АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 598/358/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Щербата Г.Р.
Провадження № 22-ц/789/44/16 Доповідач - Демкович Ю.Й.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2016 р.

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Демковича Ю.Й.

суддів - Хома М. В., Козак І. О.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернополя цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_1

до Збаразької міської ради

про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася із вимогами до Збаразької міської ради про визнання права власності на 3/8 частин квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після батька ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3

Посилається на те, що 12.12.14 вона, як спадкоємець першої черги, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, до якої долучила копію свідоцтва про право власності на спадкове майно - квартиру АДРЕСА_1, однак нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з причин неподання документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій.

Рішення Збаразького районного суду від 06.11.15 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

На вказане рішення позивач подала апеляційну скаргу, вважаючи, що воно поставлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Порушення вбачає в тому, що суд дійшов до невірного висновку про те, що правовстановлюючий документ, а саме свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 є в наявності у позивача і остання не позбавлена права оскаржити постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

У суді позивач та її представник підтримали вимоги скарги, пославшись на мотиви, зазначені в ній.

Представник відповідача скаргу не визнав та просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши учасників судового процесу, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити з огляду на наступне.

У силу ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам процесуального закону рішення не відповідає з огляду на таке.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що правовстановлюючий документ - свідоцтво про право власності на спадкове майно було на руках позивача, та його копія додана до позовної заяви, що не позбавляє спадкоємця ОСОБА_1 права оформити свої спадкові права у нотаріальній конторі.

Такий висновком суду є помилковим.

Установлено, що ОСОБА_2, який проживав у АДРЕСА_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_3

Позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 й, відповідно, спадкоємцем першої черги.

Після його смерті відкрилася спадщина на майно, яке складається із частини квартири по АДРЕСА_1 у м. Збараж, що належить на праві спільної часткової власності, та підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 12.01.05.

Право спільної сумісної власності на зазначену квартиру виникло у спадкодавця у процесі її приватизації й співвласниками житла 12.01.05 стали ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

У силу ст.ст. 370, 372 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, або у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Тобто, станом на 12.01.05 спадкодавець ОСОБА_2 був співвласником ? частини квартири.

У свою чергу, ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 й після її смерті відкрилася спадщина на ? згаданої квартири.

Спадкоємцями після її смерті стали ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - сини останньої.

Висновок про те, що ОСОБА_2 прийняв спадщину після ОСОБА_3 судом апеляційної інстанції зроблений із того, що спадкова справа після смерті останньої не заводилася, і як ствердила позивач, він проживав у спірній квартирі та був там зареєстрований.

Про реєстрацію ОСОБА_2 у квартирі по АДРЕСА_1 у м. Збараж свідчить той факт, що останній станом на 12.01.05 брав участь у її приватизації, оскільки в силу ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири.

Із відповіді управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області № 02/22821 від 16.12.15 встановлено, що ОСОБА_2 03.09.14 знятий із реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 зв'язку із смертю.

Оскільки в судовому засіданні не здобуто доказів того, що ОСОБА_2 відмовився від спадкування майна після смерті ОСОБА_3, й так як він є спадкоємцем першої черги на рівні із ОСОБА_5, у силу ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину після її смерті, тому він став власником 1/8 частини спадкового майна після ОСОБА_3

Разом його частка у згаданій квартирі становила 3/8 частин.

Судом першої інстанції даних обставин не враховано й захист прав позивача щодо спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_2 можливо вирішувати лише у судовому порядку, так як правовстановлюючі документи про право власності даної особи на 3/8 частин квартири не видавалося, про що свідчить копія свідоцтва про право власності на житло (спірну квартиру), видане на вимогу захисника позивача.

12.12.14 ОСОБА_1, як спадкоємець першої черги, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, до якої долучила копію свідоцтва про право власності на спадкове майно - квартиру АДРЕСА_1, однак нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 з причин ненадання спадкоємцем правовстановлюючих документів.

Судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції щодо можливості оформлення позивачем прав спадкування у нотаріальній конторі є помилковими, й з врахуванням наведених вище доводів та положень ч. 1 ст. 1226 ЦК України оспорюване рішення слід скасувати й постановити нове, яким задовольнити вимоги позивача й визнати за нею право власності на 3/8 частин квартири АДРЕСА_1.

Колегією суддів враховувалося, що 1/8 частини квартири ОСОБА_2 успадкував після смерті ОСОБА_3, а право власності на ? набув у порядку приватизації даного житла.

Слід зазначити, що у силу ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції процесуально обмежений в аналізі прав та інтересів інших співвласників спірної квартири, які не залучені до участі в справі позивачем в якості співвідповідачів та судом першої інстанції в якості третіх осіб, тому судова колегія перевіряла законність і обґрунтованість оспорюваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Так, у разі якщо предметом спору є майно, яке належить особам на праві спільної сумісної власності, суд на підставі ст.ст. 368, 369 ЦК України та відповідно до ч. 2 ст. 35 ЦПК повинен був залучити до участі у справі усіх співвласників, чого помилково зроблено не було.

Апеляційна інстанція, задовольняючи вимоги позивача, виходила із того, що останній має право на судовий захист своїх спадкових інтересів і спосіб захисту ним вибраний вірно.

Відмова у позові через помилки, допущені судом першої інстанції, порушувала б права ОСОБА_1 на справедливий суд, спричинила б майнові втрати, так як нею понесені судові витрати (судовий збір, послуги захисника).

При цьому, апеляційна інстанція враховувала, що Збаразька міська рада є належним відповідачем у даному спорі в силу ст. 1277 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 316, 324 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2015 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Збаразької міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частин квартири АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скаргу.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Ю.Й. Демкович