УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14вересня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за касаційною скаргою Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області на рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 12 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 29 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області (далі - ГУ ДСНС в Одеській області) на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 96 189 грн 64 коп.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що 14 серпня 2012 року його було звільнено з посади командира відділення 3-го караулу Красноокнянського районного відділу ППЧ-15 Головного територіального управління Міністерства з надзвичайних ситуацій України в Одеській області, правонаступником якого є відповідач, на підставі наказу від 09 серпня 2012 року № 261 у зв'язку із скороченням штатів, проте кошти за час перебування на лікарняному у період з 16 липня по 08 серпня 2012 року йому виплачені не були.

Позивач вказував, що рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 27 листопада 2013 року було частково задоволено його позовні вимоги та, зокрема, зобов'язано Головне територіальне управління Міністерства з надзвичайних ситуацій України в Одеській області оплатити йому час знаходження на лікарняному за вказаний вище період.

Посилаючись на те, що відповідач фактично розрахувався з ним лише 26 січня 2016 року, позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 12 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ГУ ДСНС в Одеській області на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 95 960 грн 98 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29 червня 2016 року апеляційну скаргу ГУ ДСНС в Одеській області відхилено, рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 12 квітня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ГУ ДСНС в Одеській області, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї ОСОБА_4, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суди попередніх інстанцій, частково задовольняючи позов, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми трудового права, які їх регулюють, виходили з того, що рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 27 листопада 2013 року, яке набрало законної сили, позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за період тимчасової непрацездатності задоволено у повному обсязі, проте вказане рішення було виконано відповідачем лише 26 січня 2016 року; при цьому суди врахували, що з указаним позовом ОСОБА_4 звернувся до суду 09 березня 2016 року, тобто в межах тримісячного строку, передбаченого ст. 233 КЗпП України, а тому дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 95 960 грн 98 коп. відповідно до вимог ст. ст. 116, 117 КЗпП України.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області відхилити.

Рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 12 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 29 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

В.М.Коротун