РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецький області у складі: головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Маслюк К.О., за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» до ОСОБА_4, третя особа: Маріупольський міський центр зайнятості, про витребування безпідставно набутого майна, -

ВСТАНОВИВ:

04.12.2015 року представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про витребування безпідставно набутого майна. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до наказу начальника Комунального підприємства «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» (далі КП «МТТУ») № 334л від 15.10.2013 року, ОСОБА_4 була звільнена з роботи, на підставі ст. 40 п. 1 КЗпП України. Після звільнення відповідачка звернулася до Маріупольського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні. Наказом Маріупольського міського центру зайнятості № НТ131029 від 29.10.2013 року ОСОБА_4 було надано статус безробітної з 28.10.2013 року. Відповідно до наказу № НТ131104 від 04.11.2013 року їй було призначено допомогу по безробіттю з 04.11.2013 року по 29.01.2014 року. Рішення Апеляційного суду Донецької області від 04.12.2014 року відповідачку ОСОБА_4 було поновлено на посаді диспетчера (лінійного) міської диспетчерської служби КП «МТТУ» з 15.10.2013 року, стягнуто з КП «МТТУ» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 41 907,58 гривень та моральну шкоду у розмірі 500 гривень. Наказом Маріупольського міського центру зайнятості № НТ141209 від 09.12.2014 року відповідачці припинено виплату допомоги по безробіттю у звязку із поновленням на роботі за рішенням суду відповідно до п.п. 2, 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». ОСОБА_4 за час вимушеного прогулу за рахунок КП «МТТУ» одночасно отримала суму відшкодування у розмірі 41907,58 гривень та виплату допомоги по безробіттю у розмірі 19 821,11 гривень, яку в подальшому було також стягнуто з КП «МТТУ». Таким чином, вважають, що ОСОБА_4 безпідставно отримала виплату у розмірі 19821,11 гривень, яку в подальшому було стягнуто з КП «МТТУ», у заявку з чим були змушені звернутися до суду з даним позовом, в якому просили стягнути з відповідачки на їх користь суму у розмірі 19821,11 гривень, а також сплачений судовий збір у сумі 1218,00 гривень.

Представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2, у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові, наполягали на їх задоволенні.

Відповідачка та її представник ОСОБА_5 у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, до суду надали письмові заперечення проти позову, в яких позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні у повному обсязі.

Представник третьої особи ОСОБА_3 справу просив розглянути на розсуд суду.

Зясувавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом начальника Комунального підприємства «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» (далі КП «МТТУ») № 334л від 15.10.2013 року, ОСОБА_4 була звільнена з роботи, на підставі ст. 40 п. 1 КЗпП України. Після звільнення відповідачка звернулася до Маріупольського міського центру зайнятості та наказом Маріупольського міського центру зайнятості № НТ131029 від 29.10.2013 року ОСОБА_4 було надано статус безробітної з 28.10.2013 року. Відповідно до наказу № НТ131104 від 04.11.2013 року їй було призначено допомогу по безробіттю з 04.11.2013 року по 29.01.2014 року.

Рішення Апеляційного суду Донецької області від 04.12.2014 року відповідачку ОСОБА_4 було поновлено на посаді диспетчера (лінійного) міської диспетчерської служби КП «МТТУ» з 15.10.2013 року, стягнуто з КП «МТТУ» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 41 907,58 гривень та моральну шкоду у розмірі 500 гривень /а.с. 5-7/.

Наказом Маріупольського міського центру зайнятості № НТ141209 від 09.12.2014 року відповідачці припинено виплату допомоги по безробіттю у звязку із поновленням на роботі за рішенням суду відповідно до п.п. 2, 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

За час перебування ОСОБА_4 з 28.10.2013 року по 09.12.2014 року на обліку у центрі зайнятості, їй виплачено матеріальне забезпечення та надані соціальні послуги в сумі 19 821,11 гривень.

Згідно до ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 31.03.2015 року з КП «МТТУ» на користь Маріупольського міського центру зайнятості стягнуто матеріальне забезпечення на випадок безробіття та вартість наданих соціальних послуг у розмірі 37884,21 гривень, у тому числі сума у розмірі 19821,11 гривень, яку було виплачено як матеріальне забезпечення під час обліку у центрі зайнятості ОСОБА_4 /а.с. 8-9/.

Таким чином, ОСОБА_4 за час вимушеного прогулу за рахунок КП «МТТУ» одночасно отримала суму відшкодування у розмірі 41907,58 гривень та виплату допомоги по безробіттю у розмірі 19 821,11 гривень, яку в подальшому було також стягнуто з КП «МТТУ».

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно, або зберігала його у себе без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.92 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_4 безпідставно отримала виплату по безробіттю у розмірі 19 821,11 гривень, яку в подальшому було також стягнуто з КП «МТТУ», вищевказану суму необхідно стягнути з останньої на користь позивача.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1218,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1212, п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.92 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», ст.ст. 10, 60, 88, 179, 197, 209, 210, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» до ОСОБА_4, третя особа: Маріупольський міський центр зайнятості, про витребування безпідставно набутого майна задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» суму у розмірі 19821 (девятнадцять тисяч вісімсот двадцять одну) гривню 11 копійок, а також судовий збір у сумі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя.

Суддя Л.Г.Шатілова