Справа № 750/5883/15-ц Провадження № 22-ц/795/1998/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Литвиненко І. В. Доповідач - Шарапова О. Л.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 жовтня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_8, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

12 червня 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором в сумі 262233.82 дол. США

Позовні вимоги мотивовані тим, що 20 грудня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_8 було укладено кредитний договір в сумі 120 000 дол. США, зі сплатою 12 % річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном повернення до 14 грудня 2032 року. 17 липня 2009 року між банківською установою та ОСОБА_8 була укладена додаткова угода до кредитного договору, відповідно до якої банківська установа надала у тимчасове користування грошові кошти в сумі 129 188.94 дол. США, зі сплатою 14 % річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном повернення до 14 грудня 2037 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 20 грудня 2007 року між банківською установою та ОСОБА_6 був укладений договір поруки, відповідно до якого поручитель зобовязався солідарно у повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання позичальником кредитних зобовязань. 17 липня 2009 року між ОСОБА_6 та банківською установою було укладено додаткову угоду до договору поруки, відповідно до якої він погодив повернення кредиту в сумі 129 188.94 дол. США, зі сплатою 14 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту до 14 грудня 2037 року. Відповідачі належним чином зобовязань не виконують, а тому суму заборгованості слід стягнути в примусовому порядку.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 жовтня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що судом першої інстанції неправильно застосовано строк позовної давності, оскільки виконання кредитного договору здійснюється частинами відповідно до графіка погашення кредиту, а тому початок перебігу позовної давності для стягнення кредиту й процентів за користування кредитом є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, однак не сплатив його, а тому загальна позовна давність застосовується до кожного щомісячного простроченого платежу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали даної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 20 грудня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» (Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк») та ОСОБА_8 був укладений кредитний договір на суму 120 000 дол. США, зі сплатою 12 % річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном повернення до 14 грудня 2032 року.

Згідно з п. 1.1 укладеного кредитного договору погашення основної суми заборгованості мало проводитися до 10 числа щомісяця в розмірі 400 дол. США.

Відповідно до п. 2.4.1 укладеного кредитного договору сплата процентів здійснюється щомісячно за місяць, за який нараховані проценти на протязі 10 календарних днів після їх нарахування.

17 липня 2009 року між банківською установою та ОСОБА_8 була укладена додаткова угода до кредитного договору, відповідно до якої банківська установа надає у тимчасове користування грошові кошти в сумі 129 188.94 дол. США, зі сплатою 14 % з 01 грудня 2008 року, з кінцевим терміном повернення до 14 грудня 2037 року.

Згідно з п. 1.1 укладеної додаткової угоди до кредитного договору погашення основної суми заборгованості мало проводитися до 10 числа щомісяця в розмірі 400 дол. США до червня 2010 року та в розмірі 377.01 дол. США починаючи з червня 2010 року.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 20 грудня 2007 року між банківською установою та ОСОБА_6 був укладений договір поруки, відповідно до якого поручитель зобовязався солідарно у повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання позичальником кредитних зобовязань.

17 липня 2009 року між банківською установою та ОСОБА_6 була укладена додаткова угода до договору поруки, відповідно до якої він погодив повернення кредиту в розмірі 129 188.94 дол. США, зі сплатою 14 % річних з 01 грудня 2008 року, з кінцевим терміном повернення кредиту до 14 грудня 2037 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності, а відповідачами заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В ході розгляду справи судом першої інстанції відповідачами було заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності ( а. с. 56-58).

Як вбачається з п. 4.5. укладеного кредитного договору, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених пунктами 3.3.8. (сплата процентів), 3.3.9. (своєчасна та в належному розмірі сплата кредиту й процентів) цього договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, останній платіж на погашення заборгованості по тілу кредиту ОСОБА_8 здійснила 20 листопада 2008 року, а останній платіж по відсоткам 11 лютого 2011 року. При цьому станом на 11 лютого 2011 року позичальник сплатила проценти в сумі 26 145.68 дол. США, а, за розрахунком банківської установи, за цей період мала сплатити 51721.72 дол. США. За визначенням пункту 4.5. кредитного договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 90 днів, тобто 12 травня 2011 року.

Оскільки строк виконання основного зобов'язання було змінено на 12 травня 2011 року, то саме з цього моменту в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав.

05 січня 2012 року ОСОБА_8 на адресу банківської установи надана заява про реструктуризацію заборгованості за кредитним договором, що свідчить про визнання боргу позичальником та переривання позовної давності.

За таких обставин апеляційний суд знаходить, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що з 06 січня 2012 року заново почався перебіг позовної давності і позивач мав звернутися до суду з даним позовом до 06 січня 2015 року, а звернувся лише 12 червня 2015 року (а.с. 34), тобто зі спливом строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки сторони у кредитних правовідносинах врегулювали у договорі питання зміни строку виконання зобов'язання.

У звязку з втратою права на стягнення тіла кредиту зі спливом строку позовної давності, банківська установа втратила право на стягнення процентів та штрафних санкцій, які є похідними від суми кредиту.

З банківської установи на користь ОСОБА_8 слід стягнути у відшкодування судових витрат ( а.с.160), пов»язаних з касаційним розглядом справи, 4384 грн. 80 коп. ( 3654 грн. Х 120%).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_8 у відшкодування судових витрат 4 384 грн. 80 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: