Справа № 346/692/16-ц
Провадження № 2/346/478/16
22 березня 2016 року м. Коломия
Коломийський міськрайонний суд
Івано-Франківської області
у складі головуючого-судді Калинюка О.П.
з участю секретаря Томин О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Снятинської кредитної спілки до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідно до укладеного кредитного договору №199 від 08.04.2014 року позивач надав відповідачці ОСОБА_1 як позичальнику кредит на суму 15 000 грн. на строк 12 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування ним. Погашення кредиту та вказаних процентів відбувається в такому порядку: в першу чергу сплаті підлягає пеня, штраф; в другу чергу - проценти; в третю чергу сума кредиту. Сторони домовились, що погашення кредиту та зазначених процентів здійснюється згідно з графіком розрахунків, що є невід'ємною частиною цього договору. Проценти нараховуються за фактичний строк користування кредитом.
Того ж дня (08.04.2014 року) з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором між позивачем як кредитором та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як поручителями укладено договори поруки, відповідно до яких ці відповідачі зобов'язалися перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов'язань позичальником ОСОБА_1 Однак, остання порушила свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості за користування кредитними коштами, розмір якої станом на 28.01.2016 року становить 20 428,42 грн. Останню позивач просить стягнути на його користь з відповідачів в солідарному порядку, а також присудити судові витрати в розмірі 1 378 грн.
Представник позивача в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомленою належним чином. 01.03.2016 року представник позивача ОСОБА_4 факсом надіслала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в її відсутності та не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідачі в судове засідання повторно не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином - за зареєстрованими у встановленому законом порядку місцями їх проживання, про що свідчать поштові повідомлення про одержання відповідачами судових повісток-викликів (а.с.18, 19, 24, 41, 49-51). Про причини своєї неявки відповідачі суду не повідомили та не звернулися до суду із заявами про розгляд справи в їх відсутності.
Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
В звязку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України.
Суд, зясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, приходить до наступних висновків.
Згідно зі ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до положень ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Судом встановлено, що 08.04.2014 року позивач та відповідачка ОСОБА_1 уклали кредитний договір №199, відповідно до якого позивачем надано цій відповідачці кредит в розмірі 15 000 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості. Кредит надається строком на 12 фактичних місяців від дати надання позичальнику кредиту (а.с.6).
Відповідно до п.3.1 кредитного договору плата за користування (проценти) є фіксованою і становить 44 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
П.3.2 кредитного договору передбачено, що нарахування процентів за цим договором здійснюється з врахуванням числа днів у календарному році (неробочі, вихідні та святкові дні включно).
П.п. 3.4, 3.5 вказаного кредитного договору передбачено вищевказану черговість погашення заборгованості по кредиту. Сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється згідно з графіком розрахунків, що є невід'ємною частиною цього договору.
Відповідно до п.5.1.3 вказаного договору позичальник зобов'язалася вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, відповідно до вказаного графіка.
Згідно з п. 6.3 кредитного договору у разі своєчасного ненадходження (прострочення) повністю або частково планового платежу, встановленого графіком розрахунків, кредитодавець має право нарахувати, а позичальник зобов'язується оплатити пеню в розмірі 0,5 % за кожний день прострочення від суми несплаченого в строк платежу.
Судом також встановлено, що з метою забезпечення виконання позичальником зобовязань за вказаним кредитним договором позивач 08.04.2014 року уклав з відповідачем ОСОБА_2, а також з відповідачкою ОСОБА_3 як з поручителями договори поруки відповідно за №199 та № 199-1 (а.с.7).
Відповідно до п.1.1 цих договорів поручителі зобов'язалися перед позивачем відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов'язань позичальником за кредитним договором №199 від 08.04.2014 року.
Відповідно до п.2.1 договорів поруки у разі невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, поручителі зобов'язуються солідарно відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов'язань позичальника, що виникли з кредитного договору.
П.2.2 договорів поруки передбачено, що у разі непогашення позичальником заборгованості при настанні терміну оплати основного боргу та/або процентів за користування ним, до кредитора переходить право вимагати сплати боргу в повному обсязі з поручителів.
Відповідно до п.3.1 договорів поруки у разі невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором у зазначені в договорі строки, поручитель зобов'язується сплатити кредиторові заборгованість по кредиту та процентами за його користування, пеню в розмірі 0,5 % від суми боргу за кожний день прострочення платежу та, в разі стягнення простроченої заборгованості в судовому порядку, штраф в розмірі 50% від суми фактичного залишку кредиту на дату прийняття рішення про стягнення заборгованості в судовому порядку.
Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.
Відповідно до положень ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Однак, відповідачка ОСОБА_1 не виконала своїх зобовязань за кредитним договором, допустивши виникнення значного розміру заборгованості, який станом на 28.01.2016 року становить 20 428,42 грн. та складається із: основної суми кредиту 6 080,78 грн., процентів за користування кредитом 1 221,61 грн., пені 10 085,64 грн., штрафу 3 040,39 грн. (а.с.4).
Судом встановлено, що в травні 2015 року позивачем направлялась вказаним позичальнику та поручителям вимога про сплату заборгованості за вказаним кредитним договором (а.с.9).
Враховуючи подальше предявлення даного позову, суд вважає, що зазначена вимога залишилась відповідачами без задоволення.
Таким чином, оскільки відповідачка ОСОБА_1 як позичальник належно та своєчасно не виконує взяті на себе договірні зобов'язання, суд вважає, що з неї та з відповідачів як з поручителів необхідно стягнути в солідарному порядку на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 20 428,42 грн.
Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 1 378 грн., що стверджується платіжним дорученням від 28.01.2016 року (а.с.1). Вказані судові витрати підлягають присудженню в рівних частинах з відповідачів на користь позивача в звязку із задоволенням позовних вимог.
На підставі ст.ст.526, 530, 543, 553, 554, 1049, 1050, 1054 ЦК України та, керуючись ст.ст. 213-215, 226, 294, 88 ЦПК України, суд,-
Заочне рішення може бути переглянуте Коломийським міськрайонним судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана представником позивача до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 25 березня 2016 року.

Суддя Калинюк О. П.