Провадження № 2/331/77/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Антоненко М.В.,

за участю секретаря Сніжко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія» про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя знаходиться цивільна справа за позовом ПАТ «Банк «ОСОБА_1 та кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ТОВ «Енергія» про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Представник відповідача ТОВ «Енергія» звернувся до суду із клопотанням про закриття провадження по справі в частині позовних вимог до юридичної особи ТОВ «Енергія».

Представник позивача ПАТ «Банк «ОСОБА_1 та кредит» проти клопотання заперечувала, посилаючись на те, що позовні вимоги є однорідними, випливають з укладених договорів кредитування та іпотеки.

Суд заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 107 Цивільного процесуального кодексу України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються районними, районними у містах, міськими та міськрайонними судами.

Згідно ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських прав за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу господарським судам підвідомчі справи у спорах , що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів.

Крім того, відповідно до ст. 16 Цивільного процесуального кодексу України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилам різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів.

Згідно з частиною другою статті 118 Цивільного процесуального кодексу України позивач має право обєднати в одній позовній заяві кілька вимог, повязаних між собою.

Відповідно до розяснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 розяснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно повязані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке обєднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Правова позиція з цього приводу висловлена в постанові ВСУ від 01.07.2015 року у справі № 6-745цс15.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. ч. 1, 2 статті 206 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 205 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Аналізуючи вищенаведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження в частині позовних вимог до юридичної особи ТОВ «Енергія» та повідомити позивача, що звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку, згідно зі ст. 12 ГПК України, віднесено до юрисдикції Господарського суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.205, 206 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ПАТ «Банк «ОСОБА_1 та кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ТОВ «Енергія» про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки в частині позовних вимог до юридичної особи ТОВ «Енергія» про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: М.В. Антоненко