Справа №751/6755/16-ц
Провадження №2/751/943/16
Рішення

Іменем України

08 вересня 2016 року м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Цибенко І. В.

при секретарі Брик Л. М.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи Субботіної Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки і піклування Новозаводської районної у м. Чернігові ради,

про позбавлення батьківських прав -,

В с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2, мотивуючи позов наступним. Вона з відповідачем є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 22.10.2013 шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова. Згідно рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.06.2014, з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки, але аліменти відповідач не сплачує і станом 17.05.2016 заборгованість складає 18283,37 грн. Відповідач не бере участь у вихованні дитини, не цікавиться її життям, ніколи не був у дитячому садку, з моменту розлучення 22.10.2013 року не спілкувався та виявляв наміру побачити дитину, піклуватись і виховувати її. На даний час донька проживає з матір'ю та її цивільним чоловіком, якого вважає своїм батьком. Позивачка зазначила, що про дитину піклується інший чоловік, якого вона вважає батьком, а тому вона боїться доньку розчарувати та зруйнувати гарні стосунки в сім»ї. Згідно з висновком органу опіки та піклування Новозаводської районної у м. Чернігові за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_4 Просить також стягнути судові витрати, в тому числі і витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та пояснила, що відповідач не приймає участі та не цікавиться життям дитини. Донька не знає, що відповідач є її батьком. Після розірвання шлюбу з відповідачем вона проживає з ОСОБА_5, з яким вони і виховують ОСОБА_4. Відповідача вони часто зустрічають на вулиці, але він ні разу до доньки не підійшов, поводиться як чужий. Відповідач не вітає доньку з днем народження, ніколи не був у дитячому садку. Аліменти відповідач не платить, а тому на сьогоднішній день виникла велика заборгованість.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що не відмовляється від дитини. З донькою він не спілкується, оскільки дружина проживає з іншим чоловіком. Після розірвання шлюбу з позивачкою, дитину він бачив декілька разів випадково, але не спілкувався. Він ніде не працює, тому в 2015 році він сплатив алімент за один місяць. На даний момент він розраховується за боргами по кредитним договорам укладеним в період шлюбу з позивачкою, а тому не моє можливості сплачувати аліменти. З моменту розлучення намірів щодо побачень з дитиною не виявляв. В спілкуванні з дитиною перешкод не було.

Представник третьої особи, Органу опіки і піклування Новозаводської районної у м. Чернігові ради, в судовому засіданні висловила думку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2, оскільки останній не виявив бажання спілкуватись з дитиною, не цікавиться її життям, не приймає участі у її вихованні, а отже самоусунувася від виконання батьківських обов»язків.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що проживає разом з позивачем та її донькою однією сім'єю. Відповідач проживає недалеко від них, і часто зустрічають на вулиці. Відповідач з дитиною не зустрічається, участі у її вихованні не приймає. За 3 роки ОСОБА_2 навіть не намагався зустрітись з дитиною, перешкод в цьому йому не чинилось і він з дружиною були не проти їх спілкування.

Вислухавши пояснення сторін, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22.10.2013 шлюб між сторонами було розірвано ( а.с. 15).

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.06.2014 з ОСОБА_2 було стягнуто на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( а.с. 16).

Відповідно до довідки Чернігівського дошкільного навчального закладу № 57 Чернігівської міської ради Чернігівської області від 26.04.2016 № 37 (а.с. 18), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно відвідує Дошкільний навчальний заклад з 19.07.2013 по теперішній час. За цей період батько дитини ОСОБА_2 жодного разу у дитячому садку не з'явився, участі у вихованні дитини не приймає, батьківські збори, свята та інші заходи не відвідує ( а.с. 18).

Як вбачається з акту обстеження умов проживання, складеного спеціалістами Служби у справах дітей Новозаводської районної у м. Чернігові ради, було проведено обстеження умов проживання малолітньої ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1. Під час перевірки було встановлено, що будинок обладнаний всіма необхідною технікою, підтримується добрий санітарний стан, що для розвитку дитини створено такі умови: дитина має окрему кімнату, все необхідне для розвитку, відпочинку та навчання. За адресою проживають: ОСОБА_1, ОСОБА_5, та неповнолітня ОСОБА_4, в родині підтримуються доброзичливі стосунки ( а.с. 19).

Рішенням Новозаводської районної у м. Чернігові ради від 13.06.2016 було затверджено висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_4 ( а.с. 20-21).

Відповідно до інформації про діагностичне обстеження ОСОБА_4, проведеного психологом Чернігівського міського центру соціальних служб для сім'ї дітей та молоді, ОСОБА_4 любить свою матір, та ОСОБА_5 (ОСОБА_5), котрого називає своїм батьком, біологічного батька не згадує. З метою попередження психотравмуючого впливу на дитину процесу окремого проживання батьків та непорозумінь у їх стосунках, вирішенні спірних питань, рекомендовано врахувати прив'язаність дівчинки до мами, а також дослухатися до її потреб та бажань ( а.с. 22).

Згідно з довідкою вуличного комітету № 27 Новозаводської районної у м. Чернігові ради від 30.05.2016, позивачка постійно проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 з донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Донька знаходиться на повному утриманні своєї матері ( а.с. 23).

Відповідно до розрахунку Новозаводського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області заборгованість по виплаті аліментів ОСОБА_2 станом на 17.05.2016 становить 18283,37 грн. ( а.с. 25).

Згідно з копією трудової книжки ОСОБА_2, звільнений з останнього місця роботи в 20.03.2015, на даний час ніде не працює ( а.с.61-63).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до п.2 ст.164 Сімейного Кодексу України підставою для позбавлення батьківських прав є ухилення одного з батьків від виконання обов'язків по вихованню дитини.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають: один з батьків; опікун; піклувальник; особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - «ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально-визначених норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти».

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на умови, за яких втручання у сімейне життя особи вважається виправданим, зокрема у справі «Хант проти України» ( від 07.12.2006 року, заява № 31111/04, п. 50-53) зазначено, що виправданим є таке втручання, яке:- здійснюється згідно із законом, тобто у випадках передбачених національним законодавством,

- має законну мету, наприклад захист прав та інтересів дитини,

- є необхідним у демократичному суспільстві.

У пункті 54 рішення Європейський суд з прав людини нагадував, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, ОСОБА_6 A, N 250, ст. 35-36, п. 90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного спілкування.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

При цьому, необхідно враховувати, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), які надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

В судовому засіданні позивачем доведено і підтверджено належними доказами, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та матеріальному забезпеченню неповнолітньої доньки.

Так, в судовому засіданні відповідач підтвердив, що з дитиною з 2013 року не бачився, не спілкувався та не цікавився її життям. При цьому поважних причин такого нехтування своїми батьківськими обов'язками, ОСОБА_2 не надав. З моменту виклику його на комісію до органу опіки і піклування Новозаводської районної в м. Чернігові ради, а також перебування справи в суді, відповідач не намагався виправити своє ставлення до батьківських обов'язків.

Відповідачем також, ігноруються обов'язки щодо матеріального забезпечення своєї дитини. Так, за період з 28.04.2014 року згідно довідки розрахунку Новозаводського ВДВС відповідачем аліменти на користь малолітньої ОСОБА_4 сплачені один раз. Посилання відповідача при цьому на наявність кредитних зобов'язань та відсутність роботи, не можуть бути підставою для звільнення його як батька від обов'язку утримування та матеріально забезпечувати потреби дитини.

Виходячи з наведеного, суд вбачає наявність винної поведінки відповідача щодо ухилення від виконання батьківських обов'язків, а також свідомого нехтування ним своїми обов'язками, враховуючи інтереси дитини, суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до судових витрат відносяться і витрати на правову допомогу.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

В матеріалах справи наявний договір № 1218 правової допомоги, укладений 28.04.2016 між адвокатом Рябініним Д.Д. та позивачем( а.с. 8-10).

Згідно з п. 3.1 даного договору за правову допомогу, що надається адвокатом, клієнт сплачує гонорар (винагороду) в фіксованому розмірі 3000 грн.

Відповідно до розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу від 19.06.2016 вартість виконаної роботи адвокатом складає 3000,00 грн., яка складається з наступних послуг: прийняття первинних документів- 1 год.- 200 грн., - аналіз первинних документів, складання адвокатських запитів -3 год. - 600 грн., консультація щодо характеру спірних правовідносин -2 год. - 400 грн., аналіз чинного законодавства - 3 год. - 600 грн., складання позовної заяви, складання заяви до органу опіки та піклування, їх направлення -3,5 год. -700 грн., доведення позиції адвоката клієнт щодо спірних відносин - 2,5 год. - 500 грн. ( а.с. 12).

Згідно з прибутковим касовим ордером № 15 від 19.05.2016 адвокат Рябінін Д.Д. прийняв від позивача 3000 грн. відповідно до договору про надання правової допомоги ( а.с. 13).

Відповідно до п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року „Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

За ст.1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні

Виходячи з наведеного, та враховуючи, що юридична консультація по вказаній справі та складання позовної заяви не є складною, не потребує вивчання великої кількості документів, матеріалів, вивчання судової практики чи іншої законодавчої бази, і не містить відомостей, що представником позивача вивчалися будь-які нормативні документи, виходячи із розумності та справедливості, суд вважає за, що з відповідача підлягають стягненню витрати на оплату правової допомоги в сумі 200 грн.

Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору (а.с.1), які у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10,11, 57-66, 208, 209, 212-215, 218, 292 ЦПК України, ст.ст. 164, 165, 166 Сімейного Кодексу України, суд, -

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, позбавити батьківських прав по відношенню до його неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 200 ( двісті) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І. В. Цибенко