Справа №583/2870/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/895/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

22 червня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Дубровної В. В. , Криворотенка В. І. ,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 березня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про усунення перешкод та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Охтирського міськрайоного суду Сумської області від 30 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_8 задоволені.

Позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 задоволені частково.

Зобовязано ОСОБА_3 припинити вирощування поголівя свиней у кількості, яка перевищує допустимі норми, визначені Санітарними правилами та нормами розміщення, влаштування та експлуатації малих ферм для утримання тварин (худоби, птиці, звірів) у населених пунктах Української РСР, затвердженими Головним Державним санітарним лікарем Української РСР 01 жовтня 1989 року, тобто у кількості більше девяти голів свиней, на земельній ділянці, що знаходиться за адресою пров. Поперечний, 7 в с. Підлозіївка Охтирського району Сумської області.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 по 2000 грн. кожному на відшкодування заподіяної моральної шкоди.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 залишені без задоволення.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 судові витрати в сумі 40,60 грн., на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 судові витрати в сумі по 111,24 грн. кожному.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинами справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вказує, зокрема, що суд першої інстанції при ухвалені рішення повинен був керуватися офіційними даними, а не припущеннями позивача ОСОБА_4 про відстань від сараю ОСОБА_3 до житлових будинків позивачів.

Суд не дослідив, яку худобу, птицю утримують самі позивачі, інші найближчі їх сусіди, крім ОСОБА_3, не розмежував, які моральні страждання завдає позивачам утримання свиней в кількості максимально 25-30 голів ОСОБА_3 та неприємні запахи гною, мухи від власних господарств, від утримання корів та свиней іншими сусідами.

Суд не зясував, що в 2009 році ОСОБА_3 лише почала відгодівлю свиней, перший раз взяла маленьких поросят, не маючи досвіду збуту, та лише з часом відрегулювала схему утримування свиней та реалізації, за якою вона з чоловіком могли справлятися з усією роботою. В 2010 році ОСОБА_3В утримувала одночасно не більше 30 голів свиней. Постановою про застосування адміністративно-запобіжних заходів за порушення санітарного законодавства від 14 вересня 2009 року №69 було заборонено утримувати свиней в кількості 50 голів. ОСОБА_3 з моменту винесення постанови ніколи не утримувала свиней у вказаній кількості, тому суд неправомірно послався на постанову 2009 року.

Суд першої інстанції вважав порушенням можливість утримувати свиней в кількості 100 голів, але жодною комісією не встановлено, що ОСОБА_3 утримує свиней в кількості 100 голів, навпаки, комісією встановлено, що умови утримування свиней ідеальні та утримується 24 свині.

Суд прирівняв до сільськогосподарського підприємства дрібне особисте підсобне господарство, для якого законом не затверджено норму голів свиней, а тому ОСОБА_3 не порушила Державні санітарні правила забудови населених пунктів, затверджені наказом Міністерства охорони здоровя України від 19 червня 1996 року №173, так як в цілому на момент огляду комісією утримувала 24 свині і відстань до жилої забудови повинна складати 25 м.

Вважає безпідставними висновки суду про порушення прав ОСОБА_5, який не проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, і відстань від її господарської споруди, де утримуються свині, до житлової будівлі ОСОБА_5 становить більше 50 м.

Вказує, що суд не зясував, що в домогосподарстві за адресою пров. Поперечний, 7 в с. Підлозіївка функціонують два підсобні господарства, так як за даною адресою проживають батьки ОСОБА_3, які самостійно утримують та відгодовують девять свиней у власному селянському господарстві.

Вважає помилковим висновок суду про те, що вона не отримувала відповідного дозволу на створення свиноферми, яку вона не утримує, оскільки утримання до 15 голів є дрібним особистим селянським господарством, а не свинофермою. ОСОБА_3 утримує 15 голів свиней на власній земельній ділянці, яка призначена для особистого селянського господарства, а її батьки - 9 свиней.

Зазначає, що суд безпідставно послався на відомості погосподарської книги Кардашівської сільської ради, які носять статистичний характер і не можуть підтверджувати факт наявності поголівя свиней, зазначеного в цій книзі.

Суд не встановив, яким алергеном викликані алергічні захворювання у позивача ОСОБА_7 та її сина ОСОБА_10, якими хворіють від 8 % до 12 % населення, з якого часу позивач страждає на дане захворювання, можливий сезонний алергічний риніт, обумовлений контактом з пилком певних рослин, можливо, захворювання викликається протягом всього року алергенами, які постійно присутні в навколишньому середовищі, а тому немає підстав вважати, що захворювання повязане з утриманням свиней відповідачем.

Вважає необгрунтованим висновок суду про те, що постійні крики свиней приносять позивачам душевні страждання, оскільки подвірний забій домашньої худоби не заборонений.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, який підтримав апеляційну скаргу з мотивів, в ній викладених, позивачів, які заперечують проти скарги та вважають рішення суду вірним, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

31 серпня 2015 року позивачі звернулись до суду з зазначеним позовом, мотивуючи вимоги, які уточнили в послідуючому, тим, що вони на праві приватної власності володіють та проживають в будинках, що розташовані на земельних ділянках в с. Підлозіївка Охтирського району за адресами: ОСОБА_4 - вул. Підлозіївська, 12; ОСОБА_5 - вул. Підлозіївська, 14; ОСОБА_6 вул. Підлозіївська, 31, ОСОБА_7 пров. Поперечний, 10; ОСОБА_8 пров. Поперечний, 1; ОСОБА_9 пров. Поперечний, 5.

Відповідачем ОСОБА_3 була побудована свиноферма в житловій зоні с. Підлозіївка, площею близько 300 кв.м, на якій протягом кількох років ведеться вирощування свиней, забій і реалізація свинини на ринку ПС ОСС «Охтирський ринок» в м. Охтирка Сумської області приблизно 15 днів на місяць.

Відповідно до довідки від 17 квітня 2015 року №346 Кардашівської сільської ради, по особовому рахунку №335-1 погосподарської книги №4 за 2011-2015 роки, в господарстві ОСОБА_3 значилася кількість поросят: в 2011 році - 105 голів, 2012 році - 25 голів, 2013 році - 70 голів, 2014 році - 100 голів, станом на 01 січня 2015 року - 15 голів.

Внаслідок діяльності свиноферми у радіусі близько 500 м спостерігається поширення неприємних запахів та не свіжого повітря, значне збільшення кількості гризунів (щурів) та мух, що створює загрозу для безпечного епідеміологічного стану мешканців, що проживають на цій території, та є порушенням санітарних правил і норм.

Посилались на Санітарні правила і норми розміщення, влаштування і експлуатації малих ферм для утримання тварин (худоби, птиці, звірів) у населених пунктах Української PCP, СанПіН 5.02.12/н, затверджені Головним державним санітарним лікарем Української PCP 01 жовтня 1989 року, згідно яких утримання свиней від 10 до 250 голів передбачає створення малої тваринницької ферми на підставі рішення відповідних органів з їх розміщенням за територією житлової забудови, у виробничій зоні населеного пункту або на спеціально наданій земельній ділянці; будівництво та експлуатація малих ферм для утримання худоби в зоні житлової забудови заборонене, і п. 2.2 передбачено, що в містах і селищах міського типу малі ферми для утримання тварин дозволяється розміщувати за селитебною територією в виробничій зоні населеного пункту або на спеціально виділеній земельній ділянці.

Як на правову підставу для задоволення позову посилались на Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів, затверджені наказом Міністерства охорони здоров'я України від 19 червня 1986 року N173, та на вимоги Державних будівельних норм України (ДБН Б.2.4-4-97) «Планування та забудова сільських поселень», якими встановлені розміри санітарно-захисних зон при утриманні тваринницьких, зокрема, свинарських, ферм, від малих сільськогосподарських підприємств та селянських (фермерських) господарств до житлової забудови, шириною яких слід вважати відстань між місцями виділення в атмосферу або грунт виробничих шкідливостей і житловою забудовою населеного пункту.

Посилались як на правову підставу своїх вимог на ст. ст. 282, 283, 319, ч. 1 ст. 383 ЦК України, згідно яких надається право вимагати припинення будь-якої діяльності фізичної особи, що призводить до забруднення довкілля; при здійсненні права власності власник зобовязаний дотримуватися вимог закону і моральних засад суспільства і не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі; власник квартири, житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва, та на ст. 41 Конституції України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 293 ЦК України, якими передбачено право особи на повагу до житла і приватного життя, на безпечне для життя і здоровя довкілля.

Вказували на положення ч. 1 ст. 50, п. «а» ч. 1 ст. 9 Закону України «Про охорону природного навколишнього середовища», якими визначено екологічну безпеку як стан навколишнього природного середовища, при якому забезпечується попередження виникнення небезпеки для здоровя людини, та зазначали, що забезпечення екологічної безпеки, що гарантується ч. 2 ст. 50 Закону України «Про охорону природного навколишнього середовища», є обовязком держави відповідно до ст. 16 Конституції України.

Вимоги обґрунтовували змістом п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», який дає право на безпечні для здоров'я і життя умови побуту, відпочинку та навколишнє природне середовище, та ч. 1 ст. 103, ст. 104 ЗК України, які встановлюють правила добросусідства, зобовязують власників та землекористувачів земельних ділянок використовувати ці ділянки відповідно до їх цільового призначення й таким чином, щоб землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдавалось найменше незручностей, зокрема. неприємні запахи, тощо; дають право громадянину, власнику або землекористувачу земельної ділянки, вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може вплинути на здоров'я людини.

Посилались на те, що відповідачем регулярно, протягом тривалого часу, порушувалися правила утримання свиней щодо дозволеної кількості голів та санітарних норм і правил, на фермі відсутня вентиляція, гноєсховище відсутнє, гній вивозиться на город, чим порушене їх право на належні умови проживання у власних оселях та на повагу до приватного життя протягом останніх років з 2007 року. В результаті утримання у житловій зоні (ферма знаходиться приблизно за 12 метрів від житлової зони) поголівя свиней у кількості, що перевищує допустимі норми, та повязаних із цим негативних наслідків: поширення неприємних запахів, несвіжого повітря, збільшення кількості мух у літній період та гризунів на території розміщення осель, криків свиней при забої майже кожний день, створюється ряд незручностей: унеможливлені провітрювання кімнат будинків, висушування білизни на подвірї, комфортний відпочинок на власному подвірї, створюється загроза для безпечного епідеміологічного стану навколишнього середовища.

Відповідач свідомо порушувала їх права на протязі багатьох років, в тому числі і після отримання постанов і рішень про правопорушення, винесених відносно неї, які не виконувала:

- постанови про застосування адміністративно-запобіжних заходів за порушення санітарного законодавства від 14 вересня 2009 року №69 Охтирської районної санітарно-епідеміологічної станції, у якій зазначено, що відповідач на своїй садибі добудував сарай і облаштував на території житлової садиби приватне фермерство, де утримується понад 50 голів свиней, проводиться забій; постановлено негайно заборонити використання вказаної будівлі для вирощування вказаної кількості свиней;

- постанови у справі про адміністративне правопорушення від 26 січня 2010 року № 26 інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Сумській області, в якій зазначено, що відповідач здійснила будівництво господарських приміщень без дозволу вказаної інспекції на виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги ст. 29 3акону України «Про планування і забудову територій;

- рішення Кардашівської сільської ради від 11 листопада 2014 року «Про розгляд звернення жителів с. Підлозіївка», у якому визначено відповідачеві у термін до 25 листопада 2014 року привести чисельність поголівя свиней до 9 голів, у термін до 12 лютого 2015 року ввести в експлуатацію самочинно збудовані господарські споруди.

ОСОБА_3 ігнорує закони України: займається підприємницькою діяльністю, як приватний підприємець в Охтирській ОДПІ не зареєстрована і податків не сплачувала; утримує поголівя свиней у кількості, що перевищує допустимі норми, продовжує створювати незручності для оточуючих.

Зазначали, що відповідачем позивачам заподіяно моральну шкоду, на відшкодування якої вони мають право на підставі п. 2 ч. 1 ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України,

Просили, уточнивши вимоги, визнати протиправними дії відповідача та стягнути з неї в термін 10 днів з дня набрання чинності рішенням суду на відшкодування моральної (немайнової) шкоди на користь кожного з позивачів 7000 грн., за виключенням ОСОБА_8, позов якого в цій частині за його заявою суд ухвалою від 7 грудня 2015 року залишив без розгляду; зобовязати відповідача припинити вирощування поголівя свиней у кількості, яка перевищує допустимі норми, визначені Санітарними правилами та нормами розміщення, влаштування та експлуатації малих ферм для утримання тварин (худоби, птиці, звірів) у населених пунктах Української PCP, затвердженими Головним державним санітарним лікарем Української PCP 1 жовтня 1989 року, на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: пров. Поперечний 7 в с. Підлозіївка Охтирського району Сумської області; стягнути з відповідача судові витрати (т. І, а. с. 3 9, 111, 119 120, 122 - 124).

Вирішуючи спір та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності доводів позивачів про порушення їхніх прав на належні умови проживання у власних будинках та на повагу до приватного життя, оскільки утримання відповідачем у житловій зоні та безпосередній близькості від будинків позивачів поголів'я свиней, що перевищує допустимі санітарні норми, має для позивачів негативні наслідки, які пов'язані з їх протягом тривалого часу проживанням в умовах поширення неприємних запахів, несвіжого повітря, значної кількості мух, що створює загрозу для здоров'я їх і членів їх сімей, безпечного епідеміологічного стану, що завдало позивачам моральної шкоди.

Визначаючи суму відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з характеру та обсягу душевних страждань, яких зазнали позивачі у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача, їх тривалості, враховуючи вимоги розумності і справедливості.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається та судом вірно встановлено, що позивачі мають у власності будинки і земельні ділянки та/або проживають у ІНФОРМАЦІЯ_3:

ОСОБА_9 на праві власності належать житловий будинок та земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, ведення особистого підсобного господарства за адресою: пров. Поперечний, 5 с. Підлозіївка, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житловий будинок від 06 лютого 1989 року, копією державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-СМ № 048344 від 25 лютого 1998 року (т. 1, а.с.194-196).

ОСОБА_5 на праві власності належать житловий будинок та земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, ведення особистого підсобного господарства за адресою: вул. Підлозіївська, 14 с. Підлозіївка, що підтверджується копіями договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки від 17 грудня 2008 року, копіями державних актів на право приватної власності на землю серія ЯЗ № 358416 від 08 квітня 2010 року та серія ЯЗ № 358417 від 08 квітня 2010 року, довідкою сільської ради про зміну нумерації господарств (т. 1, а.с.201-206).

ОСОБА_4 на праві власності належать житловий будинок та земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, ведення особистого підсобного господарства за адресою: вул. Підлозіївська, 12 с. Підлозіївка, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житловий будинок від 06 лютого 1989 року, копією державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-СМ № 048227 від 25 лютого 1998 року, довідкою про зміну нумерації господарств (т. 1, а. с. 207-211).

ОСОБА_8 на праві власності належать житловий будинок та земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, ведення особистого підсобного господарства за адресою: пров. Поперечний, 1а с. Підлозіївка, що підтверджується копією свідоцтва про права власності на житловий будинок від 06 лютого 1989 року, копією державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-СМ № 048343 від 25 лютого 1998 року (т. 1, а.с.191-193).

Позивач ОСОБА_7 постійно проживає і зареєстрована в житловому будинку за адресою: пров. Поперечний, 10 с. Підлозіївка, що розташований на земельній ділянці для будівництва та обслуговування жилого будинку, ведення особистого підсобного господарства, які належать на праві власності матері позивачки ОСОБА_11 згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 19 серпня 1988 р. та державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-СМ №048299 від 25 лютого 1998 року (т. 1, а.с.188-190, 231, 244).

Позивач ОСОБА_6 постійно проживає і зареєстрована в житловому будинку за адресою: вул. Підлозіївська, 31 с. Підлозіївка, що розташований на земельній ділянці для будівництва та обслуговування жилого будинку, ведення особистого підсобного господарства, які належать на праві власності її чоловікові ОСОБА_12 згідно свідоцтва про права власності на житловий будинок від 13 квітня 2006 року та державного акту на право приватної власності на землю від 25 лютого 1998 року. Це підтверджується і довідкою сільської ради про зміну нумерації господарств (т. 1, а.с.197-200, 232 - 234).

Відповідач ОСОБА_3 є власником житлового будинку з господарчими спорудами та земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,1022 га та ведення особистого селянського господарства площею 0,2934 га, розташованих за адресою: пров. Поперечний, 7 с. Підлозіївка Охтирського району, що підтверджується копіями державних актів на право власності на земельні ділянки серія ЯИ №567751 від 16 березня 2011 року та серія ЯИ № 567752 від 16 березня 2011 року, копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 30 січня 2016 року (т. 1 а.с. 238-240, т. 2, а.с. 90-92, 107).

Житлові будинки, які належать на праві власності позивачам і в яких проживають позивачі та члени їх сімей, межують та розташовані в безпосередній близькості з земельними ділянками та житловим будинком відповідача, що підтверджується копіями державних актів на право власності на земельні ділянки позивачів та відповідача, копіями технічних паспортів на домоволодіння позивачів та відповідача.

На належній їй на праві власності земельній ділянці ОСОБА_3 самовільно збудувала господарську споруду літер «б2», в якій утримує поголів'я свиней.

З постанови про застосування адміністративно-запобіжних заходів за порушення санітарного законодавства від 14 вересня 2009 року № 69 головного державного санітарного лікаря Охтирського району вбачається, що на території житлової садиби № 7 по пров. Поперечному в с. Підлозіївка Охтирського району добудоване приміщення сараю і облаштоване приватне фермерство, де станом на час перевірки 11 вересня 2009 року, за результатами якої складено акт, утримувалося 50 голів свиней, проводиться їх забій з подальшою реалізацією мяса свинини. Розміри господарчої будівлі збільшено з 80,6 кв.м до 270,4 кв.м, з яких 110 кв.м використовується під ферму для утримання свиней. Самочинно проведене будівництво добудови госоподарчої споруди не узаконенне. Відстань від господарчої будівлі, де утримуються свині, до житла сусіда ОСОБА_13 (с. Підлозіївка, пров. Поперечний, 5) становить близько 27 метрів. Постановою негайно заборонено використання господарчої будівлі на садибі відповідача для вирощування вказаної кількості свиней (т. 1, а.с. 10).

Постановою заступника начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області від 26 січня 2010 року №26 відповідача ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 96 КУпАП за будівництво господарських приміщень за адресою с. Підлозіївка, пров. Поперечний, 7 без дозволу інспекції на виконання будівельних робіт (т. 1, а.с. 11).

Рішенням Кардашівської сільської ради Охтирського району від 11 листопада 2014 року зобовязано власника домогосподарства в с. Підлозіївка, пров. Поперечний, 7 ОСОБА_3 у термін до 25 листопада 2014 року привести чисельність поголівя свиней, що утримуються в даному господарстві, до 9 голів, у відповідності до вимог Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоровя України від 19 червня 1996 року, у термін до 12 лютого 2015 року ввести в експлуатацію самовільно збудовані господарські споруди (т. 1, а.с. 12).

Згідно довідки виконкому Кардашівської сільської ради № 346 від 17 квітня 2015 року, відповідно до особового рахунку №335-1 погосподарської книги № 4, в господарстві ОСОБА_3 значиться така кількість поросят: станом на 01 січня 2011 року 25 голів (згідно заяв у березні придбано ще 30 голів віком до 2 місяців, у липні 50 голів); станом на 01 січня 2012 року 25 голів, станом на 01 січня 2013 року 70 голів, станом на 01 січня 2014 року 70 голів (згідно заяви у жовтні придбано 30 голів молодняка), станом на 01 січня 2015 року 15 голів (т. 1, а.с. 13).

Згідно довідки Управління ветеринарної медицини в Охтирському районі № 01-12/32 від 19 лютого 2016 року відповідачеві ОСОБА_3, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_4, згідно записів Журналу реєстрації видачі ветеринарних довідок по Охтирській районній державній лікарні ветеринарної медицини, було видано довідки про огляд свиней перед забоєм: за 2014 рік 98 ветеринарних довідок, за 2015 рік 73 ветеринарні довідки, за 2016 рік - 8 ветеринарних довідок (т.І, а.с.241).

Згідно довідки Охтирської міжрайонної державної лабораторії ветеринарної медицини № 01-12/13 від 22 лютого 2016 року, ОСОБА_3, згідно записів Журналу ветеринарно-санітарної експертизи в ОДЛВСЕ, було видано експертні висновки про якість мяса: за 2014 рік 98 висновків, за 2015 рік 73 висновки, з 01 січня 2016 року по 19 лютого 2016 року 8 висновків, ОСОБА_14 в 2016 році одержав один експертний висновок про якість мяса (т. І, а. с. 242).

З повідомлення підприємства облспоживспілки «Охтирський ринок» від 10 листопада 2015 року № 56 вбачається, що чоловік відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_14 користувався послугами мясного павільйона для реалізації мясопродуктів в 2014 році і користується по теперішній час (т. І, а.с.92).

Головне управління ДФС у Сумській області довідкою від 22 лютого 2016 року повідомило, що відповідач та її чоловік не перебувають на податковому обліку в Охтирській ОДПІ як фізичні особи підприємці (а.с.243, т.1)

Згідно акту обстеження від 13 січня 2016 року домоволодіння, яке належить відповідачу ОСОБА_3, комісією в складі сільського голови Кардашівської сільської ради ОСОБА_15, представника Управління ветеринарної медицини ОСОБА_16, лікаря загальної гігієни Охтирського міськрайонного управління головного управління Держсанепідслужби у Сумській області ОСОБА_17, начальника відділу містобудуваня та архітектури Охтирської райдержадміністрації ОСОБА_18, при обстеженні було встановлено, що за житловим будинком на відстані 6 метрів знаходиться господарська споруда розміром 27 м на 10 м, загальною площею 270 кв. м. Зі слів ОСОБА_14 (чоловіка власниці домоволодіння) споруда використовуються ним та членами його сімї сином та дружиною для утримання та вирощування свиней. Всередині приміщення знаходиться сім станків для утримання свиней, орієнтовно розміром 4 на 4 метри. В кожному станку розташовані корита для кормів та підведена автоматизована поїлка. Спереду станків знаходиться короб для стоку сечі та нечистот, з пристосуванням для змиву нечистот (шланг, до якого підведена вода). При огляді станків встановлено, що там знаходиться 24 свині, а саме 20 голів віком від 4 до 6 місяців, 4 голови віком до 9 місяців. В приміщенні є 6 вікон, які пристосовані для провітрювання приміщення шляхом їх відкриття, над вікнами розташовані вісім душників для витяжки повітря назовні. При вході в приміщення праворуч внизу на висоті 0,4 м від підлоги знаходиться пристосування для примусового провітрювання приміщення. Оглядом приміщення встановлено, що в ньому можна утримувати близько 100 голів свиней. Біля зазначеної господарської споруди розташований промисловий холодильник для збереження мясопродукції, місце для забою тварин, яке огороджене шифером, зі збудованим навісом, поруч знаходиться вигрібна яма для збору сечі та інших нечистот, яка сполучена з коробом для збору нечистот, що виходить зі споруди, де утримуються свині. Вигрібна яма негерметична, накрита листами шиферу, поруч знаходиться гноєсховище, огороджене забором з листового металу (т.1, а.с. 165).

Згідно акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 59 від 08 лютого 2016 року, складеного Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції в Сумській області, при перевірці достовірності даних в декларації про готовність обєкта до експлуатації від 15 грудня 2015 року № СМ 87, а саме - будівництва відповідачем ОСОБА_3 господарської будівлі за адресою пров. Поперечний, 7 с. Підлозіївка Охтирського району, встановлено внесення ОСОБА_3 недостовірних даних в частині функціонального призначення та місця розташування цієї будівлі на земельній ділянці, а саме: фактичне функціональне призначення будівлі «Сарай-прибудова літ. «б2» за адресою с. Підлозіївка, пров. Поперечний, 7 - мала тваринницька ферма, так як в ній кількість свиней перевищує 10 голів, яка не може розміщуватись на земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва і обслуговуванням жилого будинку, господарських будівель та споруд. ОСОБА_3, розмістивши за адресою с. Підлозіївка, пров. Поперечний, 7, ферму для вирощування свиней, порушила п. 4.26 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських та сільських поселень», згідно якого малі тваринницькі ферми (фермерські господарства) з утриманням великої рогатої худоби або свиней від 10 до 250 голів у селищах міського типу, селах слід розміщувати на відокремлених ділянках з дотриманням розмірів санітарно-захисних зон. Крім того, частини будівлі сараю-прибудови «б2» знаходиться поза межами земельної ділянки, наданої ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (т. 1, а. с. 245, т.ІІ, а.с.113-114).

Рішенням № 10-Р від 10 лютого 2016 року Головного інспектора будівельного нагляду управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області на підставі акту № 59 від 8 лютого 2016 року перевірки, яким встановлено факт зазначення недостовірних даних, скасовано реєстрацію декларації про готовність обєкта до експлуатації, зареєстровану 15 грудня 2015 року (а.с.109, т.2).

Згідно наказу Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Сумській області № 10-н від 12 лютого 2016 року визнано скасованою реєстрацію декларації про готовність обєкта до експлуатації від 15 грудня 2015 року № СМ 87 - сараю-прибудови літ «б2» по пров. Поперечний, 7 с. Підлозіївка Охтирського району, замовник ОСОБА_3 (т.ІІ, а.с.108).

Відповідно до Санітарних правил і норм розміщення, влаштування і експлуатації малих ферм для утримання тварин (худоби, птиці, звірів) у населених пунктах Української РСР СанПіН 5.02.12/н, затверджених Головним державним санітарним лікарем Української РСР 1 жовтня 1989 року, утримання свиней від 10 до 250 голів передбачає створення малої тваринницької ферми на підставі рішень відповідних органів з їх розміщенням за територією житлової забудови, у виробничій зоні населеного пункту або на спеціально наданій земельній ділянці.

Згідно п. п. 2.1 - 2.3 вказаних правил, розміщення малих тваринницьких ферм в населених пунктах (містах, селищах міського типу, селах) повинне здійснюватись відповідно до вимог санітарно-будівельних нормативних документів, земельного, водного і лісного законодавства, а також з врахуванням проектів районного планування, генеральних планів міст і приміських зон, селищ міського типу, сільських населених пунктів.

В містах і селищах міського типу малі ферми для утримання тварин дозволяється розташовувати за селитебною територією у виробничій зоні населеного пункту або на спеціально відведеній земельній ділянці.

В селах малі тваринницькі ферми найбільш доцільно облаштовувати на відокремлених ділянках у виробничій зоні населеного пункту.

Вказаними правилами з метою запобігання небезпеки забруднення та інфікування навколишнього середовища передбачається створення санітарно-захисної зони від малих тваринницьких ферм до межі житлової забудови залежно від кількості поголів'я тварин, зокрема, при створенні свиноферм із кількістю поголів'я 15 тварин - 25 м, 30 голів 50 м, 50 голів 75 м, 75 голів 150 м, 100 тварин - 150 м, понад 200 тварин - 500 м.

Державними санітарними правилами планування та забудови населених пунктів, затвердженими наказом Міністерства охорони здоров'я України від 19 червня 1996 року №173, також передбачено створення санітарно-захисної зони від сільськогосподарських підприємств до жилої забудови та прирівняних до неї об'єктів залежно від кількості поголів'я тварин, зокрема, при створенні свиноферм із кількістю поголів'я 15 тварин - 25 м, 30 голів 50 м, 50 голів 75 м, 75 голів 150 м, 100 тварин - 150 м, 150 голів 300 м, понад 200 тварин - 500 м.

Пунктом 1.2 цих правил передбачено, що вони є обов'язковими для дотримання всіма державними, кооперативними, колективними та приватними підприємствами, організаціями та установами незалежно від відомчого підпорядкування та форм власності, а також посадовими особами та громадянами України, інвесторами - громадянами інших держав.

Згідно п. п. 8.1, 8.2 Правил утримання домашніх та інших тварин і поводження з ними на території Кардашівської сільської ради, затверджених рішенням Кардашівської сільської ради від 24 грудня 2015 року на підставі ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування», на території приватних садиб допускається влаштування господарських будівель для утримання свійських тварин, при умові викоання вимог, викладених у ДБН 360-92 (додаток 2); при наявності умов для утримання на території одного домоволодіння допускається утримувати свиней до 10 голів (з приплодом) (а.с.184 187, т.1).

Згідно ст. 22 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» громадяни зобов'язані утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності жилі, виробничі, побутові та інші приміщення відповідно до вимог санітарних норм. У процесі експлуатації виробничих, побутових та інших приміщень, споруд, обладнання, устаткування, транспортних засобів, використання технологій їх власник зобов'язаний створити безпечні і здорові умови праці та відпочинку, що відповідають вимогам санітарних норм, здійснювати заходи, спрямовані на запобігання захворюванням, отруєнням, травмам, забрудненню навколишнього середовища.

Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які, зокрема, означають можливість належним чином використовувати річ для своїх потреб за її призначенням; при здійсненні права власності власник зобов'язаний дотримуватися вимог закону і моральних засад суспільства і не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Власник житлового будинку має право використовувати його для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч. 1 ст. 383 ЦК України).

Згідно ст. ст. 386, 391 ЦК України власник, права якого порушені, має право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би вони й не були пов'язані з порушенням права володіння, та право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

Нормами ст. 41, 50 Конституції України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 293 ЦК України передбачено право особи на повагу до житла і до приватного життя, на безпечне для життя і здоров'я довкілля.

Праву кожної людини на безпечне для життя та здоров'я довкілля відповідає обов'язок всіх інших осіб утримуватись від негативного впливу на нього, що закріплено і у ч. 2 ст. 293 ЦК України, згідно якої діяльність фізичної та юридичної особи, що призводить до нищення, псування, забруднення довкілля, є незаконною.

У відповідності з ч. 1 ст. 103, ст. ст. 103, 104 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо); власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше; власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно розяснень, які містяться в п. п. 2, 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31 березня 1995 року з послідуючими змінами, спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: у випадках, передбачених ЦК України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З огляду на встановлені судом обставини справи, які відповідачем належними доказами не спростовані, та наведені норми матеріального права, суд зробив обґрунтований висновок про наявність правових підстав для задоволення позову, оскільки доказами в справі безспірно встановлено порушення відповідачем вимог щодо утримання поголівя свиней, порушення в звязку з цим прав позивачів на екологічно чисте довкілля, на таке, що відповідає санітарним нормам і правилам, користування своїми садибами, своєю власністю та комфортне проживання в належних їм будинках.

Аналіз норм матерального права дає підстави для висновку про те, що кількість свиней, яку утримує відповідач, вимагає організації малої тваринницької ферми з дотриманням санітарних норм і правил, які нею порушені, з огляду на відстань від садиб позивачів.

Доводи відповідача про те, що для підсобного господарства, яке вона утримує, не передбачені норми щодо кількості утримання свиней, є безпідставними, оскільки п. п. 1.1, 1.2 Санітарних правил і норм розміщення, влаштування і експлуатації малих ферм для утримання тварин (худоби, птиці, звірів) у населених пунктах Української РСР СанПіН 5.02.12/н, затверджених Головним державним санітарним лікарем Української РСР 1 жовтня 1989 року, передбачають, що ці правила призначені для застосування в умовах України і мають метою запобігти небезпеці забруднення і інфікування навколишнього середовища.

Правилами встановлено, що мала тваринницька ферма це виробничий обєкт для утримання обмеженої кількості сільськогосподарських тварин, зокрема, свиней від 10 до 250 голів.

Ці санітарні правила і норми обовязкові для всіх державних, кооперативних і громадських підприємств підприємств, організацій і установ незалежно від відомчої належності, що здійснюють проектування, будівництво, реконструкцію і експлуатацію малих ферм для утримання тварин, а також для індивідуальних забудовників.

Доводи відповідача про те, що в належній їй садибі проживають її батьки і також утримують 9 голів свиней, є безпідставними, оскільки в справі відсутні докази набуття її батьками у встановленому законом порядку права користування її земельною ділянкою, належними їй спорудами, та того, що частина свиней є їх власністю, що давало б підстави вважати її доводи обґрунтованими. Крім того, утримання свиней в одній садибі за однією адресою не дає підстав вважати, що в такому випадку не повинні застосовуватись вищенаведені санітарні норми і правила, що стосуються організації малих тваринницьких ферм.

Не спростовують висновків суду і доводи скарги про те, що позивачеві ОСОБА_5 не заподіяна моральна шкода, оскільки факт проживання цього позивача в іншому місці не позбавляє його права на захист від дій відповідача за місцем розташування належного йому обєкта власності, порушення права користування якою, обмеження в користуванні в результаті незаконних дій відповідача з огляду на встановлені судом обставини є безсумнівним.

Посилання відповідача на те, що медичні документи позивача ОСОБА_7 та її сина ОСОБА_10, які мають алергічні захворювання (а.с. 60, 61, т.1), не підтверджують причинний зв'язок з утриманням відповідачем свиноферми, також є необгрунтованими. Заподіяння позивачеві з захворюванням на хронічний алергічний реніт моральної шкоди в зв'язку з забрудненням довкілля, в результаті порушення відповідачем санітарних норм при утриманні свиней, суд обгрунтовано вважав доведеним, з огляду на те, що неприємні запахи, зокрема, сечі, не свіже повітря не можуть вважатись нормальним середовищем, тим більше, для проживання людини з таким захворюванням.

Доводи відповідача з посиланням на дані погосподарського обліку про те, що інші мешканці села сусіди позивачів і самі позивачі також утримують свиней та іншу домашню худобу (а. с. 143, т.1; а. с. 1-85, т.2), а тому суд безпідставно не розмежував, які моральні страждання в результаті цього отримують позивачі, та не врахував, що комісією не виявлено порушень при утриманні відповідачем свиней, також є необгрунтованими, оскільки доказами в справі підтверджується факт порушення саме відповідачем санітарних норм при утриманні належних їй свиней на своїй садибі в безпосередній близькості від будинків, належних позивачам, враховуючи кількість свиней та недотримання в звязку з цим санітарно-захисних зон, що порушує право позивачів на чисте довкілля.

Посилання відповідача на те, що її право на утримання підсобного домашнього господарства гарантоване законом і не обмежене у кількості утримання свиней, є таким, що не грунтується на вимогах вищенаведених норм матеріального права, якими унормована така кількість, розмір санітарно-захисних зон та передбачене право на захист від порушень зазначених вимог закону.

Доводи ОСОБА_3 про те, що суд керувався лише поясненнями позивачів щодо відстані між садибами, є необгрунтованими, оскільки, враховуючи кількість свиней, яку вона утримує, вона не надала доказів тому, що відстань між її господарською будівлею, де вона їх утримує, та садибами позивачів, є більшою, чим зазначено в рішенні суду, та такою, що відповідає вимогам санітарних норм та правил, а також тому, що, утримуючи більше 9 свиней, вона отримала передбачений нормативними актами дозвіл відповідного органу на створення малої тваринницької ферми, що передбачає її розміщення за територією житлової забудови, у виробничій зоні населеного пункту або на спеціально наданій земельній ділянці.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд, вірно встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, правильно застосував правові норми та ухвалив законне і обґрунтоване рішення, для скасування чи зміни якого підстави відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 березня 2016 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -