Апеляційний суд Житомирської області
Справа №275/292/15-ц Головуючий у 1-й інст. Данилюк О. С.
Категорія 39 Доповідач Кочетов Л. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Кочетова Л.Г.,

суддів: Гансецької І.А., Товянської О.В.,

за участю секретаря: Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи - державна нотаріальна контора Попільнянського нотаріального округу Житомирської області, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 30 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року позивачі звернулися до суду із вказаним позовом та в обгрунтування вимог зазначили, вони та відповідач є спадкоємцями ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Після смерті останнього залишилася спадщина - житловий будинок АДРЕСА_1. Проживаючи у будинку, вони фактично вступили у володіння спадковим майном, проте у зв»язку зі скрутним матеріальним становищем тривалий час не оформляли спадщину. У листопаді 2014 року їм стало відомо про те, що ОСОБА_4 оформив всю спадщину на себе та вищевказаний будинок передав в іпотеку в забезпечення кредитного договору, чим порушив їх права як спадкоємців. Просили визнати недійсним в 3/4 частинах свідоцтво про право на спадщину за законом на вказаний будинок та визнати за кожним позивачем право власності на 1/4 частину будинку та надвірні будівлі в порядку спадкування за законом.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 30 червня 2016 року позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «Приватбанк» просить рішення суду скасувати, постановити нове - про відмову в задоволені позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що позивачі пропустили строк для прийняття смпадщини та не надали доказів існування підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 03.03.1979 року (а.с. 189).

Від шлюбу народилися сини: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 народження, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12, 13).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер (а.с.11).

На час смерті ОСОБА_5 належав будинок АДРЕСА_1 з надвірними будівлями (а.с. 88-89).

У відповідності до положень ст. 1261 ЦК України, вказані особи є спадкоємцями першої черги.

Як вбачається з довідки виконавчого комітету Брусилівської селищної ради від 13.06.2016 року № 1366, на день смерті ОСОБА_5, разом з ним в житловому будинку в АДРЕСА_1, проживали ОСОБА_3 - дружина; ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 - сини (а.с. 214).

При цьому зазначені особи станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 були зареєстровані у вказаному будинку, що підтверджується копіями паспортів та відповідними довідками (а.с. 5, 6, 140, 142).

Після смерті ОСОБА_5 за заявою ОСОБА_4 була заведена спадкова справа, та нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори 14.10.2005 року останньому видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, яке складається з житлового будинку та надвірних будівель, розташованих по АДРЕСА_1 (а.с. 86-101).

У відповідності до вимог ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України , спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Оскільки позивачі від спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_5 не відмовлялися, висновок суду про те, що вони прийняли спадщину є правильним.

При цьому посилання апелянта на протилежне є безпідставним та спростовується вищевикладеним.

Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

У відповідності до роз»яснень п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину є обгрунтованим.

Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Оскільки у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 позивачам за їх заявами від 11.02.2015 року постановою нотаріуса Попільнянської державної нотаріальної контори в Житомирській області від 30.06.2016 року відмовлено (а.с. 215), висновок суду про обгрунтованість позову у цій частині також є правильним.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 30 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді