У Х В А Л А

9 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Лященко Н.П., Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, третя особа - служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 8 жовтня 2015 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 листопада 2015 року відмовлено ОСОБА_4, від імені якої діє представник ОСОБА_5, у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України.

2 лютого 2016 року до Верховного Суду України звернулась ОСОБА_4, від імені якої діє ОСОБА_5, із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 листопада 2015 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме пункту 2 частини четвертої статті 164 СК України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

У підтвердження неоднаковості застосування норм матеріального права заявниця надала ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 липня та 7 жовтня 2015 року.

Перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відмовляючи у відкритті касаційного провадження, суд касаційної інстанції зазначив, що суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, встановивши відсутність доказів ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4

У наданих для порівняння судових рішеннях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ суд касаційної інстанції дійшов таких висновків:

- в ухвалі від 8 липня 2015 року зазначено, що, суди попередніх інстанцій встановивши на підставі належних доказів ухиляння відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, дійшли обґрунтованого висновку про позбавлення відповідача батьківських прав на підставі статі 164 СК України;

- в ухвалі від 7 жовтня 2015 року суд, керуючись положеннями статті 338 ЦПК України, скасував рішення суду апеляційної інстанції, а справу направив на новий апеляційний розгляд, зазначивши, що у порушення норм процесуального права суд апеляційної інстанції не з'ясував повно, всебічно й об'єктивно всі обставини справи, зокрема не врахував пояснення відповідачки, які збігаються з висновком комісії з питань захисту прав дитини, не взяв до уваги указаний висновок, не мотивував це в рішенні, унаслідок чого дійшов передчасного висновку про відсутність винних дій свідомого нехтування відповідачкою своїми обов'язками по вихованню доньки.

У судових рішеннях, наданих заявницею на підтвердження підстав для перегляду судового рішення, та в судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, наявні різні фактичні обставини справи, що не свідчать про неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми матеріального права.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4, від імені якої діє ОСОБА_5, обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, третя особа - служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав за заявою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_5, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 листопада 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко