Справа № 360/2105/15-ц Головуючий у І інстанції Унятицький Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/4385/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 43 19.10.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

19 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого: Мережко М.В.,

Суддів: Данілова О.М., Суханової Є.М.,

Секретар: Топольський В.О,

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 28 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про виселення, звільнення квартири та повернення її власнику та зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Бригантина-2» про визнання договору переуступки паю на квартиру з поетапною оплатою недійсним.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із зазначеним позовом у відповідності до норм ст.ст. 526, 533 ЦК України, ст. 375 ЦК України та просили виселити відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 із квартири № 43, що знаходиться по вул. Шкільній, 7 у смт. Немішаєве Бородянського р-ну Київської області та зобовязати передати вказану квартиру власнику паю на цю квартиру ОСОБА_4

Свої вимоги обґрунтовували тим, що 22 листопада 2013 року між відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_5 та власником паю на цю квартиру ОСОБА_4 та його дружиною ОСОБА_3 укладено «Договір переуступки паю в ОК ЖБК «Бригантина-2» з поетапною оплатою». Договірна ціна квартири, що підлягала оплаті, складала 28 985 дол. США. Оскільки відповідачі припинили виконувати зобовязання по Договору належним чином, внаслідок чого мають заборгованість за поточними платежами більше ніж за 6 місяців, тому, відповідно до п.7.4 Договору, вони повинні бути виселені з квартири, а квартира повинна бути повернута власнику паю ОСОБА_4

19 січня 2016 року ОСОБА_5, ОСОБА_2 через представника ОСОБА_6 звернулися до суду із зустрічним позовом про визнання недійсним «Договору переуступки паю в ОК ЖБК «Бригантина-2» з поетапною оплатою», мотивуючи його тим, що оспорюваний Договір не відповідає вимогам законодавства України, оскільки даний Договір має елементи договору купівлі-продажу квартири з відстроченням розрахунку, і тому має бути укладений у письмовій нотаріально засвідченій формі. Також Договір містить незрозумілий комерційний курс долара США до гривні, що суперечить нормам статті 533 ЦПК України.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 28 квітня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про виселення, звільнення квартири та повернення її власнику відмовлено.

Також відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Обслуговуючий кооператив «ЖБК «Бригантина-2» про визнання договору переуступки паю на квартиру з поетапною оплатою недійсним.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції в частини відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог шляхом задоволення зустрічного позову у повному обсязі, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічно зясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що 22 листопада 2013 року між ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладено договір переуступки паю на квартиру в ОК ЖБК «Бригантина-2» з поетапною оплатою, за яким ОСОБА_3, ОСОБА_4 (Сторона-2) передають ОСОБА_5, ОСОБА_2 (Сторона-1) свій пай у ОК ЖБК «Бригантина-2», який відповідає праву на квартиру №43, що знаходиться за адресою: Київська область, Бородянський район, вул. Шкільна, 7 та встановлює порядок сплати залишку суми за пай, що підтверджується копією вказаного Договору (а.с. 7 9).

Пунктом 7.4 вказаного договору встановлено, що якщо Сторона-1 заборгує поточні оплати Стороні-2 більше, ніж за 6 місяців без погодження Сторони-2, дія зобов'язань Сторони-2 припиняється в односторонньому порядку. В цьому випадку Сторони-2 набуває права в односторонньому порядку розірвати договір, виставити квартиру на продаж, а після погашення заборгованості і штрафу у розмірі 1000 дол. США, решту коштів в 3-денний строк повернути Стороні-1. Сторона-1 зобов'язується в цьому випадку звільнити квартиру та повернути її у стані не гіршому, ніж отримала.

Відповідно до фінансового звіту заборгованість Сторони-1 за Договором станом на 30 серпня 2015 року складає 87 761 грн (а.с. 18 21).

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на момент підписання Договору ОСОБА_5 та ОСОБА_2 бажали набути права власності на пай в ОК ЖБК «Бригантина-2», тому їх волевиявлення було вільним і відповідало внутрішній волі. При цьому валютне зобовязання в доларах США відповідає вимогам ст. 524 ЦК України.

Колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступні обставини.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 192 ЦК України передбачено, що законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частина друга статті 524 ЦК України надає право сторонам визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Згідно ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане в гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

З матеріалів справи вбачається, що 22 листопада 2013 року між ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладено договір переуступки паю в ОК ЖБК «Бригантина -2» на квартиру з поетапною оплатою.

Згідно з п. 2 вказаного Договору ОСОБА_5, ОСОБА_2 сплатили подружжю ОСОБА_4 готівкою аванс у розмірі 8 220 грн., що за комерційним курсом становило 1000 дол. США. Загальна вартість квартири без ремонту та газового котла становить 28 985 дол. США. До закінчення будівництва Сторона 1 сплачує Стороні 2 щомісячно 300 доларів США. Решта суми сплачується по системі ануїтету на 10 років під 12,5% річних, які ОСОБА_5 та ОСОБА_2 мали сплатити другій стороні як оренду за несплачену частку квартири. (а.с. 7).

Тобто, окрім авансу, всі інші грошові зобовязання за Договором переуступки паю взагалі виражені виключно у доларах США без зазначення їх гривневого еквіваленту. При визначенні порядку оплати вартості квартири застосовано ануїтет (серія платежів рівними сумами і через рівні проміжки часу).

Приписи ч. 1 ст. 524 ЦК України як імперативна, а не диспозитивна правова норма прямої дії визначає, що зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Із вищезазначеного вбачається, що п. 2 Договору не відповідає вимогам Закону, оскільки повинно бути зазначено зобовязання у конкретній сумі, вираженій у гривні із зазначенням її доларового еквівалента.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що таке порушення призвело до того, що після зростання курсу гривні до долара США у значному розмірі, вартість Квартири також суттєво збільшилась, хоча ринок нерухомості такого зростання ціни на аналогічне житло не зазнав.

Тобто, використання відповідачами розрахунку в доларовому еквіваленті значно погіршило становище позивачів.

Також зі змісту Договору видно, що він є змішаним і містить елементи купівлі-продажу, уступки права, оренди, лізингу, кредитного договору у іноземній валюті (сума в доларах, ануїтет, відсотки річних і т.д.).

Окрім того, зі змісту Договору видно, що він укладений ОСОБА_3 як фізичною особою - підприємцем із зазначенням її свідоцтва про державну реєстрацію та скріпленням свого підпису печаткою ФОП. При цьому індивідуальна ліцензія на здійснення операцій з іноземною валютою відсутня.

Як вбачається з матеріалів справи, у Договорі застосовано незрозумілий комерційний курс долара США до гривні. Зі змісту розписок на підтвердження часткового виконання грошового зобовязання ОСОБА_5, ОСОБА_2., які є невідємною частиною Договору вбачається, що всі вони складені, підписані ОСОБА_3 та скріплені її печаткою як фізичної особи підприємця та підтверджують, що відповідачі в порушення ст. 533 ЦК України вимагали від позивача і приймали від останньої грошові кошти в доларах США, лише зазначаючи в розписках гривневий еквівалент (а.с. 89 - 101).

15 квітня 2014 року між ОСОБА_5, ОСОБА_2. та ОСОБА_4, який діяв вже як Голова ОСОБА_7, укладено ще один договір - про спільну пайову участь у будівництві житлового кооперативного будинку (далі Договір - 2), на підставі якого позивач отримав статус «Пайовика» (а.с. 83 - 84).

Предметом Договору-2 є спільне будівництво житлового кооперативного будинку по вул. Шкільній, 7, з подальшою передачею Пайовикові його частки у вигляді квартири № 43, загальною площею 39,5 кв. м.

У відповідності до п. 2 ОСОБА_7 як Забудовник зобовязався передати Пайовику Квартиру, а Пайовик - отримати дану Квартиру у вказаний у Договорі-2 строк.

Ціна за 1 кв. м визначена у повній відповідності до чинного законодавства, у гривні, в розмірі 1 970 грн і залишається незмінною до повного виконання сторонами договірних зобовязань.

Загальна вартість Квартири встановлена у 77 815 грн, що відрізняється від вартості, зазначеній у п. 2 Договору-1.

Пункт 7.1 Договору-2 визначає строк його дії з моменту підписання до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд не надав оцінку ні нормативно-правовому обґрунтуванню зустрічної позовної заяви, ні вказаному Договору, не визначив цивільно-правові відносини, які дійсно виникли між сторонами і на підставі яких договірних відносин.

Колегія суддів вважає, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про визнання недійсним Договору переуступки паю в ОК ЖБК «Бригантина - 2» на квартиру з поетапною оплатою є обґрунтованим і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту Договору переуступки паю в ОК ЖБК «Бригантина-2» з поетапною оплатою ОСОБА_3, ОСОБА_4 передають ОСОБА_5, ОСОБА_2 свій пай в ОК ЖБК «Бригантина-2, який відповідає праву на вступ в ОК ЖБК «Бригантина-2» та отримання Свідоцтва на право власності на квартиру №43 загальною площею 39,5 кв.м., що знаходиться по вул. Шкільній, 7 у смт. Немішаєве Бородянського р-ну Київської області. За отримання паю на вищезгадану квартиру ОСОБА_5 та ОСОБА_2. передали подружжю ОСОБА_4 готівкою аванс у розмірі 8 220 грн., що за комерційним курсом становило 1000 дол. США. Загальна вартість квартири складає 28 985 тдол. США.

Пай - це майновий поворотний внесок члена кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки.

Із тексту оспорюванного договору вбачається, що його предметом є не пай в в розумінні внеску з відповідним його грошовим визначенням, а безпосередньо нерухоме майно - квартира, що випливає із пункту 3 Договору : « згідно до цього договору , квартира передається Стороні 1 без чистового оздоблення», п.4 Договору «квартира передається Стороні 1 по акту здачі-прийомки».

Аналогічний зміст предмета договору «квартира» міститься і в п. 6, 6.2, 6.3, 6.4, 7.1, 7.6, 8.

Згідно до ч.ч. 2, 3 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. Права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу квартири укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що предметом оскаржуваного Договору є квартира, за яку подружжя ОСОБА_2 вносило грошові кошти шляхом ануїтету. Також всі умови договору стосуються не паю, а квартири, що тягне за собою розуміння виду договору не переуступки паю на квартиру, а договору купівлі - продажу квартири із визначеними вимогами щодо додержання умов укладення такого договору, одним із основних умов якого є нотаріальне посвідчення.

Разом з цим, колегія суддів повність погоджується із доводами скаржника щодо того, що, визначаючи вартість предмета договору у валюті, та відстрочуючи сплату вказаного предмета під відсотки у валюті (доларах США), без відповідної ліцензії на здійснення валютних операцій сторони вказаного договору порушили положення ст. 99 Конституції України, ст.. 192, 193, 524 ч.1, ЦК України, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», у звязку з чим вказаний договір є укладеним з порушенням вимог ст. 203 ч.1 п.4 ЦК України. І тому, відповідно до норм ст. 215, 220 ч.1 ЦК України, вказаний договір повинен бути визнаний недійсним.

В іншій частині рішення не оскаржується, тому колегією суддів не переглядається.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 28 квітня 2016 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_2, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Бригантина-2» про визнання договору переуступки паю на квартиру з поетапною оплатою недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір переуступки паю на квартиру в обслуговуючому кооперативі «Житлово-будівельний кооператив «Бригантина-2» з поетапною оплатою, укладений 22 листопада 2013 року між ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_3, ОСОБА_4.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий М.В. Мережко

ОСОБА_8

ОСОБА_9