У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Карпенко С.О., Кузнєцова В.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до обласної комунальної установи «Чернівецький обласний центр з профілактики та боротьби зі СНІДом» про визнання наказу про звільнення з роботи незаконним, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 21 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним вище позовом посилаючись на те, що з 22 березня 2005 року працював на посаді заступника головного лікаря з профілактичної, організаційно-методичної роботи та епідеміологічного моніторингу Чернівецького обласного центру з профілактики та боротьби зі СНІДом з правом підпису під юридичними та фінансовими документами в разі відсутності головного лікаря. За наказом головного лікаря закладу від 24 лютого 2005 року йому дозволено працювати за сумісництвом на посаді лікаря-педіатра на 0,25 посадового окладу.

Наказом тимчасово виконуючого обов'язки головного лікаря ОКУ «Чернівецький обласний центр з профілактики та боротьби зі СНІДом» № 67-ос від 31 серпня 2015 року його звільнено з посади заступника головного лікаря з профілактичної, організаційно-методичної роботи та епідеміологічного моніторингу Чернівецького обласного центру з профілактики та боротьби зі СНІДом з 02 вересня 2015 року на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, а саме, у зв'язку із вчиненням прогулів без поважних причин.

Підставою для його звільнення відповідач зазначав відсутність на робочому місці 12 травня 2015 року в період часу з 11 год. 10 хв. по 17 год. 45 хв., а також 13 травня 2015 року в період часу з 11 год. 10 хв. по 17 год. 45 хв., про що складено відповідні акти. Крім того, 14 травня 2015 року за поданням т.в.о. головного лікаря ОСОБА_2 та на підставі вказаних актів профспілковий комітет надав згоду на його звільнення.

Зазначав, що даний наказ та зазначені в ньому підстави для його звільнення є незаконними, оскільки у вказані в наказі дні та час він був відсутній на робочому місці з поважних причин, а також у зв'язку з виконанням ним своїх трудових обов'язків.

З урахуванням наведеного, просив суд визнати незаконним наказ від 31 серпня 2015 року № 67-ос в частині визнання для нього робочих днів 12 травня 2015 року та 13 травня 2015 року днями прогулу без поважних причин та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП України (за прогули без поважних причин); поновити його на роботі на посаді заступника головного лікаря з профілактичної, організаційно-методичної роботи та епідмоніторингу ОКУ «Чернівецький обласний центр з профілактики та боротьби зі СНІДом» з 02 вересня 2015 року, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу та допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та виплати середнього заробітку за один місяць.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 21 березня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень судів попередніх інстанцій відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив з того, що позивач був відсутній на робочому місці 12 та 13 травня 2015 року без поважних причин, при його звільненні з роботи був дотриманий порядок, передбачений трудовим законодавством, рішенням профспілкового комітету надано згоду на його звільнення, отже, відсутні правові підстави для визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, у тому числі з підстав звільнення після спливу місячного строку з дня отримання згоди профспілки на його звільнення, а також в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що судами при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 21 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко
В.О. Кузнєцов