Справа № 755/7853/16-ц
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

за участі секретаря Локоткова І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві Телявського Анатолія Миколайовича про визнання неправомірною і скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася зі скаргою у якій просить визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 50447487 винесену 11 березня 2016 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві Телявським А.М. і зобов'язати головного державного виконавця винести постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження по виконавчому листу № 2-5008/2011 виданого Дніпровським районним судом м. Києва.

Вимоги скарги мотивує тим, що Дніпровським районним судом м. Києва було постановлено рішення у справі № 2-5008/2011, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було задоволено.

23 квітня 2012 року рішення суду набрало законної сили.

18 липня 2012 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист по справі № 2-5008/2011.

12 грудня 2012 року стягувач вперше пред'явив виконавчий лист до виконання.

17 грудня 2012 року головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в місті Києві Коровайко О.С. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 35782449. За весь час виконавчого провадження встановлено неможливість виконати рішення суду.

27 листопада 2013 року державним виконавцем державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ в м. Києві Чайкою І.В. винесено постанову про повернення виконавчого листи у зв'язку з неможливістю виконати рішення суду в повному обсязі.

24 липня 2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вдруге було пред'явлено виконавчий лист до виконання.

28 липня 2014 року державний виконавець Рудьковська Олена Сергіївна винесла постанову про викриття виконавчого провадження № 44198317.

05 березня 2015 року державний виконавець Січкар Роман Миколайович виніс постанову про повернення виконавчого листа у зв'язку з неможливістю виконати рішення суду.

10 березня 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» втретє пред'явлено виконавчий лист до виконання.

11 березня 2016 року головний державний виконавець Телявський А.М. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 50447487.

Відтак заявник вважає, що державний виконавець 11 березня 2016 року зобов'язаний був відмовити ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у відкритті виконавчого провадження у зв'язку з пропущенням строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Зазначає, що спірну постанову від 11.03.2016 року виконавчою службою їй було надіслано 27 квітня 2016 року та отримано нею 04 травня 2015 року.

В судове засідання заявник, державний виконавець та представник стягувача ПАТ КБ «ПриватБанк» не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. При цьому скаржник ОСОБА_1 суду подала заяву з проханням розглянути скаргу без її участі. Про причини неявки державного виконавця та представника стягувача суд повідомлено не було.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11 березня 2016 року головним державним виконавцем Відділу ДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві Телявським А.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 50447487 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5008/2011 виданого 18.07.2012 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 28 126 грн. 30 коп. (а.с. 15, 16).

Відповідно до статті 1 Закону України „Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З наданих заявником витягів з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень встановлено, що рішення Дніпровського районного суду м. Києва на виконання якого було видано вищевказаний виконавчий лист № 2-5008/2011 набрало законної сили 23.04.2012 року (а.с. 7).

Отже, відповідно вимог ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» строк пред'явлення до примусового виконання вказаного виконавчого листа протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Згідно ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Як убачається з інформації з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, стягувачем ПАТ «ПриватБанк» виконавчий лист № 2-5008/2011 виданий 18.07.2012 року Дніпровським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості неодноразово пред'являвся до примусового виконання.

Так, вдруге був поданий 27.07.2014 року, при цьому постанова про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем була винесена 28.07.2014 року (а.с. 10, 11). За результатами проведення виконавчих дій державним виконавцем 05 березня 2015 року була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна) (а.с. 11).

У зв'язку з цим виконавчий лист мав бути поданий до виконання до 05 березня 2016 року. З урахуванням тих обставин, що з 5 по 08 березня 2016 року були вихідні та святкові дні, останнім днем пред'явлення до виконання виконавчого листа стягувачем був перший робочий день - 09 березня 2016 року. Проте зі спірної постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.03.2016 року вбачається, що виконавчий лист був поданий стягувачем 10 березня 2016 року, тобто з пропущенням строку пред'явлення виконавчого документа до виконання.

У спростування зазначеного будь яких доказів суб'єктом оскарження та представником стягувача суду не надано.

Державний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, та з огляду на ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" використовувати надані йому права у точній відповідності до закону.

За викладених обстави суд вважає, що головний державний виконавець Відділу ДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві Телявський А.М. безпідставно виніс постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.03.2016 року за виконавчим листом № 2-5008/2011 Дніпровського районного суду м. Києва.

Отже, вимоги скарги у частині визнання неправомірною та скасування спірної постанови про відкриття виконавчого провадження № 50447487 від 11.03.2016 року підлягають задоволенню, так як знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

У решті заявлених вимог скарги суд приймає до уваги наступне.

Як роз'яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України "Про виконавче провадження" можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

З урахуванням зазначеного, відсутні правові підстави зобов'язувати державного виконавця винести постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, так як дані дії можуть здійснюватись тільки державним виконавцем з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за № 512/5, тому у задоволенні вимог скарги у цій частині слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 6, 11, 17, 19, 22, 23, 26 Закону України «Про виконавче провадження», постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26.12.2003 року № 14, ст. ст. 14, 383-388 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві Телявського Анатолія Миколайовича про визнання неправомірною і скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати неправомірно та скасувати постанову Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Телявського Анатолія Миколайовича про відкриття виконавчого провадження № 50447487 від 11.03.2016 року за виконавчим листом № 2-5008/2011 виданим 18.07.2012 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованості в сумі 28 126,30 грн.

У решті вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п»яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя