АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/5909/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Миколаєць І.Ю.
Доповідач - Рубан С.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Кабанченко О.А.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_1, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 суму матеріальних збитків у розмірі 13 694, 00 грн., а також судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 та його представник підтримали апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, та просила суд стягнути солідарно з відповідачів на її користь матеріальну шкоду у розмірі 23 000,00 грн., а також витрати на правову допомогу та судові витрати.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що з квартири АДРЕСА_11 в якій мешкають відповідачі, сталося залиття квартири АДРЕСА_1, власником якої є позивачка.

Також посилається на акт, яким встановлено цей факт, і на кошторис, згідно якого завдано матеріальної шкоди у розмірі 13 694,00 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі розпорядження органу приватизації Ленінградської районної ради народних депутатів м. Києва від 19.01.2001 року № 279 (а.с.15).

25.07.2015 року відбулося залиття квартири позивача з квартири № 9, про що членами комісії у складі майстра технічної дільниці - ОСОБА_6, майстра ремонтної дільниці - ОСОБА_7 та монтажником санітарно-технічних систем - ОСОБА_8 складено акт, затверджений підписом начальника ЖЕД-1 Кононцем В.В. (а.с.7).

Згідно дефектного акту від 06.08.2015 року, затвердженого КП ЖЕД-1, для ремонту квартири АДРЕСА_3 необхідно виконати наступні роботи: знімання шпалер простих та поліпшених (стеля та стіни) (100 м. кв. в кількості 1,638), обклеювання стель рулонними шпалерами з підготуванням поверхні (100 м.2 в кількості 0,352), обклеювання стін по штукатурці та бетону рулонними шпалерами з підготуванням поверхні (100 м. кв. 1, 286), розбирання дерев'яних плінтусів (100 м. 0,115), розбирання покриттів підлог з паркету (100 м. кв. 0,09), улаштування покриття з паркету (100 м. кв. 0,09), улаштування плінтусів дерев'яних (а.с.8).

На підставі дефектного акту ЖЕД-1 було складено локальний кошторис № 2-1-1(а.с. 9).

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до кошторисного розрахунку вартість ремонту квартири АДРЕСА_3 склала 13 694,00 грн. (8470,00 грн. - кошторисна вартість, 5224,00 грн. - кошторисна заробітна плата).

17.08.2015 року позивач письмово зверталась до відповідачів з претензією про відшкодування шкоди завданої залиттям (а.с.6,10), проте вимога не була виконана.

Таким чином, судом встановлено, що заподіяння шкоди майну ОСОБА_3 підтверджується актом про залиття КП «ЖЕД-1» та винними в залитті є мешканці квартири АДРЕСА_4 в

м. Києві - відповідачі у справі.

При визначенні суми шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд першої інстанції виходив з того, що заявлена позивачем сума в розмірі 23000,00 грн. не є підтвердженою, а тому стягненню підлягає сума, зазначена в локальному кошторисі 13 694,00 грн.

Суд критично оцінив заперечення представника відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_1 виходячи з наступного.

Утримувачем майна, а саме будинку АДРЕСА_12 є житлово- експлуатаційна організація. Позивач правомірно звернувся до КП ЖЕД-1 як утримувача майна. ЖЕД-1 зобов'язана скласти акт. Те, що КП ЖЕД-1 не звернулось до іншої організації для складення кошторису не може бути підставою для позбавлення права позивача на відшкодування шкоди, завданої його майну.

Не зазначення причин залиття не впливає на встановлення факту такого залиття. Суд також врахував ту обставину, що представником відповідача не запропоновано іншого способу відшкодування шкоди, а сам факт залиття ним не заперечується.

З підстав вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача 13694,00 грн.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині розміру майнової шкоди підлягаючої стягненню з відповідачів.

Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичноїабо юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а згідно ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Виходячи із доказів наявних в матеріалах справи факт залиття квартири позивача із квартири відповідачів вірно встановлений судом першої інстанції.

Крім того, відповідач ОСОБА_4 не заперечив в суді першої інстанції та в апеляційному суді факт залиття квартири позивача, однак не згоден із розрахунком шкоди, вважає, що сума збитків є меншою.

Відповідач ОСОБА_4 та представник відповідача підтвердили в апеляційному суді, що свого розрахунку шкоди не мають, призначення експертизи не просили ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді. Відповідач ОСОБА_4 згоден сплатити меншу суму.

Оскільки відповідач ОСОБА_4 свого розрахунку шкоди суду не надав, колегія суддів виходить з розрахунку шкоди наданого позивачем.

Відповідно до даних Локального кошторису №2-1-1 на ремонт квартири АДРЕСА_5 після залиття з квартири №9 кошторисна вартість ремонту становить 8 470 грн., кошторисна заробітна плата - 5 224 грн.

Прямі витрати будівельних робіт становлять 5 064 грн., в які входить заробітна плата у розмірі 4598 грн. та 4 грн.

Загальновиробничі витрати становлять 3406 грн., в суму яких входить заробітна плата 622 грн.

Загальна сума кошторису складає 5064 грн. + 3406 грн., що в сумі становить 8470 грн.

Заробітна плата в розмірі 4602 грн. та 622 грн. входить в загальну суму по кошторису 8 470 грн. Тобто сума 5224 грн. входить у 8470 грн.

Однак, суд першої інстанції на даний розрахунок уваги не звернув та допустився помилки при розрахунку суми майнової шкоди, завданої залиттям квартири АДРЕСА_6.

Крім цього, як встановлено в апеляційному суді коло відповідачів у справі не відповідає колу співвласників квартири №9.

Як вбачається із позовної заяви позов пред'явлено до ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5.

Відповідно до свідоцтва про право власності (а.с.126) квартира АДРЕСА_7 належить на праві спільної власності ОСОБА_4 - ј частина та членам його сім'ї: ОСОБА_10 - ј частина, ОСОБА_11 - ј частина та ОСОБА_1 - ј частина.

Відповідно до довідки Ф-3 від 27.05.2016 року в квартирі АДРЕСА_8 зареєстровані ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_1

Виходячи із наданих документів належними відповідачами у справі до яких заявлено позов є ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

Позовних вимог до ще двох співвласників квартири ОСОБА_11 та ОСОБА_10 не заявлено.

ОСОБА_5, яка заявлена відповідачем у справі, належним відповідачем не являється, оскільки особа з такими анкетними даними власником квартири АДРЕСА_9 не являється, як і не значиться зареєстрованою у даній квартирі.

Виходячи із встановлених обставин справи, доведеності факту залиття квартири позивача із-за винних дій власників квартири №9, яка розташована над квартирою позивача, колегія суддів дійшла висновку, що винними діями власників квартири №9 позивачу у справі завдано майнової шкоди, яка підлягає стягненню із власників квартири АДРЕСА_10.

Виходячи із позовної заяви позов пред'явлено до двох співвласників квартири ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

Позовних вимог до ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не заявлено.

Виходячи з того, що співвласники квартири мають відповідати за спричинену шкоду в рівних частинах, а позов заявлено лише до двох співвласників, у відшкодування майнової шкоди належить стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 по 2 117 грн. 50 коп. з кожного (8 470 грн. (сума майнової шкоди) : 4 = 2 117 грн. 50 коп.).

Колегія суддів зазначає, що позивач не позбавлена права звернутись з позовом до співвласників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про стягнення решти майнової шкоди.

В задоволенні позову до ОСОБА_5 належить відмовити.

Враховуючи вищевикладене, те, що рішення суду не відповідає вимогам статті 213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати у справі належить розподілити пропорційно до розміру задоволених позовних вимог виходячи із положень статті 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований: АДРЕСА_13, ідентифікаційний номер невідомий), ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрований: АДРЕСА_14, ідентифікаційний номер невідомий) на користь ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, у відшкодування майнової шкоди по 2 117 (дві тисячі сто сімнадцять) грн. 50 коп. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 судові витрати по 45 грн. з кожного.

В задоволенні позову до ОСОБА_5 - відмовити.

В іншій частині вимог - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді