У х в а л а

іменем україни

24 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ДьоміноїО.О., Парінової І.К., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання договору довічного утримання, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 22 листопада 2003 року між нею та

ОСОБА_5 укладено договір довічного утримання, за умовами якого вона передала у власність відповідача належну їй на праві власності квартиру

АДРЕСА_1 Відповідно до умов вищевказаного правочину ОСОБА_5 зобов'язалася утримувати позивача з обов'язковою виплатою 100 грн щомісяця, надавати комплекс послуг та зберігати за нею право довічного безкоштовного проживання у вказаній квартирі, своєчасно вносити квартирну плату, проводити по мірі необхідності поточний ремонт житла, а у разі захворювання відвідувати позивача у лікарні та доставити додому, надавати їй допомогу в домашніх умовах, а також у разі смерті поховати її. Проте, відповідач неналежно виконувала умови договору, тому враховуючи викладене, ОСОБА_4 просила позов задовольнити.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22 вересня

2015 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року скасовано та ухвалено нове, яким позов ОСОБА_4 задоволено.

Розірвано договір довічного утримання від 22 листопада 2003 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений

державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори

ОСОБА_6

Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Не погодившись із вищезазначеним судовим рішенням, ОСОБА_5 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване судове рішення апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року та залишити в силі рішення Голосіївського районного суду

м. Києва від 22 вересня 2015 року, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження виконання правочину. ОСОБА_5 неналежно виконувала умови договору, квартира потребує поточного ремонту, вона не купувала ліки, коли позивач перебувала на стаціонарну лікуванні. Кошти відправлені для матеріального забезпечення позивача, ОСОБА_4 не отримувала, що є підставою для розірвання договору довічного утримання.

Доводи, на які посилається заявник у своїй касаційній скарзі, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що апеляційним судом правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.О. Дьоміна
І.К. Парінова
А.В. Маляренко