Справа № 149/3503/15-ц Провадження № 22-ц/772/1054/2016Головуючий в суді першої інстанції Клімик К. О.
Категорія 59Доповідач Стеблюк Л. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючої : Стеблюк Л.П.

суддів: Колоса С.С., Якименко М.М.

при секретарі: Кирилюк Л.М.

за участю ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Хмільницькому районі Вінницької області на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12.02.2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Хмільницькому районі Вінницької області про зобов'язати здійснити призначення та виплату страхових виплат у зв'язку зі смертю годувальника спричинену професійним захворюванням,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_4 звернулася до суду вказаним позовом, мотивуючи його тим, що листом від 16 вересня 2015 року № 01-98 відповідач по справі відмовив їй в призначенні одноразової допомоги. Відмова Відповідачем мотивована наступним, «Згідно п. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 28 грудня 2014 року № 77-VIII, страхування страхові виплати провадяться особам, які мають право на виплати у зв'язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати. Виходячи з цього право на виплати у зв'язку зі смертю годувальника настало 22 січня 2015 року, з дня встановлення причинного зв'язку смерті з раніше одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.». Зазначену відмову позивач вважає незаконною та дії відповідача протиправними, оскільки суперечать законодавству України. Її чоловік помер ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто до набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 28 грудня 2014 року № 77-VIII на який у своїй відмові посилається відповідач. Враховуючи те, що даний Закон не має зворотньої сили, у її випадку відповідачеві слід керуватись Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV, який діяв до 1 січня 2015 року. Відповідно до вказаного закону право на страхові виплати настає з моменту смерті її чоловіка, що підтверджується свідоцтвом про смерть, а тому вона вважає, що відмова відповідача є неправомірною і просила зобов'язати відповідача здійснити призначення та виплату страхових виплат, у зв'язку зі смертю годувальника, ОСОБА_5, спричинену професійним захворюванням.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12.02.2016 року позовні вимоги задоволено повністю. Зобов'язано Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Хмільницькому районі Вінницької області здійснити призначення та виплату страхових виплат ОСОБА_4, у зв'язку зі смертю годувальника ОСОБА_5 спричинену професійним захворюванням.

В апеляційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Хмільницькому районі Вінницької області ставиться питання про скасування рішення суду, та про постановлення нового, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що остання не підлягає до задоволення наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, (актовий запис №01 від 05.01.2015 року).

Актом від 22 січня 2015 року встановлено, що причинною смерті є професійне захворювання.

Право на страхові виплати у разі смерті потерпілого врегульовані ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 № 1105- ХІV.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому підстав для його скасування не має.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що при вирішенні справи слід керуватись Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 28 грудня 2014 року № 77-VIII спростовується слідуючим.

У відповідно до ст. 58 Конституції України "Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи". Таким чином дія Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 28 грудня 2014 року № 77-VIII на виниклі у позивачки правовідносини не розповсюджується.

Тому суд вірно при вирішенні спору застосував закону, який діяв на момент виникнення права у позивачки на отримання страхових платежів, а саме на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 № 1105- ХІV.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Хмільницькому районі Вінницької області відхилити.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12.02.2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча: Л.П. Стеблюк

Судді: М М. Якименко

С.С. Колос