АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-1470/11 Номер провадження 22-ц/786/1616/16Головуючий у 1-й інстанції Шевська О.І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Винниченка Ю.М., Кривчун Т.О., при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 19 квітня 2016 року по справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави із вищезазначеною скаргою, в якій прохав скасувати постанови від 30.09.2015 року, винесені старшим державним виконавцем Токар К.М. про арешт коштів та майна боржника та постанови про накладення штрафів у виконавчих провадженнях № 47485210, №47485315, № 47485475. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що він не отримував постанови про відкриття вказаних виконавчих проваджень, а дізнався про їх існування лише 16.10.2015 року, коли отримав постанови державного виконавця про накладення арешту на кошти та накладення штрафів, у звязку з чим був позбавлений права самостійно виконати рішення суду в добровільному порядку. Також вказував на те, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.04.2015 року зупинено виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29.01.2015 року до закінчення касаційного провадження, а ухвали про розгляд касаційної скарги він не отримував, у звязку з чим вважає, що державним виконавцем неправомірно винесені вказані постанови.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 19 квітня 2016 року в задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця відмовлено.

З даною ухвалою суду не погодився ОСОБА_2 та подав на неї апеляційну скаргу, в якій прохав ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 19 квітня 2016 рокускасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити вимоги по скарзі на дії ВДВС. Вважає, що дана ухвала суду є незаконна, необґрунтована, оскільки судом першої інстанції не враховані докази, які були надані скаржником.

Судове засідання проводилося за участі представників виконавчої служба та стягувачів та відсутності апелянта, який подав заяву з проханням справу слухати у його відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно п.2 ч.2 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відповідно п. 2 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено з порушенням норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 29.01.2015 року у цивільній справі № 2-1470/11 (провадження № 2/554/452/2015) визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, зобовязано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_5, ОСОБА_6 дану квартиру, вирішено питання щодо стягнення судових витрат. На виконання вказаного рішення суду було видано виконавчі листи, які за заявою стягувачів предявлено до виконання до Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ.

12 травня 2015 року старшим державним виконавцем Токарь К.М. відкрито виконавчі провадження № 47485210, №47485315, № 47485475 з наданням боржнику семиденного строку самостійного виконання рішення суду та копії постанов про відкриття вказаних виконавчих проваджень в силу ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» направлені на адресу стягувача та боржника ОСОБА_2 рекомендованим листом з повідомленням, проте дані постанови боржнику вручені не були та повернулися на адресу Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ за спливом терміну зберігання, що підтверджується матеріалами виконавчих проваджень.

Також встановлено, що старшим державним виконавцем Токарь К.М. в ході здійснення виконавчих дій винесено наступні постанови:

- постанову про арешт коштів боржника від 30.09.2015 року у ВП № 47485210, відкритого на підставі виконавчого листа № 2/554/452/2015, виданого 29.04.2015 року Октябрським районним судом м. Полтави;

- постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 30.09.2015 року у ВП № 47485210, відкритого на підставі виконавчого листа № 2/554/452/2015, виданого 29.04.2015 року Октябрським районним судом м. Полтави;

- постанову про накладення штрафу за невиконання судового рішення від 30.09.2015 року у ВП №47485315, відкритого на підставі виконавчого листа № 2/554/452/2015, виданого 02.04.2015 року Октябрським районним судом м. Полтави;

- постанову про накладення штрафу за невиконання судового рішення від 30.09.2015 року у ВП № 47485475, відкритого на підставі виконавчого листа № 2/554/452/2015, виданого 29.04.2015 року Октябрським районним судом м. Полтави.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.04.2015 року зупинено виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29.01.2015 року до закінчення касаційного провадження. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2015 року касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, а рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29.01.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 04 березня 2015 року залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані постанови старшого державного виконавця Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ ОСОБА_7 були винесені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», тобто в межах повноважень державного виконавця, окрім того дані постанови були винесені 30.09.2015 року тобто після закінчення строку дії обставин, що зумовили зупинення виконавчого провадження, тому підстав для їх скасування суд не вбачає.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм чинного процесуального законодавства, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали з даного питання.

За приписами статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК України).

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК України, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 387 ЦПК України).

Отже, місцевий суд, правильно прийшов до висновку, що якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року № 6-570цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Частиною 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копія постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. За письмовою заявою учасників виконавчого провадження документи виконавчого провадження можуть надсилатися адресатам каналами факсимільного зв'язку або електронною поштою. Державний виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам або іншим учасникам виконавчого провадження під розписку. Належним чином оформлена відмова сторін виконавчого провадження від одержання документів виконавчого провадження не є перешкодою для проведення подальших виконавчих дій у встановленому цим Законом порядку.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 12.05.2015 року державним виконавцем було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, копії яких рекомендованою кореспонденцією з повідомленням було направлено сторонам за вих. № 24643, 24644. Проте, повідомлення про вручення поштового відправлення № 36 5, яке направлялося боржнику ОСОБА_2 повернулося до відділу (разом із конвертом), у звязку із закінченням терміну зберігання (а.с.91).

Виходячи зі змісту наведених положень закону та обставин справи, на думку колегії суддів, доводи апелянта, проте, що він не був належним чином повідомлений про відкриття виконавчих проваджень, а відповідно не мав змоги скористатися правом на добровільне виконання рішення суду є обґрунтованими. На обґрунтованість доводів апелянта вказує зміст положень ст. 31 Закону, який спрямований на те, що державний виконавець повинен переконатися в тому що боржнику відомо про початок провадження виконавчих дій.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року № 6-2988цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. В даній постанові розкрито зміст письмового повідомлення боржника про вчинення виконавчих дій.

Крім того, місцевим судом залишено поза увагою, факт того, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.04.2015 року зупинено виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29.01.2015 року до закінчення касаційного провадження. Проте, державним виконавцем ігноруючи дане рішення суду, виконавчі провадження зупинено не було, при цьому неправомірно проводилися виконавчі дії на виконання рішення суду.

Зважаючи на відсутність даних про належне повідомлення боржника про відкриття виконавчих проваджень, стадія добровільного виконання рішення суду для боржника не скінчилася, а відповідно стадія примусового виконання рішення суду не розпочалася.

Згідно ст. 57 Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Відповідно до ст. 89 Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Виходячи зі змісту наведених положень закону та обставин справи, оскільки у боржника не закінчився строк на добровільне виконання рішення суду, у державного виконавця були відсутні підстави для винесення постанов про арешт коштів та майна боржника, це при тому що у винесених постановах не зазначено суми коштів, яка підлягає арешту, яка складає 42,03 грн..

Відповідно, оскільки виконанню рішення суду боржником перешкоджали поважні причини(не закінчення строку для добровільного виконання рішення суду, оскарження рішення суду у касаційному порядку та зупинення виконання рішення суду касаційним судом), у державного виконавця були відсутні підстави для накладення на останнього відповідальності у вигляді штрафів.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції належним чином не перевірено доводи поданої скарги та відповідно не правильно застосовано процесуальні норми, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Октябрського районного суду м. Полтави від 19 квітня 2016 рокускасуванню з постановленням нової, про задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 19 квітня 2016 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Октябрського ВДВС ОСОБА_7 протиправними та скасувати винесенні ним постанови, а саме:

- постанову про арешт коштів боржника від 30.09.2015 року у ВП № 47485210, відкритого на підставі виконавчого листа № 2/554/452/2015, виданого 29.04.2015 року Октябрським районним судом м. Полтави;

- постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 30.09.2015 року у ВП № 47485210, відкритого на підставі виконавчого листа № 2/554/452/2015, виданого 29.04.2015 року Октябрським районним судом м. Полтави;

- постанову про накладення штрафу за невиконання судового рішення від 30.09.2015 року у ВП №47485315, відкритого на підставі виконавчого листа № 2/554/452/2015, виданого 02.04.2015 року Октябрським районним судом м. Полтави;

- постанову про накладення штрафу за невиконання судового рішення від 30.09.2015 року у ВП № 47485475, відкритого на підставі виконавчого листа № 2/554/452/2015, виданого 29.04.2015 року Октябрським районним судом м. Полтави.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_8 /підпис/ ОСОБА_9

Суддя апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1

З оригіналом згідно: