Провадження 2/127/4125/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Кондратюк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстраційна служба Вінницького міського управління юстиція про визнання договору купівлі - продажу квартири недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 у поданій до суду заяві просить в порядку забезпечення позову винести ухвалу, якою накласти арешт на квартиру № 44 в житловому будинку № 115 А по вул. Пирогова в м. Вінниці та заборонити вчиняти будь які дії щодо квартири.

Вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову з метою повного, всебічного та обєктивного розгляду справи в суді, а також у звязку з тим, що існують ризики відчуження даної квартири шляхом продажу.

Відповідач та представник заперечили проти задоволення клопотання в звязку з його необгрунтованістю та безпідставністю.

Вислухавши осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, вважаю, що заява є такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом види забезпечення позову.

Одними із видів забезпечення позову відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 152ЦПК України є накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, та заборона вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, як вбачається з матеріалів справи між позивачем та відповідачем дійсно виник спір, предметом якого є майнові права на обєкт нерухомості, а тому існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

При цьому суд відхиляє заперечення представника відповідача щодо наявності інших прав та зловживання позивачем своїми процесуальнимси правами, оскільки провадження в справі відкрито, а залишення іншого позову без розгляду чи вирішення справи про виселення по суті не може бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про забезпечення позову в межах заявлених позовних вимог про визнанння договору недійсним.

Так, ст. 20 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року N 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказує, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

З огляду на вищевикладене, заява представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 про забезпечення позову підлягає задоволенню в частині накладення арешту на майно, оскільки дані вимоги є співмірними із заявленими позивачем вимогами відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України. Водночас суд вважає за доцільне відмовити в частині вимог щодо вчинення будь яких дій щодо квартири № 44 в житловому будинку № 115 А по вул. Пирогова в м. Вінниці, оскільки ці вимоги щодо забезпечення позову є неконкретизованими. Зважаючи, що суд прийшов до висновку про накладення арешту на майно, а арешт як спосіб забезпечення позову полягає в проведенні опису майна і забороні розпоряджатися ним до вступу рішення в законну силу або до зняття арешту, суд не вбачає доцільним та обґрунтованим застосування даного виду забезпечення позову

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру № 44 в житловому будинку № 115 А по вул. Пирогова в м. Вінниці.

В іншій частині клопотання відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали, а особами, які не були присутні під час проголошення - протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: