У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Парінова І.К., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзівського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 07 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», про визнання договору факторингу недійсним, визнання договорів іпотеки недійсними,

в с т а н о в и в:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом допублічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), обґрунтовуючи вимоги тим, що 08 травня 2008 року між ним та Акціонерний комерційний інвестиційний банк «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», було укладено договір № , згідно з умовами якого ОСОБА_2 було надано кредит у розмірі 62 500 доларів США. В якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між цими ж сторонами було укладено договори іпотеки від 08 травня 2008 року № 0/з та від 08 вересня 2008 року № 0/3. 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі - ТОВ «Кей-Колект») було укладено договір факторингу, згідно з умовами якого останній отримав право вимоги за кредитними договорами, які були укладені банком. Позивач зазначав, що при укладенні договору факторингу між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» були порушені вимоги ч. 1 ст. 203 ЦК України, відповідач не мав права укладати договір факторингу, оскільки відповідно до п. 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 03 квітня 2009 року № 231 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23 квітня 2009 року за № 373/16389, до фінансової послуги факторингу віднесені набуття грошової вимоги, у тому числі, яке виникає в майбутньому, до боржників - суб'єктів господарювання за договором, на якому базується таке відступлення; зміст договору суперечить ст. 1 Конвенції УНІДРУА від 28 травня 1988 року, що набрала чинності для України 01 липня 2007 року, про міжнародний факторинг. Посилаючись на викладене, позивач просив визнати недійсним договір факторингу від 12 грудня 2011 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» та визнати недійсними договори іпотеки від 08 травня 2008 року № 0/з та від 08 вересня 2008 року № 0/3, укладені між ним та банком.

Рішенням Орджонікідзівського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 07 грудня 2015 року, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду й прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Встановлено, що оскаржувані рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанцій не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України), з урахуванням фактичних обставин справи і вимог статей 10, 60 ЦПК України, обґрунтовано виходив із того, що відсутні підстави для визнання оскаржуваних договорів, оскільки укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» договір факторингу від 12 грудня 2011 року та договори іпотеки від 08 травня 2008 року № 0/з та від 08 вересня 2008 року № 0/3 вчинено відповідно до вимог чинного законодавства. Також, суд дійшов правильного висновку про недоцільність застосування до правовідносин, які склалися між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», Конвенції УНІДРУА від 28 травня 1988 року, оскільки сторонами факторингу є юридичні особи-резиденти.

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваного судового рішення першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанціїне дають підстав для висновку про те, що судами допущено порушення або неправильне застосування норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», про визнання договору факторингу недійсним, визнання договорів іпотеки недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзівського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 07 грудня 2015 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.К.Парінова