Справа № 362/2110/15-ц Головуючий у І інстанції Ковбель М.М.
Провадження № 22-ц/780/469/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 14.09.2016
УХВАЛА

Іменем України

14 вересня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Приходька К.П.,

за участі секретаря Нагорної Г.О..

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи учасників судового процесу, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА :

у квітні 2015 року позивач ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування вимог послався на те, що 09 червня 2006 року між Акціонерним комерційним банком "Правекс-Банк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Правекс-Банк") та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №618-015/06Р, згідно якого відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 24 752,00 доларів США з розрахунку 12 % річних. Крім того, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 поручилися перед позивачем за забезпечення виконання зобовязання за вищезазначеним кредитним договором.

Оскільки позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, станом на 08 квітня 2015 року наявна заборгованість в сумі 25 151,25 доларів США, в звязку з чим позивач змушений звернутися з позовом до суду.

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2015 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Правекс-Банк" заборгованість у розмірі 13 957,10 доларів США та пеню в розмірі 245 599,65 гривень. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Правекс-Банк" заборгованість у розмірі 13 957,10 доларів США та пеню в розмірі 245 599,65 гривень. Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Правекс-Банк" витрати по сплаті судового збору в розмірі по 1 218,00 гривень з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення та в частині позовних вимог до ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права рішення суду без змін. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 поручилися перед позивачем за виконання ОСОБА_3 його обовязків відповідно до наданого йому кредиту, а також те, що відповідач ОСОБА_3 не належним чином виконував свої обовязки перед кредитором, у звязку з чим наявна заборгованість, чим позивачу завдано матеріальну шкоду.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що 09 червня 2006 року між Акціонерним комерційним банком "Правекс-Банк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Правекс-Банк") та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №618-015/06Р, згідно якого відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 24 752,00 доларів США з розрахунку 12 % річних.

В забезпечення виконання кредитних зобовязань боржника ОСОБА_3 перед позивачем, між Акціонерним комерційним банком "Правекс-Банк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Правекс-Банк") та ОСОБА_4 було укладено Договір поруки №618-015/06Р-1 від 09 червня 2006 року, відповідно до умов якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобовязання перед кредитором відповідати солідарно з боржником ОСОБА_3 за виконання кредитних зобовязань.

В забезпечення виконання кредитних зобовязань боржника ОСОБА_3 перед позивачем, між Акціонерним комерційним банком "Правекс-Банк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Правекс-Банк") та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №618-015/06Р-2 від 09 червня 2006 року, відповідно до умов якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобовязання перед кредитором відповідати солідарно з боржником ОСОБА_3 за виконання кредитних зобовязань.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №618-015/06Р від 09 червня 2006 року, станом на 08 квітня 2015 року заборгованість становить 25 151,25 доларів США, в тому числі: заборгованість за кредитом - 10 388,56 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 8 283,12 доларів США, відсотки - 3 568,54 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 2 911,03 доларів США.

У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст. ст. 546, 549, 551 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням та задатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути сума, рухоме та нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Як вбачається з положень ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором.

Відповідно до вимог ст. ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом

Відповідно до вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

П. 1.1. договору порук було встановлено, що поручитель у порядку та на умовах передбачених договором поруки несе солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобовязань ОСОБА_3 за кредитним договором №618-015/06Р від 09 червня 2006 року та можливих змін та доповнень до нього.

Доводи ОСОБА_2 про те, що відповідно до ст. 559 ЦК України договір поруки припиняється, так як він належним чином не був повідомлений та жодної згоди на укладення додаткового договору від 27 вересня 2010 року не надавав згідно якого строк дії кредитного договору №618-015/06Р від 09 червня 2006 року було продовжено до 09 червня 2013 року, а також встановлено нову процентну ставку у розмірі 13 % річних є безпідставними, оскільки п.1.3 договору порук №618-015/06Р-2 від 09 червня 2006 року укладеного між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_2 визначено, що поручитель дає свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою зобовязання позичальника, що може виникнути у майбутньому, в наслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, у випадку внесення позичальником та кредитором змін та доповнень до кредитного договору.

Крім того ОСОБА_2 не оскаржує суму заборгованості, не оскаржує порядок нарахування боргу, не надав зустрічного розрахунку заборгованості.

Доводів, які б спростували правильні висновки суду першої інстанції, апеляційна скарга в собі не містить.

За таких обставин, колегія суддів, з огляду на зазначене, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.,

ОСОБА_5