Справа № 682/954/16-ц
Провадження № 2/682/402/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16.09.2016 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Воробченко Л.А.

з участю секретаря Кушнір З.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4 (транспортного) страхового бюро України та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 (транспортного) страхового бюро України та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 12 січня 2016 року близько 17 години в місті Славута по вулиці Соборності Хмельницької області, за участю водія автомобіля «Мазда-626» ОСОБА_5, який, рухаючись автомобілем, не пропустив пішоходів та здійснив наїзд на неповнолітнього ОСОБА_3, заподіявши останньому тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості, що спричинило короткочасний розлад здоровя. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень неповнолітній проходив лікування і на придбання ліків витрачено кошти в сумі 2254 грн.86 коп.

Крім матеріальної шкоди позивач вказує, що його неповнолітньому сину заподіяно моральну шкоду, повязану з отриманням в результаті ДТП тілесних ушкоджень, перенесенням фізичного болю та душевних страждань. Зазначає, що в результаті протиправних дій відповідача, на тривалий час порушений звичний спосіб життя його неповнолітнього сина, до тепер його здоровяя не відновлене, він скаржиться на постійні головні болі. Тому розмір моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя неповнолітнього сина оцінює в 50 000 грн.00 коп.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали і дали аналогічні пояснення викладеним в позові, просять їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 та представник відповідача ОСОБА_4 (транспортного) страхового бюро України про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, однак повторно в судове засідання не зявились, причини неявки суду не повідомили і заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надійшло.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо немає відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 224 цього ж Кодексу у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Позивач та його представник не заперечують щодо заочного розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів та відповідно до ст. 169 ЦПК України винести заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позов в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає до задоволення повністю, а в частині відшкодування моральної шкоди підлягає до задоволення частково виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 12 січня 2016 року о 17 годині в місті Славута по вулиці Соборності Хмельницької області, навпроти магазину «Ясен», ОСОБА_5, керуючи автомобілем марки «Мазда-626», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості руху, проявив неуважність і здійснив наїзд на неповнолітнього ОСОБА_3, який знаходився на пішохідному переході, позначеному дорожнім знаком 5.35.1 та 5.35.2 та дорожньою розміткою 1.14.1, внаслідок чого пішохід отримав тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, розгодження сагітального шва, забійної рани скроневої, тімяної ділянки голови зліва, лівого ліктьового суглобу, забою лівого колінного г/гс.суглобів, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня, що потягнули короткочасний розлад здоровя внаслідок чого неповнолітній потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні з 12.01.2016 рок по 21.01.2016 року та амбулаторному лікування з 23.01.2016 року по 29.01.2016 року.

Настання наслідків ДТП у вигляді тілесних ушкоджень у неповнолітнього ОСОБА_1 знаходиться у безпосередньому причинному звязку з діями водія ОСОБА_5, вчиненими внаслідок порушення останнім правил дорожнього руху.

Дані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема, даними матеріалів справи про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Так, постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 березня 2016 року провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_5 закрито у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченогост.124 КУпАП. За даними постанови суду, порушення правил дорожнього руху ОСОБА_5 привело до наїзду на пішохода, який отримав незначні тілесні ушкодження.

Дані обставини також підтверджуються план-схемою місця ДТП до протоколу про адміністративне правопорушення від 23 лютого 2016 року.

За вказаних обставин, суд вважає доведеною вину відповідача у ДТП, яка мала місце 12 січня 2016 року.

Щодо вирішення позову в частині стягнення майнової шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За даними висновку експерта від 12 лютого 2016 року, неповнолітній ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоровя.

Позивачем понесені витрати на придбання лікарських засобів неповнолітньому сину згідно чеків та рецептів. Таким чином сума матеріальних збитків, понесених позивачем становить 2254 грн. 86 коп.

Оскільки автомобіль, яким керував ОСОБА_5 не застрахований і не укладено договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, то відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» матеріальну відповідальність несе Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих на умовах визначених цим законом.

Щодо вирішення позову в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Згідно ч.3ст.23 ЦК Українирозмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1ст.1167 ЦК Україниморальна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ,заподіянихфізичнійчиюридичнійособі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з п.5 вказаної постанови Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до п.9 даної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), якихзазнавпозивач,характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану… При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 12 січня 2016 року неповнолітньому Коз.ку О.С. заподіяно моральну шкоду і при визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що йому, як неповнолітньому внаслідок ДТП заподіяно тілесні ушкодження, у звязку з чим він переніс нервовий та психічний стрес, не міг вести звичний спосіб життя. Дані обставини підтверджуються поясненнями позивача, який поясни, що після ДТП його сина турбують постійні головні болі, здоровя досі не відновлене, неповнолітній продовжує амбулаторне лікування та медичне обстеження.

Враховуючи, те, що з часу ДТП відповідач ОСОБА_5А, визнавши свою вину в порушенні правил дорожнього руху та вчиненні ДТП визнав, проте, ніяких дій по добровільному відшкодуванню шкоди не здійснив, виходячи з засад розумності і справедливості, тривалості душевних страждань неповнолітнього, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню моральна шкода завдана ушкодженням здоровя в розмірі 30000 гривень. В решгті позовних вимог в цій частині відмовити.

Відповідно до ст.88 ЦПК Україниз відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1378,00 гривень та на користь позивача 300 гривень судових витрат, повязаних з викликом відповідача ОСОБА_5 шляхом оголошення в газеті.

На підставі наведеного, ст.ст.22, 23, 1167, 1187 ЦК України та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215,218,224-228 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 2254 грн 86 коп. (дві тисячі двісті пятдесят чотири грн..86 коп.)

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 30 000 грн. 00 коп. (тридцять тисяч грн.00 коп.)

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави судові витрати у виді сплати судового збору в сумі 1378 грн.00 коп.(одна тисяча триста сімдесят вісім грн.00 коп.)

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судові витрати, повязані з викликом відповідача ОСОБА_5 шляхом оголошення в газеті в сумі 300 грн.00 коп. (триста грн.00 коп.).

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Воробченко Л. А.