АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/6317/14-ц Номер провадження 22-ц/786/2410/16Головуючий у 1-й інстанції Миронець О.К. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого-судді Прядкіної О.В.,

Суддів: Обідіної О.І., Пікуля В.П.,

При секретарі Лимар О.М.,

За участі представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 23 травня 2016року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 Аваль» до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» в особі Полтавської обласної дирекції акціонерного товариства «ОСОБА_5 Аваль» звернулося до суду з вищезазначеним позовом. Вказувало, що 29 травня 2007 року між банком і ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 014/0025/81/82873, за яким останній отримав кредит в сумі 30 000 доларів США терміном по 29 травня 2027 року, зобов'язався повернути кредит шляхом повернення його щомісячними платежами згідно з графіком та сплатити за користування ним 12,85 % річних.

На забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором відповідачі ОСОБА_8 і ОСОБА_7 уклали кожен окремо з позивачем договори поруки від 17 вересня 2008 року № 014/0025/81/82873 та від 23 квітня 2010 року № 014/0025/81/82873 і взяли на себе зобов'язання солідарно відповідати з ОСОБА_6 у випадку невиконання ним договірних зобов'язань.

Зазначив, що ОСОБА_6 свої зобов'язання за вищевказаним договором не виконав, у звязку з чим, станом на 05 вересня 2014 року, утворилася заборгованість у розмірі 27 912, 73 доларів США, що складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 19 867, 71 доларів США, заборгованості за відсотками 1 420, 17 доларів США, пені 6 624, 85 доларів США.

Посилаючись на вище викладене, позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором в розмірі 27 912,73 дол. США, що за курсом, встановленим НБУ станом на день розрахунку (05 вересня 2014 року) становить 357 902 грн. 60 коп.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 23 травня 2016 року позов ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 і ОСОБА_3 солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 29 травня 2007 року № 014/0025/81/82873, яка виникла станом на 05 вересня 2014 року, у сумі 23 096,99 дол. США, що за курсом НБУ складає 296 103, 41 грн., а саме: 19 867,71 дол. США, що за курсом НБУ складає 254 747, 75 грн., заборгованості за кредитом (у тому числі 742,71 дол. США, що за курсом НБУ складає 9 523, 18 грн., простроченої заборгованості), 1 420,17 дол. США, що за курсом НБУ складає 18 209, 70 грн., заборгованості за відсотками (у тому числі 1 273,28 дол. США, що за курсом НБУ складає 16 326, 25 грн. простроченої заборгованості за відсотками), а також 1 809,11 дол. США, що за курсом НБУ складає 23 196, 75 грн. пені.

Стягнуто з ОСОБА_6 і ОСОБА_7 солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 29 травня 2007 року № 014/0025/81/82873, яка виникла станом на 05 вересня 2014 року, у сумі 23 096,99 дол. США, що за курсом НБУ складає 296 103, 41 грн., а саме: 19 867,71 дол. США, що за курсом НБУ складає 254 747, 75 грн., заборгованості за кредитом (у тому числі 742,71 дол. США, що за курсом НБУ складає 9 523, 18 грн., простроченої заборгованості), 1 420,17 дол. США, що за курсом НБУ складає 18 209, 70 грн., заборгованості за відсотками (у тому числі 1 273,28 дол. США, що за курсом НБУ складає 16 326, 25 грн. простроченої заборгованості за відсотками), а також 1 809,11 дол. США, що за курсом НБУ складає 23 196, 75 грн. пені.

В частині стягнення пені за період з 15 вересня 2011 року по 05 жовтня 2013 року в сумі 4 815, 74 доларів відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 на користь позивача судові витрати по 850, 19 грн. з кожного.

Зазначене рішення оскаржила відповідач по справі ОСОБА_3 яка в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить суд скасувати рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Вважає, що заборгованість по поверненню кредитних коштів та процентів може бути стягнута лише в межах трьохрічного строку позовної давності.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 29 травня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_5 Аваль», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_5 Аваль», та відповідачем ОСОБА_6 укладений кредитний договір № 014/0025/81/82873, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 30 000 доларів США терміном по 29 травня 2027 року зі сплатою 12,85 % річних за користування кредитом (т. 1 а.с. 6-10).

17 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 укладений договір поруки, за умовами якого відповідач взяла на себе зобов'язання перед банком у тому ж обсязі, що і ОСОБА_6, в солідарному порядку, зокрема, з повернення основної суми боргу, відсотків та сплати штрафних санкцій (т. 1 а.с.15-17).

23 квітня 2010 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_7 також укладений договір поруки, за умовами якого остання взяла на себе зобов'язання перед банком у тому ж обсязі, що і ОСОБА_6, в солідарному порядку, зокрема, за повернення основної суми боргу, відсотків та сплати штрафних санкцій (т. 1 а.с. 11-14).

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказав, що ОСОБА_6 умови кредитного договору належним чином не виконує, у звязку з чим, станом на 05 вересня 2014 року виникла заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом - 19 867,71 дол. США (за курсом НБУ на день складання з розрахунку 12,822200 грн. за 1 долар США становить 254 747 грн. 75 коп.), в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 742,71 дол. США (еквівалент за курсом НБУ - 9 523 грн. 18 коп.), заборгованість за відсотками - 1 420,17 дол. США (еквівалент за курсом НБУ - 18 209 грн. 70 коп.), в тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 1 273,28 дол. США (еквівалент за курсом НБУ - 16 326 грн. 25 коп.), пеня у розмірі 6 624,85 дол. США (еквівалент за курсом НБУ на день складання з розрахунку 12,822200 грн.за 1 долар США - 84 945 грн .15 коп.).

Частково задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з того, що поручителі відповідають перед кредитором в обсязі, встановленими їх договорами поруки кожен окремо. Визначаючи розмір пені, що підлягає стягненню, суд врахував подану ОСОБА_3 заяву про застосування річного строку позовної давності та стягнув пеню по кредиту в межах одного року, що передував зверненню до суду.

Такий висновок суду відповідає встановленим обставинам справи.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Такої правової позиції дотримується Верховний суд України у постановах від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, від 12 листопада 2014 року № 6-167цс14, яка відповідно до положень частини першої статті 360-7 ЦПК України, є обов'язкової для всіх судів України.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором (т. 1 а.с. 18-21), виписки по рахункам, відкритим для обліку простроченої заборгованості за кредитом, відсоткам та їх погашення, з яких вбачається, що останній платіж в рахунок погашення кредиту був здійснений 14 липня 2014 року у розмірі 7, 29 доларів США (т. 3 а.с. 71), а в рахунок погашення заборгованості за відсотками 14 липня 2014 року у розмірі 62, 71 доларів США (т. 3 а.с. 137).

Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору, в залежності від обраної програми кредитування, погашення кредиту здійснюється наступним чином: згідно графіку погашення кредиту в розмірі 1/240 від суми ліміту отриманого кредиту; погашення відсотків (процентів) за користування кредитом здійснюється щомісячно; або шляхом здійснення щомісячних фіксованих рівних платежів протягом всього строку дії цього договору згідно графіку погашення кредиту. За рахунок кожного ануїтентного платежу здійснюється погашення щомісячних процентів за користування кредитом то погашення частини кредиту. Ануїтентний платіж розраховується таким чином, що всі щомісячні ануїтентні платежі при фіксованій процентній ставці були рівними на весь час періоду договору.

Пунктом 4.1. Договору, встановлено, що позичальник зобовязується щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, здійснювати часткове погашення кредиту та остаточне погашення отриманого кредиту до 25 травня 2027 року, а також погашення процентів за фактичне користування кредитними коштами.

Відповідно до п. 6.5. Договору, кредитор має право, вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання позичальником умов цього договору та/або інших договорів, що забезпечують погашення кредиту та в інших випадках, передбачених цим договором.

Виходячи з наведеного, банк скористався своїм правом вимоги дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом та неустойки.

Крім того, заперечуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо незастосування судом наслідків спливу позовної давності, представник банку посилається на те, що ОСОБА_6 03.07.2014р. надсилалась вимога про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором від 29.05.2007р. Зазначена вимога отримана ОСОБА_3 ( т.4, а.с.11-12,18).

Більш того, 03.12.2012р. між сторонами укладено додаткову угоду до даного кредитного договору, відповідно до п.2 якої вони домовились , що до всіх правовідносин, пов'язаних з укладанням та виконанням Кредитного договору, застосовується строк позовної давності у 70 років( т.4, а.с.15-17).

Твердження апеляційної скарги про те, що районний суд не взяв до уваги, що для ОСОБА_3, як поручителя, шестимісячний строк, передбачений ч.4 ст.559 ЦК України підлягає обрахуванню з 30.11.2012р. дати отримання відповідачами вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов'язаних із ним платежів, підлягає оцінці з огляду на положення постанови Верховного Суду України від 17 вересня 2014р. №6-53цс14.

Так, аналіз ч.4 ст.559 ЦК України дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

По даній справі позовну вимогу до поручителя ОСОБА_3 про виконання нею, як і ОСОБА_7 солідарного з боржником зобовязання за кредитним договором позивачем предявлено в межах строку дії поруки.

Пунктом 10.1. кредитного договору визначено, що за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі 0, 5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочки.

Районний суд, керуючись ст.258 ЦК України та враховуючи подану ОСОБА_3 заяву про застосування річного строку позовної давності до вимог про стягнення пені, вірно відмовив в її стягненні за період з 15 вересня 2011 року по 05 жовтня 2013 року.

Посилання апеляційної скарги на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, не впливають на висновки суду.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Таким чином, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні спору по суті місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 23 травня 2016року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий -суддя О.В.Прядкіна

СУДДІ: О.І.Обідіна

ОСОБА_9