Справа № 367/2571/14-ц Головуючий у І інстанції Чернов Д.Є.
Провадження № 22-ц/780/665/16 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 46 31.03.2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Яворського М.А., Сушко Л.П.,

при секретарі: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0649 га. за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_3 є суміжним землекористувачем та власником земельної ділянки, що розташована в АДРЕСА_1,.

Відповідач в порушення правил добросусідства постійно чинить їй перешкоди в користуванні земельною ділянкою.

Просила знести споруди, які розташовані на межі її земельної ділянки - зокрема гаражу, зазначений на плані під літерою «Ж», альтанки, зазначеної на плані під літерою «К», сараю, зазначеного на плані під літерою «З» та вигрібної ями, яка розміщена на межі ділянки, та на плані не відмічена; зобов'язати Відповідача не чинити перешкоди в установленні паркану на межі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 10 лютого 2015 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задольнити в повному обсязі.

30 березня 2016 року від позивача ОСОБА_2 надійшло письмове клопотання про відмову від позову в частині знесення ОСОБА_3 гаражу зазначеного на плані під літерою «Ж», альтанки під літерою «К», сараю зазначеного на плані літерою «З» та вигрібної ями, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 лютого 2015 року в цій частині скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, клопотання про відмову від позову підлягає задоволенню з таких підстав:

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка, що розташована за адресою: АДРЕСА_1

ОСОБА_3 на підставі договору купівлі - продажу від 01 вересня 2001 року на праві власності належить 43/300 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться в АДРЕСА_2

Згідно акту обстеження земельної ділянки за адресою АДРЕСА_3, що належить ОСОБА_3 від 01.03.2013 року комісією виконавчого комітету Ворзельської селищної ради встановлено: розглянувши матеріали технічної інвентаризації, кадастрову зйомку на будинковолодіння, що розташоване за адресою селище Ворзель, АДРЕСА_3 та виїхавши на місце членами комісії було встановлено, що огорожа між садибою за адресою АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4 встановлена впритул до гаража літ "Ж" та сараю літ. "З", які належать гр. ОСОБА_3 та розташовані на земельній ділянці за адресою селище Ворзель, АДРЕСА_3. Вказане встановлено рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 20.09.2013 року, що відповідно до ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Згідно акту обстеження земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 від 23.10.2014 року комісією виконавчого комітету Ворзельської селищної ради в особі заступника селищного голови ОСОБА_5, архітектора ОСОБА_6 встановлено: розглянувши матеріали технічної інвентаризації, кадастрову зйомку на будинковолодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 та виїхавши на місце членами комісії було встановлено, що господарські споруди, які належать гр. ОСОБА_3 та розташовані на земельній ділянці за адресою: селище Ворзель, АДРЕСА_3, а саме: гараж літ. «Ж» та сарай літ. «З», розташовані на відстані 30 см. від забору, альтанка літ. «К» розташована впритул до огорожі між садибою за адресою: АДРЕСА_1, що є порушенням ДБН.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що позивач у порушення вимог ч. 7 ст. 376 ЦК України, при подачі позову до суду та у ході судового розгляду справи, не надав суду жодного доказу на підтвердження тих обставин, що при будівництві спірних споруд були істотно порушені будівельні норми і правила.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Згідно з вимогами ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

За правилами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до положень ст.174 ЦПК України позивач може відмовитись від позову до ухвалення судового рішення. У звязку з відмовою позивача від позову суд роз»яснює наслідки відповідних процесуальних дій та постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Згідно з ч.1 ст.304 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими главою 1 розділу V ЦПК України.

Статтею 306 ЦПК України встановлено, що в апеляційному суді позивач має право відмовитись від позову, а сторони укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Відповідно до ч.1 ст.310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Із наведеного слідує, що позивач ОСОБА_2 має можливість реалізувати своє право щодо розпорядження своїм процесуальним способом захисту шляхом відмови від позову у апеляційному суді.

Заява про відмову від частини позовних вимог підлягає задоволенню, ухвалене у справі судове рішення в частині знесення ОСОБА_3 гаражу зазначеного на плані під літерою «Ж», альтанки під літерою «К», сараю зазначеного на плані літерою «З» та вигрібної ями, на підставі ст.ст. 205 і 310 ЦПК України підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Висновки суду першої інстанції викладені в рішенні відповідають вимогам закону та обставинам справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази та ухвалив обґрунтоване рішення з вірним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 174, 205, 307, 308, 310, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Клопотання ОСОБА_7 про відмову від частини позовних вимог та закриття провадження у справі в частині позовних вимог задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_2 від позову в частині знесення ОСОБА_3 гаражу зазначеного на плані під літерою «Ж», альтанки під літерою «К», сараю зазначеного на плані літерою «З» та вигрібної ями, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 лютого 2015 року в цій частині скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: