УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Висоцької В.С., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП «Факторинг Україна», третя особа: ОСОБА_5, про визнання частково недійсним кредитного договору, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 31 березня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним пункт 4.1.1 кредитного договору № CNL-201/144/2007 від 24 грудня 2007 року, укладеного між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_4

Позов мотивовано тим, що 24 грудня 2007 року між ОСОБА_4 та закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», був укладений кредитний договір № CNL-201/144/2007 про надання споживчого кредиту в розмірі 42500 доларів США, терміном до 24 грудня 2022 року.

29 листопада 2012 року між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», у відповідності до ст.ст. 512-514 ЦК України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н, відповідно до умов якого товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло за кредитним договором № CNL-201 /144/2007 від 24 грудня 2007 року право вимоги.

28 серпня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до адвоката з метою отримання консультації з питань захисту своїх прав, як споживача кредитних послуг за вищезазначеним кредитним договором. На своє звернення за консультацією він отримав письмову інформацію, зі змісту якої дізнався про порушення своїх прав.

Пунктом 4.1.1 кредитного договору передбачено, що за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум.

Зазначає, що розмір неустойки пені, встановлений у кредитному договорі складає 1% х 365 днів = 365 % річних, що більше ніж в тричі перевищує розмір кредиту. Тому позивач вважає, пункт 4.1.1 кредитного договору № CNL-201/144/2007 від 24 грудня 2007 року таким, що порушує його права, як споживача й одночасне суперечить нормам ЦК України.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2016 року позов задоволено. Визнано недійсним пункт 4.1.1 кредитного договору № CNL-201/144/2007 від 24 грудня 2007 року, укладеного між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», та ОСОБА_4 Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 31 березня 2016 року рішення районного суду скасовано з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та залишити в силі рішення місцевого суду.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідност. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, у зв'язку із чим, обґрунтовано скасував рішення місцевого суду та вирішив спір по суті.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24 грудня 2007 року між сторонами був укладений кредитний договір № CNL-201/144/2007 про надання споживчого кредиту в розмірі 42500 доларів США, терміном до 24 грудня 2022 року.

Пунктом 4.1.1 кредитного договору передбачено, що за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строку, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум.

Скасовуючи рішення місцевого суду, апеляційний суд виходив з того, що позивачем не доведено та не вказано обставини, які можуть бути підставами для визнання п. 4.1.1 кредитного договору несправедливими.

Відповідно до ст. ст. 3, 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діалогового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову, оскільки ОСОБА_4 погодився з такими умовами, підписавши кредитний договір особисто і без застережень. Також перед укладанням кредитного договору, банком було ознайомлено позивача у письмовій формі з умовами кредитування, а також надано йому інформацію щодо орієнтованої сукупної вартості кредиту.

При цьому судом вірно зазначено, що підписанням договору без будь-яких застережень на отримання кредитних коштів, позивач підтвердив, що він обізнаний та погодився з усіма умовами такого договору. Також ОСОБА_4 не скористався правом, згідно положень ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», протягом 14 календарних днів відкликати згоду на укладання договору про надання споживчого кредиту без пояснень причини та не відмовився від його виконання, а тривалий строк користувався кредитними коштами, що також свідчить про згоду позивача з умовами договору.

При вирішенні даної справи судом апеляційної інстанції правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 31 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.С. Висоцька
І.М. Фаловська