Справа № 455/436/16-ц
Провадження № 4-с/455/12/2016
УХВАЛА

06 жовтня 2016 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Бонецького Л.Й., при секретарі Борковській Н.М.,

розглянувши в порядку ч.2 ст. 197 ЦПУ УКраїни у місті Старий Самбір справу за скаргою ОСОБА_1 на дії відділу державної виконавчої служби Старосамбірського районного управління юстиції Львівської області,

В С Т А Н О В И В:

05.04.2016 року представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії відділу державної виконавчої служби Старосамбірського районного управління юстиції Львівської області з посиланням на те, що рішеннями Старосамбірського районного суду Львівської області від 09.04.2013 року та 03.12.2014 року на користь ОСОБА_1 із ОСОБА_3 стягнуто відповідно 88849.11 та 73437.15 гривень. На підставі рішення були видані виконавчі листи, які знаходилися у відповідача на виконанні, однак 03.03.2016 року державним виконавцем було повернуто виконавчі документи без виконання з посиланням на те, що майно, яке можна описати та реалізувати для погашення боргу у боржника не виявлено, оскільки встановлена заборона щодо звернення стягнення на майно боржника, відповідно до Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, а саме неможливо провести реалізацію земельної ділянки.

Проте дії виконавця вважає незаконними, оскільки заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб. Згідно ст.52 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Згідно ст. 56 цього Закону не допускається звернення стягнення на майно, зазначене в переліку видів майна громадян, на яке не може бути звернуто стягнення за виконавчими документами, а згідно переліку, що стосується земельної ділянки, яка знаходиться у власності боржника заборони не встановлено. Оскільки відповідачем не здійснено опис арештованого майна, не проведено оцінку та не здійснено процедури реалізації, то просить постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві скасувати та зобовязати відповідача провести опис, оцінку та реалізацію ? земельної ділянки в с. Турє кадастровий номер: :07:002:0024 належній ОСОБА_3, поновивши строк для звернення до суду зі скаргою.

В судове засідання сторони не зявилися, але надіслали суду заяви про слухання справи в їх відсутності.

Представник заявника ОСОБА_2 скаргу підтримав з підстав, викладених у скарзі.

Головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Старосамбірського районного управління юстиції ОСОБА_4 проти скарги заперечив та просив у задоволенні скарги відмовити, оскільки в процесі проведення перевірки встановлено, що окрім земельної ділянки, будь - яке інше майно у боржника відсутнє яке можна було описати та реалізувати для погашення боргу. Відповідно до наказу МЮУ «Про проведення експерименту із запровадження порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів» арештоване майно (далі майно) рухоме або нерухоме майно боржника (крім земельних ділянок та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» на яке звернено стягнення і яке підлягає примусовій реалізації, тобто провести реалізацію арештованого майна, а саме земельної ділянки неможливо.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ч. 1 ст. 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Рішенням Старосамбірського районного суду від 09.04.2013 року у справі № 1322/1507/2012, провадження №2/455/28/2013 стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 суму позики 86211 гривень, судовий збір 862.11 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 1776 гривень, а рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 03.12.2014 року у справі №455/545/14-ц, провадження №2/455/541/2014 стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 72710.04 копійки боргу та 727.11 гривень судового збору.

На виконання рішення суду від 09.04.2013 року та від 03.12.2014 року були видані виконавчі листи (а.с.6-7).

Постановами ВП № 48321540 та ВП 48321892 від 03.03.2016 року виконавчі листи №1322/1507/2012, виданий 16.10.2013 року та №455/545/14-у, виданий 22.01.2015 року повернуто стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до поштового штампу на конверті, стягувач отримав постанови 12.03.2016 року та звернувся на дії відповідача до Львівського окружного адміністративного суду, який ухвалою суду від 24.03.2016 року, відмовив у відкритті провадженні, оскільки заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а вказаний спір підлягає розгляду за правилами ЦПК України. Копію ухвали отримав 31.03.2016 року, дії відповідача оскаржив до суду 05.04.2016 року, тобто пропущений строк для подання до суду пропустив з поважної причини.

В порядку ст. 73 ЦПК України, суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

За таких обставин, суд вважає поважною причину пропущення строку на оскарження постанови про повернення виконавчого провадження від 03.03.2016 року та приходить до висновку про поновлення ОСОБА_1 строку на її оскарження.

Що стосується вимоги щодо скасування постанови державного виконавця відділу ДВС Старосамбірськрого РУЮ про повернення виконавчого провадження ВП № 48321540 від 93.03.2016 року та ВП 48321892 від 03.03.2016 року, та зобовязати відповідача провести опис, оцінку та реалізацію ? земельної ділянки в с. Турє кадастровий номер: :07:002:0024, то у такій слід відмовити, виходячи з наступного:

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».

За змістом ст. 1 цього Закону виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів.

Державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом (стаття 11 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як вбачається з оглянутих матеріалів з виконавчого провадження, державним виконавцем було вжито заходи щодо виявлення майна боржника, грошових коштів, на які можна було б звернути стягнення, однак будь-яке майно у боржника відсутнє, окрім земельної ділянки.

Відповідно до Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, арештоване майно (далі майно) рухоме або нерухоме майно боржника (крім земельних ділянок та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»), на яке звернено стягнення і яке підлягає примусовій реалізації, провести реалізацію арештованого майна, а саме земельної ділянки неможливо.

Згідно ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

У відповідності до ч.1, 3 ст.387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ч.2 ст. 197, ст.ст.383-389 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду із скаргою на дії відділу державної виконавчої служби Старосамбірського РУЮ на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії відділу державної виконавчої служби Старосамбірського районного управління юстиції Львівської області - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через Старосамбірський районний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя