Справа № 524/6937/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:

головуючого - судді - Нестеренка С.Г.

при секретар - Бельченко Н.Л.

з участю представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4, третьої особи приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_7 про визнання недійсними довіреності, договорів купівлі-продажу квартири, скасування рішень про державну реєстрацію права власності, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_8 та ОСОБА_7, в якому просила визнати недійсною довіреність видану приватним нотаріусом ОСОБА_5 03 червня 2015р. ОСОБА_3 на представництво інтересів ОСОБА_9 та недійсним договір купівлі-продажу квартири № 60 у буд.4 по вул. 40-річчя Жовтня в м. Кременчуці укладеного 17 квітня 2015 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_7, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького нотаріального округу ОСОБА_5, серія та номер 1024 (т. 1 а.с.а.с. 3 - 5).

Позивач, посилаючись на ст.ст. 203, 215, 248 ЦК України, вважала зазначені правочини недійсними внаслідок того, що її батько ОСОБА_9, який помер 19 квітня 2015 року, на час видачі довіреності на імя відповідача ОСОБА_3 на представництво його інтересів, перебував у безпорадному стані у звязку з тяжкою хворобою.

Після неодноразових уточнень позовних вимог позивач остаточно просила: - визнати недійсною довіреність видану приватним нотаріусом ОСОБА_5 03 травня 2015р. ОСОБА_3 на представництво інтересів ОСОБА_9; - визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: м. Кременчук, вул. 40-річчя ЖовтняАДРЕСА_1 від 17 квітня 2015 року укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5, серія та номер 1024; - скасувати рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (квартиру, що знаходиться за адресою: 40 років Жовтня, 4, кв. 60) за індексним номером 20760429 від 17 квітня 2015 року об 17:10:53 на підставі, якого було внесено запис про право власності на номером 9409688; - визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: м. Кременчук, вул. 40-річчя ЖовтняАДРЕСА_1 від 21 квітня 2015р. укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5, серія та номер 1049; - скасувати рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (квартиру, що знаходиться за адресою: 40 років Жовтня 4, кв. 60) за індексним номером 20809742 від 21 квітня 2015 року об 14:21:50 на підставі, якого було внесено запис про право власності за номером 9432139; - визнати за ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування право власності на 1/2 частину квартири 60, по вул. 40-річчя Жовтня в м. Кременчуці, Полтавської області (т. 4 а.с.а.с. 120 - 128).

В уточненій позовній заяві представник позивача посилалася на ст.ст. 203, 215, 229 ЦК України, а саме, що батько позивача на момент видачі довіреності перебував на лікуванні у звязку з тяжкою хворобою, мав стан обмеженої дієздатності і у звязку з тяжким станом здоровя мав дефекти волі невідповідність волі та волевиявлення, а також помилявся щодо правової природи такого правочину, його змісту, предмету, ціни, наслідків.

У звязку зі смертю батька та відкриття спадщини позивачем було подано заяву про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачеві було відмовлено.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2уточнений позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, посилаючись на обставини і підстави викладені у позовній заяві.

Представники відповідачів: ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_7 ОСОБА_11,третя особа приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6 з позовом не погодилися, вважаючи його безпідставним та недоведеним.

Позивач ОСОБА_1, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_7 у судове засідання не прибули, повідомлялися судом належним чином як засобами рекомендованого поштового звязку, так і шляхом вручення судових викликів їх представникам.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, третьої особи та її представника, висновки експерта, свідчення свідків, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 є рідними сестрами по батькові - ОСОБА_9, який помер 19 квітня 2015 року. Факт смерті ОСОБА_9 підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть та свідоцтвом про смерть (т. 1 а.с.а.с. 234-235).

За життя, у проміжок часу березень квітень 2015 року ОСОБА_9 звертався до ПП ЛДЦ «Арніка» за медичною допомогою до лікаря гастроентеролога, що підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_12, яка пояснила, що працює лікарем гастроентерологом в ПП ЛДЦ «Арніка» і на момент огляду ОСОБА_3 у зазначений час будь-якого тяжкого захворювання у ОСОБА_3 нею не було виявлено. Вказані обставини не заперечувалися представниками сторін та підтверджувалися доданими до матеріалів справи медичною документацією прийому в ПП ЛДЦ «Арніка» ОСОБА_9 (т. 1 а.с.а.с.200-209).

ОСОБА_9 перебував на стаціонарному лікуванні в гастроентерологічному відділенні Першої Кременчуцької міської лікарні відповідно з 19 березня 2015 року до 09 квітня 2015 року та з 10 квітня 2015 року по 19 квітня 2015 року. До матеріалів справи додані копії та оригінали медичних карток стаціонарного хворого за вказані проміжки часу лікування відповідно за № 2103 та № 2714 (копії т. 2 а.с. а.с. 60-124).

Під час перебування на стаціонарному лікуванні у вказаному відділенні Першої міської лікарні ОСОБА_9 надав відповідачу ОСОБА_3 повноваження управляти і розпоряджатися усім його майном, рухомим та нерухомим, з чого б воно не складалося і де б не знаходилося на підставі довіреності, посвідченої 03 квітня 2015 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_5 (т. 2 а.с.а.с. 126 - 130).

Третя особа ОСОБА_5 пояснила в судовому засіданні, що довіреність посвідчувала та оформлювала 03 квітня 2015 року у проміжок часу з 16 год. 45 хв. до 17 год. 45 хв., для чого двічі приїжджала до відділення, де знаходився ОСОБА_9, дієздатність якого була перевірена нею і сумнівів щодо дієздатності ОСОБА_9 у неї не виникло.

17 квітня 2015 року відповідач ОСОБА_3, діючи на підставі нотаріально-посвідченої довіреності від 03 квітня 2015 року, уклала від імені ОСОБА_9 з відповідачем ОСОБА_7 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі № 1024, за яким ОСОБА_9, особу якого представляла ОСОБА_3, передав у власність як продавець покупцеві ОСОБА_7 загадану квартиру. Державна реєстрація права власності була здійснена цим же приватним нотаріусом за її рішенням, індексний номер: квітня 2015 року о 17 год. 10 хв. Після смерті ОСОБА_9 19 квітня 2015 року, 21 квітня 2015 року відповідач ОСОБА_7 уклала з відповідачем ОСОБА_3 договір купівлі-продажу цієї квартири, який було посвідчено цим же приватним нотаріусом, зареєстровано в реєстрі № 1049, за яким ОСОБА_7 передала як продавець покупцеві ОСОБА_3 спірну квартиру. Державна реєстрація права власності була здійснена приватним нотаріусом ОСОБА_5 за її рішенням, індексний номер: квітня 2015 року о 14 год. 21 хв. (т. 2 а.с.а.с. 125-246).

Згідно висновку судово-медичного експерта Кременчуцького міжрайонного відділення Полтавського обласного бюро СМЕ Департаменту охорони здоровя Полтавської облдержадміністрації ОСОБА_13 за № 228 від 20 25 квітня 2015 року було проведено експертне дослідження трупа ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, без урахування та за відсутності медичної документації, у ході якого було виявлено, що смерть ОСОБА_9 настала в результаті захворювання, а саме злоякісного новоутворення шлунка (недиференційований аденогенний скірозний рак), яке ускладнилося інтоксикацією, що і стало безпосередньою причиною смерті (т. 2 а.с.а.с. 57-59), і такі висновки підтвердив у судовому засіданні експерт ОСОБА_13

У судовому засіданні 14 грудня 2015 року свідок ОСОБА_14 підтвердила, що була лікуючим лікарем ОСОБА_9 під час його лікування в гастроентерологічному відділенні, якого 19 березня 2015 року доставила до лікарні карета швидкої медичної допомоги. Під час лікування ОСОБА_9 було проведено огляд хворого, встановлено діагноз, призначено лікування. ОСОБА_3 мав слабкість, недомагання, рефлекси нудоти та рвоти. Був оглянутий лікарем онкологом, але патологій не було виявлено. Зазначила, що у цілому стан ОСОБА_9 був середньої тяжкості, за неділю до смерті практично весь час лежав, але розмовляв та орієнтувався. Спиртні напої у палаті ОСОБА_9 не були помічені.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що діагноз поставлений ОСОБА_9 лікуючим лікарем було підтверджено нею як завідувачем відділенням, а також консиліумом за участі заступника головного лікаря по медичній частині. З початку стан хворого визначався як середня тяжкість, а перед смертю стан хворого був тяжкий. Хворий спілкувався.

Крім того, свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 пояснили, що наркотичні або психотропні засоби хворому не призначалися.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що приймала участь у консиліумі як заступник головного лікаря, поставлений лікарями гастроентерологічного відділення лікарні діагноз ОСОБА_9 було підтверджено.

Свідки ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 пояснили в судовому засіданні, що ОСОБА_9 мав схильність до зловживання спиртними напоями. Зокрема, свідок ОСОБА_19 пояснив, що анонімно лікував померлого ОСОБА_9 за місцем своєї роботи та роботи ОСОБА_9 в інституті нових технологій та економіки, надавши відповідну медичну документацію (т. 3 а.с. а.с. 167 - 172).

У судовому засіданні 25 грудня 2015 року свідок Ґава Л.А. з приводу хвороби ОСОБА_9, його лікування, у тому числі від алкоголізму конкретних обставин не пояснила.

Свідки ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25 пояснили, що хворого ОСОБА_9 не відвідували, у 2015 році його не бачили, але знали та бачили раніше ОСОБА_9, коли той перебував у нетверезому стані.

У судовому засідання від 20 січня 2016 року свідки ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33 пояснили, що під час перебування на стаціонарному лікуванні ОСОБА_9 не вживав спиртні напої, запаху алкоголю не відчували, на запитання відповідав та розмовляв.

Свідок ОСОБА_34 підтвердив, що працював разом з ОСОБА_9 в навчальному закладі і, що ОСОБА_9 зловживав спиртними напоями.

Свідок ОСОБА_35 підтвердив у судовому засіданні, що про обставини лікування ОСОБА_9 нічого не знає, був причетним до організації зустрічі за проханням третьої особи приватного нотаріуса ОСОБА_5 з представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2

У судовому засіданні 17 лютого 2016 року свідок ОСОБА_36 пояснила, що працювала у гастроентерологічному відділенні з березня до 02 червня 2015 року та памятає ОСОБА_9, який постійно мав нудоту та рвоти, не бачила щоб він вживав спиртні напої, про відвідування нотаріуса нічого не знає.

З повідомлень Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру та Кременчуцького обласного наркологічного диспансеру постає, що ОСОБА_9 на диспансерному обліку у цих медичних закладах не перебував (т. 3 а.с.а.с. 173, 205-206).

Згідно висновків документальної посмертної комплексної комісійної судової медичної психолого - психіатричної експертизи, проведеної на підставі ухвали суду від 18 лютого 2016 року, Полтавським обласним бюро судово - медичної експертизи Департаменту охорони здоровя Полтавської облдержадміністрації та Полтавською обласною клінічною психіатричною лікарнею ім. Мальцева за № 45/169 з 29 березня 2016 року по 21 квітня 2016 року (т. 4 а.с.а.с. 52-98):

1. співставляючи клінічні дані, описані в медичній картці амбулаторного хворого Х)324, медичних картках стаціонарного хворого № 2103 та № 2714 Кременчуцької міської лікарні, дані інструментальних, в т.ч. МРТ досліджень, з результатами та мікроскопічного дослідження трупа гр-на ОСОБА_9, слід дійти до висновку, на протязі тривалого часу (місяці і роки) гр-н ОСОБА_9 страждав на такі захворювання: - тотальне злоякісне новоутворення шлунку - недиференційований аценогенний ягэозний рак з метастазами в лімфатичні вузли великого сальника, в лімфовузли ііінхреодуоденальної зони, воріт печінки та в позаочеревинні лімфовузли. Т4 N2 Мі;- розповсюджений атеросклероз: аорти, вінцевих артерій серця, артерій головного мозку;- ішемічну хворобу серця: склероз вінцевих артерій в стації атерокальцинозу зі звуженням судин на 3/4; - гіпертрофічну кардіоміопатію.

В 2014 році він проходив курс амбулаторного лікування з приводу Хронічного -гепатиту з геапатоцелюлярною недостатністю І ступеня, хронічного холецистопанкреатиту, хронічного обструктивного бронхіту.

Під час перебування на стаціонарному лікуванні з 19 березня 2015 року по 19 квітня 2015 року гр. ОСОБА_9 виявляв ознаки психічного розладу у вигляді вираженого астенічного синдрому внаслідок соматичної патології.

3. Загальний стан хворого ОСОБА_9 за період його лікування в Кременчуцькій першій міській лікарні лікарями-фахівцями з 19 березня по 26 березня 2015 року визначався як середньої тяжкості. З 27 березня 15 року по день смерті - як тяжкий.

Тяжкість стану була обумовлена клінічними проявами раку шлунка з прогресуючою інтоксикацією, яка й була безпосередньою причиною його смерті.

У хворого відмічалось наростання симптомів слабкості, нудоти, блювоти зїденою їжею, болей в животі, гідротораксу, асциту (рідина в плевральних та черевній порожнинах), шкірні покриви та слизові оболонки бліді, в подальшому жовтушні, тони серця приглушені, печінка збільшена.

При секційному розтині було виявлено тотальне новоутворення шлунку - недиференційований аденогенний скірозний рак з метастазами, макро- та мікроскопічні інтоксикації: шкірні покриви сіроземлистого забарвлення, бліді, слизові жовтуватого кольору, речовина мозку дрябло-еластична, звивини та борозни згладжені, правобічний гідроторакс (1200 мл рідини в плевральній порожнині), набряк легень, дрябла консистенція серця, тканини печінки на розрізі жовто-коричневого кольору, межі між корковим та мозковим шарами нирок розмиті.

Гістологічним дослідженням шматочків внутрішніх органів виявлено в стінці шлунку суцільні скірозні поля з скупченням атипових клітин з патологічними мітозами (недиференційований аденогенний скірозний рак) та ознаки інтоксикації: набряк головного мозку, набряк міокарду, паренхіматозну дистрофію внутрішніх органів, порушення мікроциркуляції з гемосепарацією, набухання ендотелію, дрібні периваскулярні крововиливи в підкорковій ділянці головного мозку, стромальний набряк в легенях, ознаки набряку та венозного застою в печінці.

2. Відповідно до медичної карти медпункту Кременчуцького університету економіки, нових технологій та управління, в 2013 році гр-н ОСОБА_9 лікувався у нарколога з діагнозом: ППРА (психічні поведінкові розлади, повязані з вживанням алкоголю), синдром залежності, постійне зловживання алкоголю, запій.

4. ОСОБА_9, який помер 19 квітня 2015 року, станом на 03 квітня 2015 року виявляв ознаки вираженого астенічного синдрому внаслідок соматичної патології. ( F 06.8 за МКХ 10). Даний психічний розлад істотно впливав на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними при видачі довіреності на право розпоряджання його майном, але не позбавляв його такої здатності.

Відповідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

У відповідності до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У ст. 229 ЦК України зазначено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

У разі визнання правочину недійсним особа, яка помилилася в результаті її власного недбальства, зобов'язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки.

Сторона, яка своєю необережною поведінкою сприяла помилці, зобов'язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки.

З розяснень наданих у п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» за № 9 від 06 листопада 2009 рокувідповідно до статей 229 - 233 ЦК ( 435-15 ) правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК (435-15)), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Аналізуючи наведені обставини та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що станом на 03 квітня 2015 року ОСОБА_9, якого на вказаний час не було визнано у судовому порядку недієздатним або обмежено дієздатним, під час надання повноважень його дочці відповідачу ОСОБА_3 та оформленні спірної довіреності здійснив вільно своє волевиявлення, яке відповідало його внутрішній волі, оскільки мав можливість усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними незважаючи на наявність у нього тяжкої хвороби, що не заперечується і висновками комплексної комісійної судової експертизи щодо того, що наявний у ОСОБА_9 психічний розлад, хоча істотно і впливав на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними при видачі довіреності на право розпорядження його майном, але не позбавляв його такої здатності. Отже, проведеною у справі експертизою не зроблено висновку про абсолютну (повну) неспроможність ОСОБА_9 в момент посвідчення довіреності розуміти значення своїх дій та керувати ними.

При цьому, суд врахував і висновки Верховного Суду України, зроблені у Постанові від 29 лютого 2012 року у справі за № 6-9цс12.

Позивач та її представник не надали суду належні і допустимі докази на підтвердження факту перебування ОСОБА_9, на момент посвідчення 03 квітня 2015 року довіреності на представництво його інтересів ОСОБА_3, у неспроможному стані, коли не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, наявності згідно ст. 229 ЦК України у ОСОБА_9 такої помилки, яка мала б істотне значення щодо природи вчинення правочину, а саме зазначеної довіреності, відсутності у ОСОБА_9 вільного волевиявлення на вчинення і підписання довіреності, яке не відповідало б його внутрішній волі.

Не є такими доказами свідчення свідків ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_19, ОСОБА_34, які стверджували про зловживання ОСОБА_9 спиртними напоями, оскільки з таких свідчень не постає, що ОСОБА_9 станом на 03 квітня 2015 року перебував у нетверезому стані. Крім того, свідчення свідка ОСОБА_35 про факт зустрічі приватного нотаріуса ОСОБА_5 з ОСОБА_2 не підтверджують факт відсутності у ОСОБА_9 вільного волевиявлення на момент вчинення правочину видання довіреності 03 квітня 2015 року.

Доводи представника позивача ОСОБА_2 щодо наявності доказів про відсутність вільного волевиявлення та помилки ОСОБА_9 у вчиненні правочину з посиланням на свідчення гр. ОСОБА_37 Федерації ОСОБА_38 та електронного листування в соціальних мережах між відповідачем ОСОБА_3 з однієї сторони та відповідно ОСОБА_39, ОСОБА_38, суд оцінює критично.

З матеріалів, наданих відповідачем ОСОБА_3 та її представником ОСОБА_39, з пояснень останнього, постає, що ОСОБА_38 надає відповідні письмові пояснення про ствердження щодо незаконності видання довіреності та укладення договорів купівлі-продажу з метою помсти ОСОБА_3, котра працює генеральним директором та є співвласником ТОВ «Меблева фабрика «Роял Інтерні» і яка прийняла рішення про звільнення ОСОБА_40, який є чоловіком ОСОБА_38 Крім того, суд враховує, що ні ОСОБА_3, ні її представник ОСОБА_39, ні ОСОБА_38 не надали відповідно ст. 31 Конституції України, глави 22 ЦК України та ст. 186 ЦПК України дозвіл на розголошення змісту електронного особистого листування між вказаними особами.

Суд також враховує, що позивач та її представник не надали жодних належних і допустимих доказів на підтвердження факту вчинення приватним нотаріусом ОСОБА_5, при посвідченні спірних правочинів, нотаріальних дій з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом Міністерства Юстиції України «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 03 березня 2004 року за № 20/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 р. за № 283/8882 (станом на день вчинення відповідних правочинів). Крім того, суд враховує, що у судовому засіданні 29 червня 2016 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 пояснила, що не заперечує факт вчинення приватним нотаріусом ОСОБА_5 відповідних нотаріальних дій при посвідченні спірних правочинів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 16, 203, 215, 229 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 14, 57-59, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_3 та ОСОБА_7 про визнання недійсними довіреності, договорів купівлі-продажу квартири, скасування рішення про державну реєстрацію права власності.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука упродовж десяти діб з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Повне рішення виготовлено 04 липня 2016 року.

Суддя: