Справа № 609/246/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2016 р. Шумський районний суд Тернопільської області

в складі головуючої судді Ящук Т.М.

за участю секретарів Лірської Д.П., Кравчук Л.М.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шумськ , цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 , 3 ї особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Радивилівського районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_7 про визнання автомобіля марки ОСОБА_8 спільною сумісною власністю подружжя, визнання недійсним та скасування довіреності від 03 серпня 2015 року, виданої ОСОБА_5, визнання недійсним та скасування договору комісії від 04 серпня 2015 року, довідки- рахунку від 04 серпня 2015 року, витребування автомобіля, технічного паспорту та ключів від автомобіля з чужого незаконного володіння.

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Шумського районного суду від 01 квітня 2016 року до участі в справі в якості 3-ї особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено приватного нотаріуса Радивилівського районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_7 .

Ухвалою Шумського районного суду від 22 червня 2016 року до участі в справі в якості 3-ї особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено ОСОБА_6.

17 серпня 2016 року позивач представив позовну заяву щодо збільшення розміру позовних вимог про визнання автомобіля марки ОСОБА_8 спільною сумісною власністю подружжя, визнання недійсним та скасування довіреності від 03 серпня 2015 року, виданої ОСОБА_5, визнання недійсним та скасування договору комісії від 04 серпня 2015 року, довідки- рахунку від 04 серпня 2015 року, витребування автомобіля, технічного паспорту та ключів від автомобіля з чужого незаконного володіння.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав збільшений розмір позовних вимог , пояснив, що позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_5 із 1973 року по даний час, за час спільного шлюбу ними за спільні кошти було придбано автомобіль ОСОБА_8, на який проведено реєстрацію 25.12.2013 року за відповідачкою. 03 серпня 2015 року 3-я особа по справі приватний нотаріус Радивилівського районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_7 без його письмової згоди посвідчив від імені відповідача ОСОБА_5 довіреність на розпорядження автомобілем із право продажу на ім.»я відповідачів ОСОБА_6 . 04 серпня 2015 року відповідач ОСОБА_6 уклав із відповідачем ОСОБА_4 договір комісії, який позивач вважає договором купівлі- продажу автомобіля , та відповідач ОСОБА_2 на підставі цього отримав довідку- рахунку від відповідача ОСОБА_9 про продаж спірного автомобіля. Вважає , що відповідачами було порушено його право власності на спірний автомобіль, як одного із подружжя , саме із тих підстав, що не було отримано його письмової згоди на відчуження автомобіля.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовних вимог не визнав, пояснив , що приблизно в липні 2015 року він після того, як знайшов в інтернеті оголошення про продаж автомобіля ОСОБА_8 , звернувся по мобільному телефоні, який там був вказаний , до відповідача ОСОБА_5 із пропозицією придбати вказаний автомобіль. Із ОСОБА_5 вони по телефону обговорили всі питання щодо купівлі- продажу, дійшли спільної згоди щодо умов, ціни продажу та 04 серпня 2015 року остання передала йому довіреність на розпорядження автомобілем із правом продажу. 04 серпня 2015 року через ОСОБА_4 він отримав довідку- рахунок, яка засвідчила факт придбання ним вказаного автомобіля. Через кілька днів відповідачка ОСОБА_5 пред»явила йому вимогу доплатити за придбаний автомобіль гроші, оскільки вона має інформацію, що автомобіль вартує більше, нащо він їй відмовив і вона скасувала довіреність , яка вже на той час немала ніякого значення. У зв»язку із зверненням відповідачки із позовом до суду, він не зміг зареєструвати довідку- рахунок в МРЕВ та отримати реєстраційні документи. Вважає позовні вимоги безпідставними в повному обсязі і просить в позові відмовити.

Інші відповідачі та 3- я особа в судове засідання не з»явилися.

Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

2. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

3. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

4. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_5 перебувають в зареєстрованому шлюбі із 20 квітня 1973 року, який був зареєстрований Червоноармійським райбюро ЗАГС Ровенської області , що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1- ГЮ №274082 .

За час шлюбу подружжя ОСОБА_5 придбали автомобіль марки ОСОБА_8 , легковий, пасажирський В, 2003 року випуску, колір білий, кузов № НОМЕР_1, двигун дизель № F9QU760С130040, об»єм двигуна 1870 см -3, державний номерний знак ВК 4317АА, свідоцтво про реєстрацію САТ 609755 , який 25 грудня 2013 року був зареєстрований за гр. ОСОБА_5, яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1., що стверджується довідкою № 3280 від 16.09.2015 року ,виданою Кременецьким Центром ДАІ.

За вказаних обставин суд рахує, що даний автомобіль станом на 04 серпня 2016 року слід визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Відповідно до ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона/представник/ зобов»язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

03 серпня 2015 року відповідачка ОСОБА_5,яка зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі усного договору доручення , довірила відповідачу ОСОБА_2, ОСОБА_10 та відповідачу ОСОБА_6 ,що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2,кожен з яких діє самостійно продати ,обміняти та зняти з обліку в органах ДАІ , належний їй на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ САТ609755 , автомобіль ОСОБА_8 , легковий, пасажирський В, 2003 року випуску, колір білий, кузов № НОМЕР_1, двигун дизель № F9QU760С130040, об»єм двигуна 1870 см -3, державний номерний знак НОМЕР_2, зареєстрований в центрі ДАІ 6102 25.12.2013 року, а також керувати ним на час дії довіреності, що стверджується довіреністю №1216, НАО 759697 , посвідченою приватним нотаріусом Радивилівського нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_7

Згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей № 29442628 від 10.08.2015 року довіреність на розпорядження автомобілем від 03 серпня 2015 року була скасована за заявою ОСОБА_5

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

3. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Суд вважає, що договір комісії не є договором купівлі- продажу, який просить визнати недійсним позивач, як договір купівлі- продажу. Договір комісії та договір купівлі- продажу це різні договори.

Відповідно до ст.1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Відповідно до ст655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Рішенням Шумського районного суду від 13 січня 2016 року , яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 25 лютого 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року , було встановлено, що довідка - рахунок є документом, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу, однак не є правочином в розумінні ст. 239 ЦК України, а тому не може бути визнана недійсною із підстав , передбачених ст. 215 ЦК України.

Відповідно до п.8 Порядку державної реєстрації/ перереєстрації/, зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, довідка- рахунок є документом, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу.

Довідка - рахунок видана на бланку встановленого зразка.

04 серпня 2015 року між відповідачем ОСОБА_4, фізичною особою - підприємцем, як комісіонером та відповідачем ОСОБА_6, як комітентом , що діяв від імені ОСОБА_5 по довіреності № 1216 від 03.08.2015 року було укладено договір комісії транспортного засобу , згідно якого комісіонер зобов»язався за дорученням комітента, виконати в інтересах останнього, але від свого імені, дії пов»язані з продажу транспортного засобу: автомобіля який є предметом судового розгляду.

В п. 1.3 цього договору передбачено, що за комітентом зберігається право власності на товар, прийнятий на комісію, до моменту його продажу покупцю.

04 серпня 2015 року у відповідності до довідки-рахунку , серії ААЕ, №298672, виданої ФОП ОСОБА_4, яка виступила в якості продавця, автомобіль ОСОБА_8 , кузов № НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію САТ 609755,був придбаний ОСОБА_2 за ціною 119719 грн.

Як встановлено в судовому засіданні, подружжя ОСОБА_5 на час посвідчення довіреності на розпорядження автомобілем та отримання відповідачем ОСОБА_2 довідки- рахунку проживали спільно, в одному зареєстрованому місці, відносини між ними доброзичливі, спору щодо поділу спільно нажитого майна в них не було і немає , наміру розірвати шлюб та поділити спільно нажите майно не було і немає, оскільки із таким позовом до суду ніхто не звертався , після виникнення спору із відповідачем ОСОБА_2 щодо відчуження автомобіля , у зв»язку з яким відповідач ОСОБА_5 звернулася до суду із позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння , а виник він через кілька днів після видачі відповідачем ОСОБА_5 довіреності на право розпорядження автомобілем , позивач не звернувся до суду із даним позовом, а звернувся лише тоді, коли апеляційний суд Тернопільської області залишив без змін рішення Шумського районного суду від 13 січня 2016 року про відмову в позові ОСОБА_5

Вказане слід розцінювати, як те, що довіреність на розпорядження автомобілем із правом продажу , була посвідчена відповідачем ОСОБА_5 за усною згодою позивача на відчуження автомобіля, приватний нотаріус - 3 особа при посвідченні довіреності роз»яснила зміст ст. 65 СК України , саме відчуження відбулося в межах дії довіреності .

Відповідно до правової позиції, висловленої у Постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року у справі №6-7 цс 15 законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого майна без письмової згоди одного з подружжя, за умови наявності іншої згоди, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім»ї майна.

Отже, якщо відповідачка ОСОБА_5 здійснила відчуження спільно нажитого майна станом на 04 серпня 2016 року не в інтересах сім»ї, то позивач має право на компенсацію ? частки, однак він таких позовних вимог не заявляє, а встановлені і наведенні в судовому рішенні обставини свідчать про те, що відповідачка ОСОБА_5 діяла відкрито щодо розпорядження спільною сумісною власністю , оголошення щодо продажу автомобіля дала в інтернеті, вказала свій мобільний телефон , крім того, сам позивач не вказує в позовних вимог про те, що йому не було відомо про продаж автомобіля відповідачкою, а лише, що він письмово не дав згоди.

За вказаних обставин суд рахує, що спірний автомобіль станом на 04 серпня 2016 року слід визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Також, враховуючи , що ні при видачі та посвідченні довіреності на користь відповідачів відповідачкою ОСОБА_5 щодо розпорядження автомобілем , ні при укладенні договору комісії не було порушено законні права позивача , як співвласника автомобіля , сам договір комісії не може розцінюватися, як договір купівлі- продажу автомобіля , як про це заявив позивач , а довідка рахунок не є правочином, який може бути визнаний недійсним відповідно до ст. 215 ЦК України, в позові в цій частині слід відмовити в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 203, 215, 334, 369 ЦК України , ст. 60 , 65 СК України, ст. ст. ст. 212-214 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково .

Визнати автомобіль ОСОБА_8 , легковий, пасажирський В, 2003 року випуску, колір білий, кузов № НОМЕР_1, двигун дизель № F9QU760С130040, об»єм двигуна 1870 см -3, державний номерний знак ВК 4317АА, свідоцтво про реєстрацію САТ 609755 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на 04 серпня 2015 року .

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення вступає в законну силу після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_11