Дата документу 28.01.2016 Справа № 554/9769/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючого судді: Г.В. Андрієнко

при секретарі: А.П.Новіковій

за участю адвоката: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

27.07.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк», звернувся до суду з позовом, де прохає стягнути з відповідача заборгованість в сумі 23 670,02 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що відповідно до укладеного договору № SAMDN6181 від 14.05.2009 р. ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 26,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

При укладанні договору відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві.

Відповідач взятих на себе зобовязань не виконує, а тому станом на 09.07.2015 року заборгованість становить 23670,02 грн., а саме:

-8559,92 грн.- заборгованість за кредитом

-13506,77 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом

-500 грн.- штраф( фіксована частина)

-1103,33 грн. штраф( процентна складова).

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю та прохала його задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову та прохав застосувати строк позовної давності до даних кредитних правовідносин, посилаючись на те , що договір укладався до один рік , останній платіж був здійснений відповідачем 03.11.2010 р.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № SAMDN6181 від 14.05.2009 р. ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту 10 000 грн. на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 26,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

При укладанні договору відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві.

Відповідач взятих на себе зобовязань не виконує, а тому станом на 09.07.2015 року заборгованість становить 23670,02 грн., а саме:

-8559,92 грн.- заборгованість за кредитом

-13506,77 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом

-500 грн.- штраф( фіксована частина)

-1103,33 грн. штраф( процентна складова).

Відповідно до укладеного договору строк дії карти становить 1 рік. Відповідно до п. 3 укладеного договору між сторонами строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до вимог ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Представник відповідача заявив про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк , у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ст. 257 ЦК України ).

Відповідно до ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність 1 рік.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня , коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу , яка його порушила ( ч.1 ст. 261 ЦК України ).

Кінцевий розрахунок з Банком позивач повинен був здійснити 14.05.2009 р. , останній платіж відповідачем був здійснений 09.11.2010 р. Таким чином , з цього часу позивач довідався про порушення своїх прав та на протязі трьох років не звернувся до суду за захистом своїх прав, тобто пропустив трирічний строк звернення до суду.

Представник Банку заявив в судовому засіданні про те , що строк позовної давності не пропущений , оскільки 13.02.2015 р. відбулося автоматичне списання простроченої заборгованості з іншої картки відповідача в сумі 546,86 грн.

Суд не погоджується з твердженням представника позивача про те , що строк позовної давності перервався , оскільки автоматичне списання відбулося поза межами строку позовної давності та автоматичне списання не може слугувати визнанням відповідачем боргу.

Відповідно до ст. 267 ч.4 ЦПК України сплив позовної давності , про застосування якої заявлено стороною у спорі , є підставою для відмови у позові.

Аналізуючи встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про

відмову в задоволенні позову у звязку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212 215,218 ЦПК України, ст.ст. 526, 599,1054 , 256, 258 ЦК України , суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити у звязку з пропуском строку звернення до суду.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 діб з моменту проголошення.

Суддя Г.В. Андрієнко