АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_7
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Соколової В.В.

за участю секретаря Гоін В.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника скаржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 06 вересня 2016 року про визнання неподаною та повернення заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність, дії та рішення начальника Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Хорішка Олександра Олександровича, головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Гречух Олега Ярославовича, державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Рибчинського Олександра Володимировича,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною скаргою.

17.08.2016 року ОСОБА_1 до суду подала заяву про забезпечення доказів (а.с.7-8).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 серпня 2016 року заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом сплати судового збору у розмірі 275,60 грн.

06 вересня 2016 року заяву про забезпечення доказів визнано неподаною та повернуто заявнику(а.с.21).

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник скаржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, направити на новий розгляд питання про забезпечення доказів на стадії виконання рішення суду у справі №2-11/11. Постановити окрему ухвалу щодо працівника апарату суду, який підписав протокол, змінив унікальний номер справи №2-11/11 на номер 761/29294/16-ц і передав заяву, подану в суд в порядку ст.133 ЦПК України по справі №2-11/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 та інших судді ОСОБА_7 у відсутність звіту як слідчому судді, що сприяло порушенню ст.22 Конституції України, скасуванню права на пільгу. Постановити окрему ухвалу щодо судді ОСОБА_7 у зв'язку з тим, що незаконно повернула апеляційну скаргу, подану 29.08.16 р. на частину її рішення від 19.08.16р., а саме на ту частину, якою встановлено розмір судового збору, оскільки п. 9 ч.2 ст. 293 ЦПК України передбачає оскарження рішення в частині визначення розміру судових витрат окремо від рішення суду щодо заяви про забезпечення доказів, бо розмір судового збору перешкоджає руху. Постановити окрему ухвалу щодо судді ОСОБА_7 у зв'язку з тим, що вона на відміну від судді Голосіївського районного суду м. Києва не виконала обов'язок заявити самовідвід у зв'язку з тим, що заяву їй передано як слідчому судді, але для розгляду в порядку ст. 133 ЦПК України відсутній звіт про автоматичний розподіл справи №761/29294/16-ц й також є дані про те, що унікальний номер справи №2-11/11 змінено на №761/29294/16-ц. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду є незаконною, прийнятою з порушенням норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Визнаючи заяву неподаною та повертаючи її, суд виходив з того, що відповідно до встановленого в ухвалі строку для усунення недоліків ОСОБА_1 не виконано вимоги суду.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна з огляду на таке.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 122 ЦПК - про відкриття провадження у справі; статті 26, 27,45 ЦПК - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; статті 74 - 77 ЦПК - про судові виклики та повідомлення; глави 4 розділу III ЦПК - про судовий розгляд; глав 1, 2 розділу V ЦПК - щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо.

Частинами першою, другою статті 121 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди першої та другої груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

Як вбачається з матеріалів справи, до заяви про забезпечення доказів було приєднано копію довідки МСЕК, з якої вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи (а.с.11).

Проте, суд залишив поза увагою наявність такої довідки, не з»ясував чи може її копія вважатися доказом щодо звільнення заявника від сплати судового збору, без ідентифікації довідки з її оригіналом.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу від 06 вересня 2016 року, не звернув уваги на зазначені норми, не врахував, що в силу пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» інваліди 2 групи звільнені від сплати судового збору й передчасно вирішив питання про те, що ОСОБА_1 не усунула недоліки заяви в установлений судовою ухвалою строк.

Отже, ухвала суду про визнання заяви неподаною та повернення її не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Вимоги апелянта про постановлення окремої ухвали щодо працівника апарату суду, який підписав протокол, змінив унікальний номер справи, то вони не підлягають задоволенню, оскільки це не є повноваженнями апеляційного суду.

Прохання апелянта постановити окремі ухвали щодо судді ОСОБА_7 не ґрунтуються на вимогах законодавства, оскільки з урахуванням положень Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України, Бангалорських Принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, апеляційна інстанція не знаходить підстав для постановлення окремих ухвал щодо судді ОСОБА_7, оскільки суддя не перевищила свої повноваження.

Відповідно до п.3 ч 1.ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду суперечить вимогам закону, а тому підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303,304,307,311, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника скаржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 06 вересня 2016 року скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді