Справа № 128/4125/13-ц Провадження № 22-ц/772/1274/2016Головуючий в суді першої інстанції Жмудь О. О.
Категорія Доповідач Медвецький С. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Медвецького С.К.,

суддів: Оніщука В.В., Чорного В.І.,

з участю секретаря Маркевич Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 01 березня 2016 року у справі за поданням старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області Заводнюк І.М. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань,

встановила:

У лютому 2016 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області Заводнюк І.М. звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 до виконання ним своїх зобов'язань, посилаючись на те, що на виконанні перебуває зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 128/4125/13-ц виданого 10 червня 2014 року Вінницьким районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2, ТОВ «Приват-Петрол» на користь публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») заборгованості в сумі 5 012 499, 90 грн., судових витрат у сумі 3 441 грн. та виконавчого листа № 128/2004/14-ц виданого 10 червня 2014 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ТОВ «Приват-Петрол» на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості в сумі 1 676 151, 64 грн., а також судового збору в розмірі 3 654 грн.

Посилаючись на те, що боржник ухиляється від виконання судових рішень, старший державний виконавець Заводнюк І.М. просила обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов'язань, покладених на нього рішеннями.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 березня 2016 року тимчасово обмежено боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, код ДРФО НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1, у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов'язань.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні представник боржника ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Державний виконавець Заводнюк І.М. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Представник заінтересованої особи - ПАТ «Альфа-Банк» Василик В.В. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пояснив, що боржник постійно ухиляється від виконання зобов'язань покладених на нього рішенням суду, виводить активи на які може бути накладено стягнення та у будь-який спосіб перешкоджає виконувати судові рішення.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив із того, що боржник у добровільному порядку не погашає заборгованість та ухиляється від виконання зобов'язань за виконавчим листом.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно із ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У роз'ясненнях, які містяться у п. п. 1, 2 постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року визначено, що відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, вправі звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Установлено, що на виконанні перебуває зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 128/4125/13-ц виданого 10 червня 2014 року Вінницьким районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2, ТОВ «Приват-Петрол» на користь публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») заборгованості в сумі 5 012 499, 90 грн., судових витрат у розмірі 3 441 грн. та виконавчого листа № 128/2004/14-ц виданого 10 червня 2014 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ТОВ «Приват-Петрол» на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості в сумі 1 676 151, 64 грн., а також судового збору в розмірі 3 654 грн.

Боржник ОСОБА_2 добровільно не виконує судові рішення та ухиляється від виконання зобов'язань покладених на нього судовими рішеннями.

Державним виконавцем вчинено виконавчі дії з примусового виконання судового рішення (накладено арешт,винесено постанову про розшук майна боржника, проведено перевірку з метою виявлення майна належного боржнику, перевірено про наявність у боржника закордонного паспорта, перевірено наявність майна, винесено постанову про призначення експерта щодо визначення ринкової вартості майна боржника) (а.с.10-1, 25, 27, 57-60).

На неодноразові виклики державного виконавця боржник не з'являється, не повідомляє про фактичне місце проживання, повідомляє недостовірні відомості щодо місця проживання, і це свідчить про навмисні, свідомі дії направлені на невиконання судових рішень.

З урахуванням наведених обставин, а також розміру заборгованості, яка тривалий час не повертається і того, що боржником не було вчинено жодних дій, спрямованих на виконання виконавчого документу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що боржник умисно ухиляється від виконання своїх зобов'язань.

Надані боржником квитанції про періодичне погашення боргу, на підтвердження своїх заперечень щодо не ухилення від виконання своїх зобов'язань, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки сплата ОСОБА_2 боргу відбулася лише після вживання державним виконавцем передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішень.

При цьому будь-яких дій щодо добровільного виконання взятих на себе зобов'язань боржник не вчиняє.

Окрім цього, надані представником ПАТ «Альфа-Банк» відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно свідчать про те, що боржник свідомо, без повідомлення державного виконавця та стягувача, реалізовує належне йому нерухоме майно, і це також свідчить про ухилення боржника від виконання зобов'язань.

Також у матеріалах справи містяться відомості про те, що у боржника наявні два закордонні паспорти, за якими він неодноразово перетинав державний кордон, що також може свідчити про небажання ОСОБА_2 виконувати судові рішення.

Колегія суддів не приймає до уваги клопотання представника боржника ОСОБА_4 про відмову від апеляційної скарги, оскільки зі змісту доручення слідує, що такими повноваженнями він не наділений.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги безпідставні, необґрунтовані і висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 01 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий /підпис/ С.К. Медвецький

Судді: /підпис/ В.В. Оніщук

/підпис/ В.І. Чорний

Згідно з оригіналом: