Провадження №2/760/4303/16
В справі №760/9635/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ заочне /

09 вересня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Носачова А.К.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення річних та інфляційних збитків, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 55 026 грн. 70 коп., з яких 50 873 грн. 70 коп. суми інфляційного збільшення та 4 153 грн. 00 коп. 3% річних за несвоєчасне виконання зобов'язань по відшкодуванню матеріальної шкоди.

Посилається в позові на те, що 07 жовтня 2012 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого був пошкоджений належний йому на праві власності автомобіль.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2012 року винним у даній ДТП був визнаний відповідач, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПАТ » Страхова компанія «Лафорт».

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23 грудня 2013 року з ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» на його користь стягнуто страхове відшкодування в розмірі 50 000 грн. 00 коп., судовий збір в сумі 500 грн. 00 коп., а з ОСОБА_3 стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 6 240 грн. 41 коп., 1 000 грн.00 коп. моральної шкоди та судовий збір в сумі 72 грн. 40 коп.

До цього часу рішення суду не виконане ні відповідачем, ні ПАТ»СК»Лафорт», а тому просить задовольнити позов.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд до відома не поставив.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього та враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 07 жовтня 2012 року на проспекті Перемоги, 11, в м. Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої сталося зіткнення автомобілів під керуванням позивача та відповідача, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Лафорт».

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2012 року винним у даній дорожньо-транспортній пригоді був визнаний відповідач.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23 грудня 2013 року з ПАТ» СК»Лафорт» на користь позивача стягнуто страхове відшкодування в розмірі 50 000 грн. 00 коп., судовий збір в сумі 500 грн. 00 коп., а з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 6 240 грн. 41 коп., моральної шкоди в сумі 1 000 грн. 00 коп. та судовий збір в сумі 72 грн. 40 коп.

/ а. с. 7 - 9 /

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, у ч. 5 ст. 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникнути з рішення суду.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 30 березня 2016 року (справа №6-2168цс15).

Крім того, стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання та поширює свою дію на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові №6-49цс12 від 06 червня 2012 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Виходячи з цього, невиконання відповідачем зобов»язання про стягнення грошових коштів, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача.

В той же час, при зверненні до суду позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та річні з усієї суми, стягнутої на його користь за рішенням суду з обох відповідачів: ПАТ»СК»Лафорт» та відповідача.

Представник позивача суду пояснив, що ПАТ»СК»Лафорт» оголошена банкрутом і питання про виплату стягнутої на користь позивача суми за рішенням суду вирішується МТСБУ.

Так, поняття зобов»язання визначено ст. 509 ЦК України.

За змістом ч.1 ст.527 ЦК України зобов»язання має бути виконане особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Рішенням суду зобов»язання в частині відшкодування шкоди та страхового відшкодування на користь позивача покладено на двох відповідачів : ПАТ»СК»Лафорт» та ОСОБА_3

Тобто, на кожного з них була покладена відповідальність за завдану позивачу шкоду.

Виходячи з цих обставин, інфляційні втрати та річні мають бути стягнуті з відповідача в зв"язку невиконання ним грошового зобов»язання в частині, визначеній рішенням суду, а саме: 6 385 грн. 06 коп. інфляційних втрат та 520 грн.00 коп. річних.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві-пропорційно до тієї частки позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Виходячи з цього, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним при зверненні до суду сума судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп..

Керуючись ст.ст.11 ч.5, 15,16, ч.1 ст.527, ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3,4,10,11, 57-61, 209, 212-215, 218,224 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 520, 00 гр. річних, 6 385, 06 гр. інфляційних втрат та 551, 20 гр. судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його отримання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя