АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/4957/14-ц Номер провадження 22-ц/786/2816/16Головуючий у 1-й інстанції Путря О. Г. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Хіль Л.М., Мартєва С.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2016 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із вказаним позовом та просило стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 07 березня 2006 року у розмірі 8538,42 грн. та судові витрати у розмірі 243,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 07.03.2006 року з ОСОБА_2 було укладено договір про надання кредиту в розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48 % на рік та строком дії до липня 2008 року. Кредитний ліміт по даній кредитній карті змінювався: 15.10.2008 року зменшений до 1160 грн., 15.01.2009 року зменшений до 1131, 48 грн.

У звязку із неналежним виконанням своїх обовязків, станом на 21 грудня 2014 року у ОСОБА_3 утворилася заборгованість у загальному розмірі 8 538,42 грн.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2016 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням місцевого суду, його в апеляційному порядку оскаржило ПАТ КБ «ПриватБанк», просило скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 07.03.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір ( а.с. 9 ).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) - ст.611 ЦК України.

За умовами кредитного договору від 07.03.2013 року, укладеного між сторонами по справі, за заявою відповідача про укладення кредитного договору позивач видав йому кредитну карту « Подія» 0002890 з установленим кредитним лімітом в розмірі 2500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 48 % річних та строком дії до липня 2008 року.

У подальшому позивачем позичальнику ОСОБА_2 змінювався кредитний ліміт по платіжній картці в сторону зменшення спочатку до 1160, 00 грн., а потім до 1131, 48 грн.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачем зобов'язання перед відповідачем по кредитному договору виконано, але відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав.

Пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено сплату штрафу за порушення строків сплати будь-якого з грошових зобов'язань більш ніж на 30 днів у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Станом на 21.12.2014 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 8538, 42 грн. Вказаний позивачем розрахунок здійснений відповідно до умов договору.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем ОСОБА_2 у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до пункту 3.1. Умов та правил надання банківських послуг, позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок, видає держателю платіжну картку, вид та строк дії якої зазначається в заяві клієнта, підписанням якого клієнт та банк укладають договір про надання банківських послуг.

Судом встановлено та сторонами не заперечувалось , що строк дії картки " Подія " 0002890 , яка була видана відповідачеві - до липня 2008 року . ( а.с.31 ).

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, Кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий самий строк.

У заяві позичальника від 07.03.2006 року зазначено, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти .

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами, останній платіж відповідачем здійснено 14.11.2008 року ( а.с .6 - зворотна сторона, а.с.37). Згідно інформації про картрахунок дія картки закінчилася в липні 2008 року, нова картка відповідачу не видавалась, з цього часу розпочався перебіг давності. ( а.с.31 ).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив взяті на себе за кредитним договором б/н від 07 березня 2006 року зобовязання, проте позивачем пропущено трирічний строк позовної давності з вимогою про стягнення заборгованості за цим договором.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується апелянтом, строк виконання основного зобовязання було визначено липнем 2008 року, а тому, з урахуванням положень ст. 254 п. 3 ЦК України, саме з 31 липня 2008 року у позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду із вказаним позовом лише 22 грудня 2014 року.

Таким чином, банк звернувся до суду із позовом, у тому числі з вимогами про стягнення процентів, поза межами строків позовної давності, які розпочалися з дати, коли вони дізналися про порушення свого права, а саме 31 липня 2008 року, та сплили через 3 року, а саме 31 липня 2011 року.

Викладене повною мірою узгоджується з правовими позиціями викладеними Верховним Судом України у постановах від 02 грудня 2015 року та від 29 червня 2016 року при розгляді справ №2-249цс15 та 6-1188цс16 відповідно.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість, апелянтом не наведено.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла до висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді Л.М. Хіль

ОСОБА_4

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: ОСОБА_1