Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/8541/15-ц Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П.
Категорія 27 Доповідач Борисюк Р. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Матюшенка І.В., Широкової Л.В.,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу

за позовом Кредитної спілки «Оберіг» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про розірвання договору споживчого кредиту та стягнення за ним заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11 грудня 2015 року,

встановила:

У травні 2015 року кредитна спілка «Оберіг» (далі КС «Оберіг) звернулась з даним позовом та після його уточнення просила розірвати договір споживчого кредиту від 30 серпня 2014 року укладений між нею та ОСОБА_2, стягнути за ним борг в солідарному порядку з відповідачів в сумі 294277 грн. 21 коп. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог КС «Оберіг» зазначала, що 30 серпня 2014 року між КС «Оберіг» та ОСОБА_2 було укладено договір споживчого кредиту №194к4, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 150000 гривень строком на 12 місяців з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,1315% за один календарний день та частковим погашенням кредиту.

Виконання зобовязання позичальника по поверненню кредиту забезпечено договором поруки №194к4 від 30 серпня 2014 року, що був укладений між КС «Оберіг» та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, та ОСОБА_11

За цим договором поручителі взяли на себе перед кредитором солідарну відповідальність у випадку невиконання або неналежного виконання останнім зобовязань по кредитному договору.

Відповідач своєчасно не погашав кредит, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 294277 грн. 21 коп.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11 грудня 2015 року позов задоволено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що суд ухвалив рішення без повної та всебічної оцінки доказів та всіх обставин справи.

Зокрема, суд не врахував, що за вказаним договором споживчого кредиту він не отримував кошти, а його укладення було повязано з тим, що між ним та КС «Оберіг» були раніше укладені інші кредитні договори. Так, 19 березня 2013 року за договором він отримав 50000 грн., а 31 серпня 2013 року було укладено кредитний договір на суму 150000 грн., за яким він отримав 100000 грн. По даним кредитам він здійснював платежі. І з метою продовження сплати кредиту від 31.08.2013 року формально був укладений кредитний договір 30 серпня 2014 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із таких підстав.

Відповідно до положень статей 526, 530, 610, 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Обов'язком позичальника за кредитним договором є, зокрема, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним ( ст. 1054 ).

Згідно із ч.1 ст. 553, ч.1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Судом встановлено, що 30 серпня 2014 року між кредитною спілкою «Оберіг» та ОСОБА_2 було укладено договір споживчого кредиту №194к4, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошовий кредит в сумі 150 000 грн. на 12 місяців до 30 серпня 2015 року.

Вказані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами. Зокрема, належним чином завіреними копією Договору споживчого кредиту № 194к4 від 30.08.2014 року, Додатку до Договору графіком розрахунків, видатковим касовим ордером від 30.08.2014 року на суму 150000 грн. Вказані документи відповідають оригіналам, у них мають місце підписи позичальника ОСОБА_2, що не заперечується останнім в судовому засіданні.

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору цього ж дня позивачем з однієї сторони та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,ОСОБА_10, ОСОБА_11 з другої сторони було укладено договір поруки № 194к4, за яким у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобовязань за кредитним договором поручителі і позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості (а.с.18).

Умови договору споживчого кредиту №194к4 від 30.08.2014 року щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків ОСОБА_2 належним чином не виконувались, у зв'язку з чим станом на 12 травня 2015 року виникла заборгованість, яка складає 294277 грн. 21 коп., що підтверджується розрахунком суми заборгованості (а.с.9-11).

Отримані від кредитної спілки вимоги та листи-повідомлення про виконання договірних зобов'язань позичальник та поручителі залишили без уваги (а.с.43-52).

Відповідно до п. 2.1.1. п.п.3 Договору споживчого кредиту № 194к4 від 30 серпня 2014 року, Кредитодавець у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником зобовязань, передбачених п.2.2.2. Договору (погашення кредиту та відсотків), має право дострокового розірвання договору, в тому числі в судовому порядку.

Враховуючи встановлені судом обставини справи та норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким і погоджується колегія суддів, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про наявність інших договорів споживчого кредиту, укладених між апелянтом та позивачем, неотримання кредитних коштів за Договором від 30 серпня 2014 року, є безпідставними, виходячи із наступного.

Питання визнання недійсним правочину, за яким виникла кредитна заборгованість, ОСОБА_2 не ставиться, доказів неотримання кредитних коштів за спірним договором останнім не надано і таких не встановлено в судовому засіданні, а наявність інших договорів споживчого кредиту не мають правового значення для вирішення справи по суті.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія судів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий Судді: