У х в а л а

іменем україни

12 вересня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Леванчука А.В.,Парінової І.К.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 16 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно.

У жовтні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні заяви мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати сторін по справі, ОСОБА_6, після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6, являються: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12

Після смерті ОСОБА_6 в нотаріальну контору з заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Спадкоємці ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 звернулися до нотаріальної контори з заявами про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_4

ОСОБА_10 та ОСОБА_11 написали та подали заяви про те, що вони спадщину не прийняли та на неї не претендують.

ОСОБА_12 спадщину після смерті ОСОБА_6 також не прийняв, хоча звертався з позовом до суду, але рішенням суду в задоволенні позову відмовлено.

Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом сторони по справі не мають можливості, так як померлий спадкодавець за життя не отримала правовстановлюючий документ на будинок, що стало підставою для звернення до суду з відповідними позовами.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 30 жовтня 2015 року позов ОСОБА_13 задоволено. Визнано за ОСОБА_13 право власності в порядку спадкування за законом на 11/16 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено. Визнано за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом на 5/16 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, Вінницького району, Вінницької області, ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 16 березня 2016 року рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 30 жовтня 2015 року скасовано, у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5. ОСОБА_4 просять скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні первісного та зустрічного позовів, оскільки судом першої інстанції не встановлено склад осіб, які беруть участь у справі, а апеляційним судом неможливо встановити обсяг прав та обов'язків як заявника, позивачів, інших спадкоємців, а також власника чи користувача земельної ділянки без залучення їх до участі в справі.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 16 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

А.О.Леванчук

І.К.Парінова