Справа № 202/8776/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 лютого 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: судді-Бєльченко Л.А

при секретарі-Терещук Л.І.,Петричкевич Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Виконкому Дніпропетровської міської ради, Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Автомобіліст» про визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її племінник, ОСОБА_4.

20 листолпада 2010 року померла мати ОСОБА_4, ОСОБА_5, її, позивача, рідна сестра. Після смерті ОСОБА_4 інших спадкоємців, окрім неї, ОСОБА_2, немає.

В установлений законом строк вона, позивач, звернулась до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори за оформленням спадкових прав після смерті ОСОБА_4 13.04.2015 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1.

Проте, у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом на гараж НОМЕР_1 в Обслуговуючому кооперативі «Гаражний кооператив «Автомобіліст» їй відмовлено, оскільки відсутня реєстрація права власності на вказане майно.

Позивач зазначає, що спірний гараж у 1970 році, будучи членом Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Автомобіліст», побудував за власні кошти батько спадкодавця - ОСОБА_6. На підставі рішення виконкому Індустріальної районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська № 380 від 23.09.1983 року, у зв*язку зі смертю ОСОБА_6, спірний гараж було переоформлено на його сина, члена кооперативу ОСОБА_4.

Посилаючись на Закон України "Про кооперацію",ст.ст. 1218, 1263 ЦК України, роз*яснення, які містяться в постановах Пленуму Верховного суду України

№ 5 від 28.06.1991 року " Про практику розгляду судами цивільних справ, пов*язаних із діяльністю гаражно- будівлених кооперативів", № 7 від 30.05.2008 року " Про судову практику у справах про спадкування", позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на гараж НОМЕР_1 в Обслуговуючому кооперативі "Гаражний кооператив "Автомобіліст", розташованому по вулиці Батумській в місті Дніпропетровську.

Представник позивача, ОСОБА_8, в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача, виконкому Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_7, позовні вимоги не визнав, вказуючи, що раніше, якщо член гаражного кооперативу сплатив пайовий внесок і отримав довідку про це від кооперативу, то міська рада за заявою власника гаражу видавала свідоцтво про право власності на цей гараж. На даний час такі повноваження у міської ради відсутні, тому Дніпропетровська міська рада є неналежним відповідачем.

Представник відповідача, Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Автомобіліст», ОСОБА_9, пояснив, що він є головою цього кооперативу. Останній не заперечував , що ОСОБА_6 за власні кошти побудував гараж НОМЕР_1 в Обслуговуючому кооперативі «Гаражний кооператив «Автомобіліст», був його членом. Після смерті останнього членом гаражного кооперативу став його син, ОСОБА_4. Проте на даний час в кооперативі відсутні відомості щодо внесення пайового внеску в гаражний кооператив ОСОБА_6 Також відсутні відомості і щодо видачі ОСОБА_6 та ОСОБА_10 Дніпропетровською міською радою свідоцтва про право власності на спірний гараж. Тому просив суд відмовити позивачеві у задоволені позовних вимог.

Представник відповідача,Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Автомобіліст», ОСОБА_11, заперечуючи проти позову, зазначив, що в гаражному кооперативі відсутні відомості щодо внесення пайового внеску в кооператив ОСОБА_6,а тому не можна зробити висновок, чи являвся ОСОБА_6, батько ОСОБА_4, членом кооперативу. Представник відповідача вважає, що спірний гараж належить Обслуговуючому кооперативу «Гаражний кооператив «Автомобіліст». Підстав для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом немає. Крім того, представник відповідача вважає, що позивач помилково не включив у коло відповідачів Державну реєстраційну службу, оскільки саме вона реєєструє речові права власника. Просив суд відмовити у задоволені позовних вимог.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, племінник позивача, ОСОБА_2 Остання в установлений статтею 1270 ЦК України строк звернулась до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори за оформленням спадкових прав після смерті ОСОБА_4 30.04.2015 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру після смерті ОСОБА_4.У видачі свідоцтва про право власності на спірний гараж ОСОБА_2 було відмовлено , оскільки відсутня реєстрація про право вланості на це майно ( а.с.22-74).

Відповідно до рішення виконкому Дніпропетровської міської ради депутатів трудящих № 564 від 22.06.1961 року затверджено рішення виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради депутатів трудящих від 11.04.1961 року за № 1040 про виділ громадського майданчика під будівництво гаражів по Новомосковському шосе в мікрорайоні № 2 ( а.с.136). Сторони зазначали, що саме це місце розташування сучасного Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Автомобіліст».

Згідно із архівним витягом від 26.05.2011 року з рішення виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради депутатів трудящих м. Дніпропетровська " Про затвердження колектива забудовників гаражів на Мікрорайоні" зобов*язано ОСОБА_6 будівництво гаража проводити відповідно до проекту , з однакових для всіх матеріалів ( а.с.141).

В судовому засіданні представник відповідача, голова гаражного кооперативу, ОСОБА_9 не заперечував, що ОСОБА_4 будував гараж НОМЕР_1 за власні кошти.

Відповідно до положень наданого відповідачем Статуту гаражного кооперативу, який на той час мав назву - "Гаражно-будівельний кооператив "Автомобіліст", затвердженого рішенням Індустріального районного виконкому народних депутатів м. Дніпропетровська № 76 від 12.07.1982 року, щодо членства в гаражному кооперативі, членом копетариву могли бути автолюбителі, які досягли 18- річного віку, мають зареєстрований в установленому порядку автотранспорт, добровільно, шляхом подачі заяви, виявили згоду про кооперативний спосіб побудови та управління гаражним господарством, та взяти на себе зобов*язання безумовного виконання статуту кооперативу. Членство в кооперативі затверджувалось загальними зборами його членів ( п.4.1,4.2 розділу 4)( а.с.117-128).

В судовому засіданні представник відповідача, голова гаражного кооперативу, ОСОБА_9 ., зазначив, що документи щодо прийняття ОСОБА_4 в члени гаражного кооперативу не збереглися.

Проте, із рішення виконкому Індустріальної районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська від від 07.09.1983 року "Про зміну власників гаражів, членства у кооперативах і права володіння раніше збудованими гаражами, боксами в кооперативах района" убачається, що затверджено рішення уповноважених від загальних зборів гаражного кооперативу "Автомобіліст" про виключення ОСОБА_10 із членів кооперативу у зв*язку зі смертю, та власником гаражу НОМЕР_1 вважати його сина, члена кооперативу ОСОБА_4, що свідчить про те, що як ОСОБА_6, так і його син, ОСОБА_4 були членами гаражного кооперативу.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов*язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог статті 1263 ЦК України позивач є спадкоємцем за законом третьої черги після смерті ОСОБА_4, оскільки є його рідною тіткою. Інших спадкоємцев після смерті ОСОБА_4 немає.

Приймаючи рішення про визнання за позивачем права власності на гараж НОМЕР_1 в Обслуговуючому кооперативі «Гаражний кооператив «Автомобіліст» після смерті ОСОБА_4, суд виходить з наступного.

Відповідно до статі 8 Закону України "Про кооперацію" правовим документом, що регулює діяльність кооперативу є Статут.

Відповідно до положень Статуту Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Автомобіліст», затвердженого загальними зборами кооперативу 08.11.2008 року ( редакція чинна на час виникнення спірних правовідносин), членами кооперативу можуть бути громадяни, що досягли 18- річного віку, мають гараж ( гаражний бокс) побудований ними при будівництві кооперативу, або успадкований ними від померлих близьких родичів, або якщо вони отримали їх в результаті купівлі- продажу, за дорученням або внаслідок дарування, якщо він зареєстрований на його ім*я, і якщо вони сплатили вступний внесок ( п.5.1 розділу 5)( а.с. 94-107).

З зазначеного можна зробити висновок, що якщо ОСОБА_4 до дня своєї смерті був членом гаражного кооперативу, то пайовий внесок за успадкований ним гараж НОМЕР_1 був внесений.

Відповідно до пункту 8 (а) постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 28.06.1991 року з наступними змінами " Про практику розгляду судами цивільних справ, пов*язаних із діяльністю гаражно- будівлених кооперативів", член ГБК, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатись ним на свій розсуд- продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти щодо нього інші угоди, що не заборонені законом.

Згідно із абзацем третім пункту 11 цієї Постанови при виході з ГБК член кооперативу вправі одержати пай або провести на свій розсуд відчуження гаража іншій особі, якщо до виходу вніс пай повністю.

Встановлені судом у справі обставини та наведені відповідні норми законодавства дають суду підстави вважати, що пайовий внесок ( пай) за гараж НОМЕР_1

в Обслуговуючому кооперативі «Гаражний кооператив «Автомобіліст» був внесений повністю. Про це свідчить ще й той факт, що після смерті батька ОСОБА_4 спірний гараж був переоформлений на нього, а в разі невнесення пайового внеску в повному обсязі, підстав для переоформлення гаража на ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_6 не було б. Відповідно до роз*яснень, які містяться в пункту 8 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року з наступними змінами " Про судову практику у справах про спадкування" у разі смерті члена житлово- будівельного, дачно- будівельного, гаражно-будівельного кооперативуц, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не кравтира, дача , гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала потерпілому входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу смпадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Виходячи з наведеного, суд вважає , що є законні підстави для визнання за позивачем права власності на гараж НОМЕР_1 в Обслуговуючому кооперативі «Гаражний кооператив «Автомобіліст» після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

Слід зазначити, що суд критично ставиться до заперечень відповідача щодо членства ОСОБА_4 в гаражному кооперативі та внесення пайового внеску за гараж НОМЕР_1 в повному обсязі, оскільки це спростовується письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Зауваження представника відповідача щодо того, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, оскільки позивач не залучила у справі у якості відповідача Державну реєстраційну службу, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до статей 3,27 ЦПК України позивач розпоряджається своїми процесуальними прававми на власний розсуд.

Не залучення позивачем у справі у якості відповідача Державної реєстраційної служби, не впливає на висновок суду про обгрунтованість вимог позивача.

Суд вважає, що відповідно до статті 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у розмірі 487, 20 грн. підлягає стягненю саме з відповідача Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Автомобіліст», оскільки позивач зверталась до відповідача за переоформленням спірного гаража на неї, але цим відповідачем було відмовлено ОСОБА_2 у зв*язку з тим, що гаражний кооператив вважав, що ОСОБА_4 не вніс пайовий внесок.

Керуючись ст.ст.3,10, 11,60, 209, 213-215, ЦПК України , ст.ст.1218,1263, 1270 ЦК України,Постановою Пленуму Верховного суду України № 5 від 28.06.1991 року з наступними змінами " Про практику розгляду судами цивільних справ, пов*язаних із діяльністю гаражно- будівлених кооперативів", Постановою Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року з наступними змінами " Про судову практику у справах про спадкування" суд-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті померлого 01.12.2010 року ОСОБА_4 на гараж НОМЕР_1 в Обслуговуючому кооперативі "Гаражний кооператив "Автомобіліст", розташованому по вулиці Батумській в місті Дніпропетровську.

Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Автомобіліст» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі - 487, 20 грн.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення через суд першої інстанції.

Суддя-- Бєльченко Л.А.