ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

19 вересня 2016 року суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Чернишова Є.Ю., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до КП Фастівської міської ради «Фастівське бюро технічної інвентаризації», виконавчий комітет Фастівської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про виключення відомостей про власника майна,

ВСТАНОВИВ:

У провадження Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшла вищезазначена справа.

Дослідивши матеріали позову суд дійшов наступного.

Відповідно до п. п. 2, 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108 - 114 ЦПК).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) (далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

З матеріалів справи вбачається, що позивач просить внести зміни до запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який внесений реєстратором на виконання покладених на нього повноважень відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Підставою звернення став факт виявлення помилки реєстратора при реєстрації права власності на квартиру в частині неправильного зазначення відомостей про власника та про підставу виникнення права власності.

Пунктом першим частини першої статті другої Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у чинній редакції визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (надалі державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Функції та повноваження щодо забезпечення проведення державної реєстрації прав цим Законом (ст. ст. 6, 9) покладені на субєктів державної реєстрації прав, до яких належать, зокрема, державні реєстратори прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Таким чином, прийняття рішення про державну реєстрацію прав є виключною компетенцією державних реєстраторів, які під час прийняття цих рішень діють як субєкти владних повноважень.

Крім того, відповідно до ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачений порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування. Так, зокрема, в разі виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в"пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.

Подання та отримання документів за заявою про внесення змін до записів Державного реєстру прав здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав. Проведення такої державної реєстрації, відповідно внесення змін, відбувається згідно порядку, передбаченому розділом IV вищезазначеного закону.

При цьому згідно роз'яснень, які містяться в п. 8 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» від 20 травня 2013 року № 3, відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації. Спори, які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Тому, суд зазначає, що саме дотримання встановленого Законом порядку і отримання відмови реєстратора у внесенні змін до Державного реєстру прав може бути предметом розгляду в прядку адміністративного судочинства.

Пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

З урахування викладеного суд відмовляє у відкритті провадження в справі, оскільки дані правовідносини належить розглядати в порядку адміністративного судочинства та роз`яснює позивачеві, що він має право звернутися до суду з адміністративним позовом в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 122 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до КП Фастівської міської ради «Фастівське бюро технічної інвентаризації», виконавчий комітет Фастівської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про виключення відомостей про власника майна.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Є.Ю.Чернишова