Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" лютого 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Сидоренку П.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Приватне акціонерне товариством «Страхова компанія «АХА Страхування», звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» в порядку регресу витрати в сумі 9130,52 гривень, судовий збір у розмірі 1218,00 гривень.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17 лютого 2014 року в м. Києві, ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «ВАЗ2109», д/н НОМЕР_3, не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Mazda -3», д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, що призвело до пошкоджень транспортних засобів. У результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «АХА Страхування», транспортний засіб «Mazda -3», д/н НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності. Згідно з умовами договору, на підставі страхового акту та зібраних документів було розраховано та виплачено страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 9130,52 гривень. Таким чином позивач виконав свої зобов'язання перед страхувальником згідно умов договору. Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києва, вказана ДТП сталася з вини водія транспортного засобу «ВАЗ2109», д/н НОМЕР_3, ОСОБА_1 Оскільки, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована на момент ДТП, то ОСОБА_1 є особою відповідальною за завдані збитки. Отже, на підставі вищезазначеного, до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків, на суму 9130,52 гривень.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Пояснив суду, що страхове відшкодування ОСОБА_3 було здійснено позивачем в рамках договору добровільного страхування транспортного засобу. Зазначив, що бланк полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідача було втрачено, про що СК «Київ РЕ» зробила відповідну відмітку. При цьому, позивач звертався із відповідними вимогами до СК «Київ РЕ» до господарського суду, проте у задоволенні позову їм було відмовлено у зв'язку із втратою бланку полісу.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, долученого до матеріалів справи. Зазначив, що його цивільно-правова відповідальність була на момент ДТП була застрахована у ТДВ «СК «Київ РЕ», проте до страхової компанії з повідомлення про настання страхового випадку він не звертався.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. Пояснив суду, що на момент ДТП, автомобіль було застраховано в СК «Київ РЕ» на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Позивач не надав докази звернення до страхової компанії відповідача, а надана довідка про втрату бланку полісу не засвідчена належним чином. В той же час, навіть якщо поліс було визнано недійсним, позивач мав би звертатися з вимогою про сплату шкоди в порядку регресу до Моторного (транспортного) страхового бюро України, а не до відповідача.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 лютого 2014 року об 11 годині 30 хвилин по вул. Будівельників в м. Києві (електроопора № 35) між автомобілем «ВАЗ2109», д/н НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобілем «Mazda -3», д/н НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого автомобілі отримали технічні пошкодження.

Відповідно до довідки від 17 лютого 2014 року, виданої ВДАІ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві, автомобіль «Mazda -3», д/н НОМЕР_2 в результаті ДТП, що мала місце 17 лютого 2014 року об 11 годині 30 хвилин по вул. Будівельників в м. Києві отримав механічні пошкодження: переднього бамперу, заднього бамперу (а.с.31).

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 березня 2014 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 340 гривень (а.с.30).

На даний час постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 21 березня 2014 року не скасована та набрала законної сили.

За нормою частини третьої ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль «Mazda -3», д/н НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_3 (а.с.40), цивільно-правова відповідальність якої на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «УТСК (а.с.32). Крім того, 30 листопада 2013 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та ОСОБА_3 був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 665а/13дп/ж (а.с.10 - 22).

18 лютого 2014 року ОСОБА_3 звернулася до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» із повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с.23-26).

В подальшому, на підставі страхового акту від 25 лютого 2014 року, розрахунку страхового відшкодування від 21 лютого 2014 року та рахунку фактури № 0000453 від 19 лютого 2014 року, позивачем було розраховано та виплачено ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 9130,52 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 92 647 від 27 лютого 2014 року (а.с.27-29, 41, 42).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно вимог ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами в судовому засіданні, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ2109», д/н НОМЕР_3 була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ» на підставі полісу АС № 9416946.

При цьому, як вбачається з пояснень уповноваженого представника позивача, позивач звертався до Господарського суду із відповідними позовними вимогами до вказаної страхової компанії, проте рішенням суду у задоволенні позовних вимог було відмовлено на підставі того, що поліс було визначеного страховиком як втрачений бланк.

Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов`язані: вжити заходів для невідкладеного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди (п.33.1.2).

В той же час, як встановлено судом із пояснень відповідача, останній, як учасник дорожньо-транспортної пригоди не звернувся до страховика - Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ» із повідомленням про настання страхового випадку, що є порушенням вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, відповідачем і не надано суду копії полісу обов`язкового страхування укладеного між ним, або іншою уповноважую особою, та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ».

Статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умови визначених у підпунктах 33.1.2. пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки.

Тобто у страховика не виникає право вимоги, яке має регресний характер (як регресне зобов'язання), а до страховика переходить вже існуюче у потерпілого право на відшкодування збитків від особи, яка заподіяла шкоду. Має місце заміна кредитора у вже існуючому зобов'язанні, та відповідно перехід права вимоги.

Положення ч.1 статті 1191 Цивільного кодексу України, де зазначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом, не застосовується до відносин майнового страхування.

Зокрема, Верховний Суд України відзначає, що якщо дії третьої особи, якими страхувальнику спричинені збитки, є страховим випадком, то у такого потерпілого (страхувальника за договором страхування) є дві можливості відшкодування шкоди: за рахунок безпосереднього заподіювача шкоди; за рахунок страховика шляхом отримання страхового відшкодування. Право вибору належить самому потерпілому.

Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. При суброгації нового зобов'язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого

Згідно статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог статті 214 Цивільного процесуального кодексу України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

На підставі вищевикладеного, враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що за вимог ЗУ «Про страхування», страховик, в даному випадку позивач, має право вимоги до особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, в даному випадку до відповідача ОСОБА_1

З урахуванням викладеного, оцінивши зібрані у справі докази, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача, ОСОБА_1, на користь позивача страхового відшкодування в сумі 9 130 гривень 52 копійки є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 гривень 00 копійок.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 8, 27 Закону України «Про страхування»,, ст.ст. 33, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст.ст. 993, 1166, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 58, 60, 61, 88, 197, 208, 209, 212-215, 218, 224-228, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу - задовольнити.

Сягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» в порядку регресу витрати в сумі 9 130 гривень 52 копійки та судовий збір в сумі 1 218 гривень, а всього 10 348 (десять тисяч триста сорок вісім) гривень 52 (п`ятдесят дві) копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: