Справа № 462/5489/16-ц
УХВАЛА

18 жовтня 2016 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л., вивчивши заяву ОСОБА_1 про скасування ухвали суду про тимчасове обмеження виїзду за межі України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 09.10.2015 року про тимчасове обмеження громадянина ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до моменту виконання зобовязань за судовим наказом №914/3348/14 від 24.03.2015 року, виданого Господарським судом Львівської області за виконавчим провадженням 47107602.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, приходжу до висновку, що в прийнятті такої слід відмовити, виходячи з наступного.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для закордонних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Згідно з п.2 ст.6 вищевказаного Закону підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон є наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Порядок вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України передбачено ст.377-1 ЦПК України, у відповідності з якою питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Діючим ЦПК України не передбачено порядок та вирішення питання про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон.

У разі врегулювання боргових зобовязань державний виконавець виносить відповідну постанову про скасування тимчасового обмеження в праві виїзду особи з України, у якій вказуються номер та дата винесення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду з України, копія якої підлягає обов'язковому направленню до Адміністрації ДПС для своєчасного зняття особи (боржника) з контролю.

Отже, тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а скасування обмеження виїзду у зв'язку з виконанням обов'язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця.

Згідно п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

На підставі вищенаведеного, суддя приходить до висновку, що заявнику за його заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон слід відмовити у відкритті провадження, оскільки така заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.122, 377-1 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування ухвали суду про тимчасове обмеження виїзду за межі України.

Роз'яснити заявнику, що розгляд питання про зняття (скасування) обмеження щодо особи у праві виїзду за межі України належить до компетенції державного виконавця та/або на ухвалу суду, якою тимчасово обмежено у праві виїзду боржника за межі України може бути оскаржена в апеляційному порядку у відповідності до вимог ст. 293 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення через Залізничний районний суд м.Львова. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський