Справа № 490/6675/16-ц
н/п 2/490/2622/2016
13 вересня 2015 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді Подзігун Г. В.
при секретарі - Головацькому О. С.
за участю представника позивача - ОСОБА_1
прокурора - Тищенка А. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - служба у справах дітей Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, Миколаївська місцева прокуратура № 1, про відібрання малолітньої дитини у батька і матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -
Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, в якому просив відібрати малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у батька, ОСОБА_2, та матері, ОСОБА_3, без позбавлення батьківських прав; стягнути з відповідачів на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу та заробітку батька і матері, але не менше 30% прожиткового мінімуму.
В обґрунтування своїм вимог позивач посилався на те, що батьки малолітнього ОСОБА_4 самоусунулися від виконання своїх батьківських обов'язків, а утриманням дитини фактично займається бабуся, ОСОБА_7. Крім того, на думку позивача, перебування малолітнього ОСОБА_4 в родині, на вихованні батька може загрожувати життю, здоров'ю та моральному вихованню дитини, оскільки батько його бив.
У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечувала. У подальшому представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали, своїх представників до суду не направили.
Представник служби у справах дітей АЦР ММР до суду не з'явилася, надала заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала.
Прокурор у судовому засіданні вимоги позову підтримав та вважав, що вони підлягають задоволенню.
Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін на підставі наявних у матеріалах справи доказів у порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо відомостей про права та взаємини сторін.
Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали та обставини справи, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Як вбачається із матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4, батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
В той же час, із матеріалів справи вбачається, що батьки, всупереч ст. 150 СК України, неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки з виховання та розвитку дитини.
Так, як вбачається із висновку про доцільність відібрання дитини від 14.06.2016 року № 1339/020201-22/22/14/16, ОСОБА_4 проживає разом з батьком, ОСОБА_2, бабусею, ОСОБА_7, та дідусем, ОСОБА_8, за адресою: АДРЕСА_1.
Мати ОСОБА_4 проживає окремо, участі у житті та вихованні сина не приймає, оскільки майже з його народження вихованням та утриманням дитини займалися його бабуся та дідусь.
Малолітній ОСОБА_4 перебуває на обліку у службі у справах дітей АЦР ММР як такий, що зазнав фізичного насилля в родині, оскільки його б'є батько. Під час бесіди у службі у справах дітей ОСОБА_4 підтвердив, що батько дуже сильно його бив по голові, по спині і по руках.
За результатами повідомлення про вчинення фізичного насилля над дитиною, Центральним ВП ГУНП у Миколаївській області на відповідача ОСОБА_2 було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення насилля в сім'ї.
На теперішній час ОСОБА_4 навчається у Миколаївській загальноосвітній школі № 13, де також перебуває на обліку школи як такий, що зазнав фізичного насилля з боку батька. Згідно з характеристикою зі школи, вихованням дитини займається бабуся. Мати жодного разу не поцікавилася успіхами та навчанням сина, до навчального закладу не приходила, у телефонному режимі із класним керівником та адміністрацією школи не спілкувалася.
Ані бабусі, ані працівникам служби у справах дітей відомості про місце проживання або перебування відповідачки ОСОБА_3 не відомі.
Відповідно до інформації із дошкільного навчального закладу № 128 від 01.06.2016 року, вихованням ОСОБА_4 займалася його бабуся. Мати дитини протягом перебування малолітнього у закладі не цікавилася його життям та навчанням і взагалі не з'являлася на території ДНЗ № 128, у тому числі і на випускний бал дитини.
Батько ОСОБА_4 до сина ставився погано, бив його та ображав, у зв'язку з чим дитина приходила до ДНЗ із синцями. Відповідач часто брав ОСОБА_4 із собою на нічні прогулянки і повертався із хлопчиком пізно, інколи вранці, у зв'язку з чим дитина у ці дні не відвідувала ДНЗ.
Згідно з характеристикою із Центрального ВП ГУНП у Миколаївській області від 15.02.2016 року відповідач ОСОБА_2 характеризується як особа, яка систематично чинить насильство в сім'ї. Неодноразові запрошення до служби у справах дітей ОСОБА_2 ігнорує, долею сина не цікавиться, станом на 03.06.2016 року не володів інформацією про місце його перебування.
Із батьком ОСОБА_4 проводилася профілактична бесіда щодо недопущення вчинення насильства в сім'ї та попереджено про адміністративну відповідальність за ст. 173-2 КУпАП. Крім того, ОСОБА_2 також було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП за неналежне виконання своїх батьківських обов'язків.
Відповідно до соціально-психологічного висновку щодо ОСОБА_4 від 17.06.2016 року № 1067, ОСОБА_4 має середній рівень тривожності, як сім'ю сприймає себе, матір, батька, бабусю та дідуся.
Стосунки із матір'ю є недовірливими, напруженими, емоційно дискомфортними. Між ОСОБА_4 та матір'ю спостерігаються порушення психоемоційного зв'язку. З боку матері дитина не відчуває захисту, підтримки, любові; спостерігається порушення прив'язаності до матері.
Стосунки із батьком є емоційно напруженими, недовірливими, конфліктними, існує порушення емоційного зв'язку. Дитина відчуває страх та образу на батька за фізичну розправу з ним та членами сім'ї. З боку батька дитина не відчуває захисту, забезпечення безпеки та любові.
Допитана у судовому засіданні бабуся дитини пояснила, що батько фактично не займається вихованням дитини, постійно знущається над дитиною, б'є її практично двічі на тиждень, порушує режим сну. Крім того, бабуся ОСОБА_4 пояснила, що вона не зможе опікуватися дитиною, оскільки проживає разом із батьком дитини, який одного разу побив її до струсу мозку, після чого вона вимушена була жити в іншому місці.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про стан здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток.
З матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідачі неналежним чином виконують батьківські обов'язки по вихованню і утриманню дитини, оскільки в достатній мірі не піклуються про сина, життям дитини не цікавляться, про стан здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток ОСОБА_4 не піклуються. Батько дитини застосовує до дитини фізичне насильство.
З огляду на наведені обставини, суд визнає поведінку відповідачів ухилянням від виконання батьківських обов'язків з виховання дітей та жорстоким поводженням з дитиною, що згідно з п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 164 СК України може бути підставою для позбавлення батьківських прав.
Відповідно до ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка в даному випадку потягне за собою серйозні правові наслідки як для матері і батька, так і для їх малолітньої дитини. При цьому позбавлення батьківських прав допускається лише у тому разі, коли змінити поведінку батьків в кращий бік неможливо.
В залежності від конкретної ситуації в сім'ї позбавленню батьківських прав може передувати такий захід впливу на батьків, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, що передбачено ст. 170 СК України.
Аналізуючи зібрані докази, суд вважає за можливе не позбавляти відповідачів батьківських прав. Однак, оскільки відповідачі неналежно виконують свої батьківські обов'язки по відношенню до малолітньої дитини, що загрожує її життю та здоров'ю, суд вважає за необхідне відібрати малолітнього ОСОБА_4 у батька, ОСОБА_2, та матері, ОСОБА_3, без позбавлення батьківських прав.
Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 167 СК України суд передає малолітню дитину відповідачів під опіку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради для її подальшого влаштування.
В той же час, це не позбавляє відповідачів права, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини, звернутися до суду з заявою про повернення дитини. Це також не позбавляє позивача права, в разі тривалого байдужого ставлення матері та батька до подальшої долі дитини та не намагання їх повернути дитину, звернутися до суду з позовом про позбавлення батька та матері батьківських прав.
Відповідно до ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. ст. 180, 181, 182, 184 СК України, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради необхідно стягнути аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_4 у розмірі по 1/4 частині від усіх видів заробітку (доходу) відповідачів, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 30 червня 2016 року (дня подачі позову до суду), і до досягнення дитиною повноліття.
За такого, вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі по 551 грн. 20 коп. з кожного.
Керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -
Позов - задовольнити.
Відібрати малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у батька, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та матері, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, без позбавлення їх батьківських прав.
Передати малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради для її подальшого влаштування.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі по 1/4 частині від усіх видів заробітку (доходу) кожного, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 30 червня 2016 року (дня подачі позову до суду), і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі по 551 грн. 20 коп. з кожного.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачами протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН