обліку води та теплової енергії, у тому числі його демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, визначається згідно з кошторисом, затверджується (погоджується) органами місцевого самоврядування і розподіляється за місяцями міжповірочного інтервалу, що встановлюється Держспоживстандартом для відповідного засобу обліку води та теплової енергії.

Аналогічні положення про включення до складу житлово-комунальних послуг, які надаються споживачеві, послуг з періодичної повірки, обслуговування і ремонту приладів обліку (у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки) містяться й у Переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який є додатком до затвердженого Порядку.

Отже, у спірний період проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки повинне було здійснюватися за рахунок виконавця зазначених послуг, а витрати, понесені виконавцем, повинні були включатися у тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і сплачуватися споживачем щомісячно у складі цих послуг.

Статтями 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено договірне регулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг та визначено, що послуги, які надаються споживачеві згідно із договором, оформлюються на основі типового договору про надання таких послуг, перелік яких та тарифи (ціни), на які затверджуються уповноваженими органами.

Як зазначалось вище, Порядком та типовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій до складу таких послуг, з яких розраховуються тарифи для споживачів, входять і послуги з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.

Отже, підприємства, які надають послуги споживачам з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (виконавці), повинні забезпечити виконання робіт з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії за рахунок включення цих робіт до тарифу на послуги з утримання будинків і споруд відповідно до укладених між ними договорів.

Положеннями частини 3 статті 19, частини 4 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі якщо виконавець не є виробником послуг, то відносини між ним та виробником регулюються окремим договором, який укладається відповідно до вимог цієї статті.

Згідно з ч. 5 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 22 квітня 2015 року у справі № 6-60цс15.

Оскільки послуги з надання водопостачання ОСОБА_1 надає відповідач, висновок суду першої інстанції про зобов'язання відповідача забезпечити за власний рахунок проведення планової повірки лічильника холодної води та зобов'язання здійснити перерахунок оплати за послуги з водопостачання та водовідведення з 29 липня 2015 року з урахуванням показань лічильника холодної води є вірними, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Також вірним є висновок суду першої інстанції щодо скасування акту б/н від 29 липня 2015 року та виключення із договору №847500 від 02 лютого 2013 року у п.п.9 п.16 в частині проведення періодичної перевірки, обслуговування та ремонту ( у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж засобів обліку холодної води) слова «за власний рахунок», оскільки ґрунтуються на вимогах діючого законодавства.

Інші доводи наведені в апеляційній скарзі не дають підстав для висновку, що неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального закону, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору по суті.

Суд першої інстанції повно та всебічно встановив обставини справи, дослідив надані сторонами докази, дав їм належну правову оцінку. Наведені в апеляційній скарзі доводи не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення про скасування оскаржуваного рішення. Рішення суду є законним і обґрунтованим.

Відповідно до положень ч.2 ст.308 ЦПК України та роз'яснень що містяться у п. 18 постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року № 12, що законне, обґрунтоване та правильне по суті й справедливе рішення суду не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань, а тому апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Костянтинівського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства - відхилити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: І.О.Дундар

О.І. Корчиста