АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/987/16 Головуючий 1 інст. Міндарьова М.Ю.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.,

суддів: Кіся П.В., Кіпенка І.С.

за участю секретаря - Сементовської О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Служба у справах дітей Червонозаводського району міста Харкова про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням,-

встановила:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом в якому просила вселити її та її з відповідачем неповнолітню дитину ОСОБА_3 2009 року народження до квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідача не чинити їй та дитині перешкоди в проживанні за вказаною адресою.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вона та ОСОБА_3 2009 року народження зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 і до березня 2015 року мешкали у ній. 18.03.2015 року вона з дитиною повернулася додому, але потрапити у квартиру змоги не мала, оскільки відповідачем було поміняні замки на вхідних дверях, з цього приводу вона неодноразово зверталася до органів міліції, однак отримувала відповіді на свої звернення щодо звернення до суду оскільки питання вселення та створення перешкод у вселенні є цивільно правовим. Посилаючись на вказані обставини, на положення Цивільного Кодексу України, просила суд задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Вселено ОСОБА_2 та неповнолітнього ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Скарга містить посилання на те, що квартира про вселення до якої виник спір належить йому відповідно до договору дарування від 15.11.2010 року. Колишня дружина вселилась до квартири як член сім'ї після реєстрації шлюбу. Але оскільки шлюб між сторонами розірвано та між ними виникли неприязні відносини, спільне життя в його квартирі є неможливим. Позивач вивезла з квартири всі цінні речі. Крім того, ОСОБА_2 є де мешкати, в квартирі в якій вона проживала до шлюбу. Від виховання дитини він не відмовлявся та приймає активну участь в його вихованні. Позивач звернулася з даним позовом до суду, щоб перешкоджати йому у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном так як в іншому суді розглядається справа про визнання особи (позивача) такою, що втратила право користування житлом і зняття з реєстрації. Вважає, що винесеним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова порушуються його права, як громадянина, як власника.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач та неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, не мають доступу до житлового приміщення, у якому зареєстровані у зв'язку з тим, що відповідач змінив замки вхідних дверей до квартири і не надав позивачу ключей.

Судова колегія з таким висновком погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 15 листопада 2000 року (а.с.65).

11 лютого 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб (а.с.12).

З 13 травня 2009 року ОСОБА_2 зареєстрована у квартирі, належній відповідачу (а.с.9).

Сторони не заперечували, що позивач вселилась у квартиру відповідача, як член сім'ї власника.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народився син ОСОБА_3 (а.с.13).

Згідно довідки ОСББ «Висота» № 25 від 10 квітня 2015 року ОСОБА_3, 2009 року народження зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

Та обставина, що у квартирі, у якій зареєстровані і колишня дружина і син відповідача, було змінено замки вхідної двері, ОСОБА_1 не заперечував.

Права та обов'язки членів сім'ї власника житлового будинку (квартири) передбачені ст.156 ЖК України, згідно п. 4 якої припинення сімейних відносин з власником не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Таким чином, син власника квартири, як член його сім'ї та колишня дружина власника, яка після припинення сімейних відносин з власником не втратила права користування житловим приміщенням, потребують захисту порушеного права користування житловим приміщенням.

В суді апеляційної інстанції сторони надали пояснення, що справа за позовом ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням у належній йому квартирі судом розглянута, у задоволенні позову відмовлено.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують, що є підставою згідно приписів ч.1 ст.308 ЦПК України для відмови у задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Хорошевський О.М.

Судді Кісь П.В.

Кіпенко І.С.