Номер провадження: 22-ц/785/6370/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2016 року,

встановила:

У лютому 2016 р. ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_5, зареєстрований 11.08.2004 р. у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 890.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовував тим, що з 11.08.2004 р. знаходиться у шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу 11.02.2009 р. народився син - Нікос.

Сімейне життя не склалося через несумісність характерів, у родині часто виникали розбіжності з різних підстав. Протягом тривалого часу вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, не піклуються друг про друга, проживають окремо.

Шлюб носить формальний характер, збереження шлюбу суперечить його інтересам. Подальше спільне проживання не можливе.

Сторони у судове засідання не зявилися. Про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Позивач надав заяву про підтримку позову, розгляд справи за його відсутності.

Відповідачка причини неявки суду не повідомила. Заяв, клопотань не надала.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29.04.2016 р. позов ОСОБА_4 задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що був зареєстрований у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 890.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.07.2016 р. заяву ОСОБА_5 від 25.05.2016 р. про перегляд вищевказаного заочного рішення залишено без задоволення.

ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на те, що рішення ухвалено при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Позивач письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав. У судовому засіданні він та його представник вважали необхідним скаргу відхилити. Заочне рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилалися на те, що сторони з 24.09.2015 р. припинили шлюбні відносини. Сторони разом не мешкають. Сімя розпалася остаточно, її збереження є неможливим. Позивач проживає з іншою жінкою, яка вагітна від нього.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27.10.2016 р. сторонам було надано строк для примирення.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Ухвалюючи заочне рішення про задоволення позову ОСОБА_4 та розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що сімя між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі (а. с. ).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про задоволення позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимога матеріального (ст. ст. 105, 110, 112 СК України) та процесуального (ст. ст. 10, 11, 60, 179, 213 ЦПК України) права. Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду.

Висновки суду першої інстанції зроблені, відповідні правовідносини між сторонами встановлені на підставі наявних у справі і наданих сторонами доказів.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.08.2004 р. (а. с. 4).

Від шлюбу народився син Нікос, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 29).

Між сторонами склалися неприязні стосунки. На час подання позову (26.02.2016 р.) сторони разом не проживають з 24.09.2015 р., шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу.

Між сторонами виникли правовідносини щодо розірвання шлюбу.

За правилами, передбаченими ст. ст. 24, 105, 110, 112 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірванню шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловік і жінка, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про розірвання шлюбу.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про її несповіщення, оскільки на а. с. 16 справи міститься конверт про направлення судової повістки з приміткою пошти про відмову адресата від одержання, що відповідно до ч. 8 ст. 76 ЦПК України вважається належним сповіщенням про час і місце розгляду справи. Таким чином, апелянт була освідомлена про розгляд справи судом.

Не приймаються до уваги доводи апелянта і щодо не встановлення того, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя та дитини, формального підходу суду до вирішення справи. Вказане спростовується посиланнями позивача на його проживання з іншою жінкою, протилежного апелянтом не доведено. Наданий апеляційним судом строк для примирення не привів до відновлення подружніх стосунків, збереження сімї. Таким чином, як при розгляді справи судом першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду апелянт не примирився з позивачем.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_5, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останньої у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

ОСОБА_2