Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/211/16-ц
Провадження № 2/273/196/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

21 червня 2016 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Васильчук О. В. секретаря судових засідань Стаднюк В.В., позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка справу за позовом ОСОБА_2 до СГК "Діброва" про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі та платі за час вимушеного прогулу -

В С Т А Н О В И В:

12.02.2016 року позивач звернувся з вказаним позовом до суду в обґрунтування якого зазначив, що 15.01.2016 року з Інтернет сайту йому стало відомо, що з 14.01.2016 року керівником СГК «Діброва» призначено ОСОБА_4. До цього час, починаючи з квітня 2010 року цю посаду займав позивач. З посади директора СГК «Діброва» його звільнено з грубим порушенням ст.ст. 47,49 КЗпП України, тобто його не було ознайомлено із наказом про звільнення та про причини звільнення . В день звільнення та по теперішній час з ним не проведено розрахунок по заробітній платі та не видано трудову книжку. Усі його усні звернення до керівництва СГК «Діброва» залишено без реагування. Крім того, 19.03.2016 року йому виповнилося 60 років і він отримав право на пенсію за віком, але в зв'язку з обставинами, які склалися, він не може оформити пенсію. Крім того, у зв'язку із відсутністю коштів, росте його заборгованість по кредитах, а також за послуги електромережі, що призводить до його моральних страждань.

Просить поновити його на посаді директора СГК «Діброва» та стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 112 879,08 грн. з урахуванням компенсації за її затримку та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку по день фактичної виплати, стягнути середній заробіток в межах посадового окладу директора за час вимушеного прогулу з 13.01.2016 року до дня поновлення на роботі, а також стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 5000 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та представник позивача ОСОБА_3, підтримали позов з підстав заявлених у ньому. Уточнити позовні вимоги позивач та його представник відмовилися.

Представник СГК «Діброва» в судове засідання не явився, надіслав письмові заперечення в яких просив відмовити в задоволенні позову повністю, розгляд справи проводити без участі представника відповідача.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, письмові заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що даний позов задоволенню не підлягає із слідуючих підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач ОСОБА_2, згідно наказу №16 від 12.08.2012 року був прийняти на посаду директора СГК «Діброва» за сумісництвом, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.79-83).

Згідно копії наказу № 2-К від 14.01.2016 року, ОСОБА_2, звільнений з посади директора СГК «Діброва» з 13.01.2016 року за п.5 ст.41 КзпПУ (а.с.66)., а саме: припинення повноважень посадових осіб.

Підставою видачі даного наказу є протокол зборів засновників СГК «Діброва» від 13 січня 2016 року № 1/13/01/2016 (а.с.60).

Згідно копії акту від 14.01.2016 року про відмову від ознайомлення під розпис з рішенням власників про звільнення та наказом, позивачу було оголошено в приміщенні за адресою село Радулин, вул. Шевченка,2 Баранівського району рішення власників СГК «Діброва», а саме: протокол № 1/13/01/2016 року від 13.01.2016 року про припинення повноважень і звільнення з посади директора СГК «Діброва» ОСОБА_2, та призначення на посаду директора СГК «Діброва» ОСОБА_4Позивач згідно даного акту відмовився ставити підпис про ознайомлення з протоколом, наказом та отримати копію наказу (а.с.59).

Відповідно до копії заяви про кримінальне правопорушення, директора ОСОБА_4, від 07.06.2016 року, останній звернувся до УЗС Житомирської області про прийняття заяви про кримінальне правопорушення за ч,1,2 ст.357 КК України, вчинені ОСОБА_2 (а.с.65).

Таким чином суд встановив, що наданими письмовими доказами, та поясненням в судовому засіданні передставник відповідача довів свої заперечення.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів» від 13 травня 2014 р. № 1255-VII, який набрав чинності 1 червня 2014 р. (далі - Закон № 1255), доповнив пунктом 5 ст. 41 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП), а саме: крім підстав, передбачених ст. 40 КЗпП, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у разі припинення повноважень посадових осіб.

Зокрема до посадових осіб належать: особи, які обіймають постійно або тимчасово на підприємствах, установах або організаціях незалежно від форми власності посаду, пов'язану з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням.

Враховуючи те, що позивач перебуваючи на посаді директора СГК «Діброва» є посадовою особою та виконував дану роботу за сумісництвом, оплата праці сумісників здійснюється за фактично виконану роботу (ст.102-1 КЗпП і ст. 19 Закону України «Про оплату праці». У сумісників, які працюють на підприємствах недержавної форми власності, розмір зарплати обмежений (тому можливе оформлення як на повну, так і неповну ставки за фактично відпрацьований час). Виконано працівником-сумісником обсяг робіт відображається в документах первинного бухгалтерського обліку: при погодинній оплаті праці ведуться табелі обліку використання робочого часу; при відрядній оплати - первинні документи з обліку виробітку, позивачу було запропоновано уточнити позовні вимоги та їх підставу, позивач своє право не використав та відмовився уточнювати позовні вимоги.

Враховуючи вищезазначене, норму ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осі, які беруть участь у справі, суд прийшов до висновку, що позивач у своїх позовних вимогах не зазначив який наказ про звільнення просить визнати незаконним та з яких підстав, а лише послався на ст.235 КЗпП України, та вважав, що він підлягає поновленню на попередній роботі у зв'язку із звільненням без законних підстав,

суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки заявлені позивачем позовні вимоги неконкретизовані, а обставини на які позивач посилається як на підставу своїх вимог недоведені доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10,11,60, 88, 213-215 ЦПК України, ст.ст.41, 235 КЗпП України, Постановою Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до сільськогосподарського кооперативу «Діброва» про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі та платі за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Баранівський районний суд протягом десяти днів з часу отримання копії рішення.

Суддя: О. В. Васильчук