Справа № 274/5886/15-ц
Провадження № 2/0274/534/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.11.2016 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області:

в складі головуючого судді ЩЕРБАКА Д.С., при секретарі Поступайло Х.О., розглянувши в залі суду в м. Бердичеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_4 «ПРИВАТБАНК» про визнання припиненим зобовязанням іпотеки, зняття заборони на відчуження та вилучення з реєстру заборон,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду до відповідача - ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_4 «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», ОСОБА_4) з вищезазначеним позовом про визнання припиненим зобовязанням іпотеки, зняття заборони на відчуження та вилучення з реєстру заборон.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.10.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», яке в подальшому перейменоване в ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1, укладено кредитний договір №ZRSWGA00000067.

В забезпечення виконання даного договору 10.10.2006 року між відповідачем та відповідачами укладено договір іпотеки №ZRSWGA00000067, посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 2944, предметом якого стала квартира за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі договору застави приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 накладено заборону на відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1, до виконання умов договору застави.

У звязку із виникненням заборгованості за даним зобовязанням банк звернувся з позовом до суду щодо звернення стягнення за предмет іпотеки. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 28.09.2015 року в задоволенні позову банку було відмовлено з підставі пропуску строку позовної давності. Вказане рішення суду підтверджене ухвалою колегії суддів судової палати цивільних справах Апеляційного суду Житомирської області від 16.12.2015 року.

Зважаючи на те, що основне зобовязання за договором №ZRSWGA00000067 від 10.10.2006 року укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк», яке в подальшому перейменоване в ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, є припиненим, позивачі вважають, що відсутні правові підстави для обтяження належного нам нерухомого майна.

Представник позивачів ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, підтримав позовні вимоги, просив суд їх повністю задовольнити з підстав наведених в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в його задоволенні.

В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 10.10.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», яке в подальшому перейменоване в ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1, укладено кредитний договір №ZRSWGA00000067.

В забезпечення виконання даного договору 10.10.2006 року між відповідачем та відповідачами укладено договір іпотеки №ZRSWGA00000067, посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 2944, предметом якого стала квартира за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі договору застави приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 накладено заборону на відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1, до виконання умов договору застави.

Так, рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11.07.2016 року позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_2 та виселенні залишити без задоволення у звязку зі спливом позовної давності. Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 банк «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного та іпотечного договорів залишити без задоволення за безпідставністю.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, згідно з ч.1 ст.509, ч.1 ст.626, ст.629 ЦК України зобов'язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконані роботу; надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії. а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку: а договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір с обов'язковим для виконання сторонами.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може убезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Застава визначена у ст.1 ЗУ «Про заставу» як спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. У силу застави кредитор (заставодержатель) маг право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченої о заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Вказана правова норма кореспондується зі ст.572 ЦК України.

Іпотека відповідно до ст.1 ЗУ «Про іпотеку» - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому ним Законом. У ч.1 ст.575 ЦК України іпотека визначена як окремий вид застави нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно зі ст.593 ЦК України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави: 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

Статтею 28 ЗУ «Про заставу», окрім наведених підстав, передбачено також припинення застави при закінченні терміну дії права, що складає Предмет застави, та в інших випадках припинення зобов'язань, установлених законом.

Відповідно до ст.17 ЗУ «Про іпотеку» іпотека припиняється також у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору: визнання іпотечного договору недійсним. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ від 17.10.2013р. за №868 у п.71 передбачено, що державна реєстрація припинення обтяження нерухомого майна іпотекою проводиться нотаріусом одночасно із зняттям ним заборони, накладеної під час посвідчення договору іпотеки.

Згідно з ч.3 ст.44 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру.

Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженим постановою КМУ від 05.07.2004р. за №830 у п.п. 24, 25 передбачено, що відомості про припинення обтяження реєструються па підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно, на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру. Реєстратор вносить до Реєстру відомості про припинення обтяження в день надходження заяви чи рішення уповноваженого органу.

Строком договору відповідно до ст.631 ЦК України є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконані свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Разом з тим, ст.256 ЦК України передбачена позовна давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Наслідки спливу позовної давності визначені у ст.267 ЦК України, згідно з ч.4 якої сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню понесені останнім і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 974,40 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 32, 60, 88, 158, 197, 212-215, 223, 367 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати заставу (іпотеку) відповідно до Договору застави (іпотеки) №ZRSWGA00000067 від 10.10.2006 року укладеного між ЗАТ КБ «Приват Банк», яке в подальшому перейменоване в ПАТ КБ «Приват Банк» (відповідач) та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 2944, предметом якого стала квартира за адресою: АДРЕСА_3, такою, що припинена.

Зняти заборону на відчуження нерухомого майна належної ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3, накладену приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, на підставі Договору застави від 10.10.2006 року, зареєстрований в реєстрі за № 2944, та вилучити вказаний запис з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_4 «ПРИВАТБАНК» (, р/р № 0001, МФО № 305299) на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 судові витрати у розмір 974,40 гривень, а саме по 324,80 гривень кожному.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії даного рішення.

Суддя: Д.С. Щербак