Справа № 2-639/12
Провадження №4-с/713/6/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2016 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кириляк А.Ю., за участі секретаря Перепелиця Т.І. за участю заявника ОСОБА_1 , державного виконавця відділу ДВС Вижницького РУЮ, ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вижниця справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову про відкриття виконавчого провадження від 22 листопада 2013 року державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вижницького районного управління юстиції ОСОБА_2 за виконавчим листом №2-639/12 від 28.12.2012 року, -

ВСТАНОВИВ:

26.05.2016 року ОСОБА_3, звернувся в суд із скаргою про оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.11.2013 року, отримано нею по пошті разом з відповіддю №02-37/7189 від 06.05.2016 року ,17.05.2016 року на її заяву про надання інформації причини виникнення потреби в направленні розпорядження на роботу для стягнення 8758,88 грн. з усіх видів заробітку, вирішено стягнути з неї на користь ПАТ «Дельта Банк» 7880,23 грн. боргу.

Вважає, вищевказану постанову вважає незаконної і такою що підлягає скасуванню, виходячи з наступного, постанову раніше до 17.05.2016 року не отримувала і не знала про наявність справи виконавчого провадження, щоб можна було оскаржити постанову. Крім того вважала строк здіснення виконавчого провадження вже сплинув. Просив скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 22.11.2013 року, винесену ВДВС Вижницького районного управління юстиції.

В судовому засіданні заявник скаргу підтримала, посилалася на обставини викладені в скарзі, просила її задовольнити.

В судовому засіданні представник відділу державної виконавчої служби Вижницького РУЮ Чернівецької області ОСОБА_2 просила відмовити в задоволенні скарги, зазначав, законних підстав для скасування оскаржуваної постанови немає.

Представник ПАТ «Дельта банк» в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про день та місце слухання справи.

Суд, заслухавши заявника, представника ВДВС, вивчивши та дослідивши матеріали скарги, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується скарга, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що в задоволенні скарги необхідно відмовити.

Судом встановлено, що рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2012 року по справі за №2-639/12 за позовом ПАТ «Дельта банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором .Стягнуто з відповідача 7674,63 гривень за кредитним договором за №002-25043-010807.від 01.08.2007 року та судові витрати.

18.10.2012 року Вижницьким районним судом Чернівецької області видано виконавчий лист №2-639/2012 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта банк» заборгованість за кредитним договором в сумі. 7674,63 гривень.

22.10. 2013 року заявник звернувся з заявою про примусове виконання судового рішення .

22 11.2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Згідно , журналу вихідної документації за вих. №02-18.6137 ОСОБА_3 надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до вимог ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України "Про виконавче провадження". Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державного виконавця.

Згідно ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а у ст.14 ЦПК України визначені ознаки обов'язковості судових рішень. Крім того, виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав та, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Відповідно до ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 384 Цивільного процесуального кодексу України, скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

За приписами ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст.33 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, власне імя та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код субєкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Згідно з вимогами ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі, конфіденційну.

З матеріалів справи вбачається, що за заявою стягувача від 14.10.2013 року державним виконавцем прийнято до виконання виконавчий лист №2-639/12 виданий на підставі якого відкрито виконавче провадження ВП №888/2.

Так, статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках. У заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника. У заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність держаного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року, державний виконавець зобовязаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження, заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11 Закону України «Про виконавче провадження»), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобовязані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Державний виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам або іншим учасникам виконавчого провадження під розписку.

Належним чином оформлена відмова сторін виконавчого провадження від одержання документів виконавчого провадження не є перешкодою для проведення подальших виконавчих дій у встановленому цим Законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.11.2013 року, копію постанови про відкриття провадження було надіслано на адресу боржника.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що державний виконавець, дотримався вимог ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», тобто належним чином повідомив боржника про відкриття виконавчого провадження.

В постанові про відкриття провадження державним виконавцем встановлено строк для самостійного виконання рішення у строк до 29.11. 2013 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» у постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до пятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

З аналізу вказаної норми закону вбачається, що визначення державним виконавцем строку самостійного виконання рішення суду відбувається в межах семи днів, які повязуються не з датою отриманням боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, а з датою винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем визначено строк для самостійного виконання боржником рішення в межах його повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що про існування вказаних постанов як і про існування самої постанови про відкриття виконавчого провадження, боржник ОСОБА_1 дізналася лише 15.05.2016 року під час ознайомлення його представника з матеріалами виконавчого провадження.

При цьому, суд вважає, що неотримання боржником постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження до 15.05.2015 року, та ознайомлення з нею лише 15.05.2015 року не є підставою для її скасування, враховуючи що вказана постанова винесена відповідно до вимог закону. В свою чергу, несвоєчасне отримання боржником постанови не вплинуло на законність дій держаного виконавця.

Факт невиконання судового рішення, як в період з 18.10.2012 року, дата відкриття виконавчого провадження до 22.11.2013 року, встановлений час для добровільного виконання рішення суду, так і після ознайомлення боржника з постановою про відкриття виконавчого провадження 15.05.2015 року, спростовують доводи скарги про можливість виконання рішення суду за умови отримання копії постанови своєчасно до 22.11.2013 року.

Доказів на підтвердження виконання рішення суду боржник державному виконавцю не надав.

Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Ураховуючи положення ст. 25 та 31 Закону, на державного виконавця не покладено обовязку перевірки факту отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження.

З аналізу положень ст. 25, 27, 31 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що законодавець виходив з того, що боржник, з урахуванням положень ст. 14 ЦПК України, має обєктивно усвідомлювати, що рішення суду, яке ним не виконується добровільно, може виконуватися у примусовому порядку у строки встановлені державним виконавцем, які обраховуються не з дня, коли боржнику стало відомо про відкриття виконавчого провадження, а у строки з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Так, відповідно до ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Таким чином суд приходить до висновку про законність дій державного виконавця та відмову у задоволені скарги ОСОБА_1.

Відповідно до ст.388 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги.

Суд вважає, що з заявника ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн. в дохід держави

На підставі ст.ст.19, 124 Конституції України, ст.ст.2, 5, 6, 11, 18, 25 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст.10, 14, 60, 383-389 ЦПК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову про відкриття виконавчого провадження від 22 листопада 2013 року державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вижницького районного управління юстиції ОСОБА_2 за виконавчим листом №2-639/12 від 28.12.2012 року, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн..

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: А. Ю. Кириляк