У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Київській області Гопцій Р.О. про обмеження права виїзду боржника за межі України без вилучення паспортного документу, боржник: ОСОБА_2, стягувач: ОСОБА_3, суд,-тест

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець звернувся до суду з вищезазначеним поданням мотивуючи свої вимоги тим, що в відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області з 24.09.2015 року на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист Обухівського районного суду Київської області № 2-586/14 від 23.09.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) за договором позики № 01-04/09 від 27.07.2011 року 6 441 710 (шість мільйонів чотириста сорок одну тисячу сімсот сімдесят) грн. 89 коп.

Зазначає, що боржнику ОСОБА_2 достеменно відомо про виконавче провадження, у нього у власності є майно, реалізація якого дозволить виконати грошове зобов'язання перед ОСОБА_3, однак боржник свідомо не хоче виконувати грошове зобов'язання та намагається будь-яким шляхом перешкодити примусовому виконанню виконавчого листа.

Звертає увагу суду на те, що впродовж здійснення виконавчого провадження встановлено, що у добровільному порядку виконавчий документ не виконано та у разі виїзду за кордон боржника буде неможливим або ускладненим виконати вищевказаний виконавчий документ.

Враховуючи вищевикладене, а також керуючись статтею 124 Конституції України, статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження», статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України», п. 8 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, листа Національного Банку від 03.11.2009 «Щодо обмеження виїзду за межі України боржників банків» та листа Міністерства юстиції України «Щодо виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов'язання, в тому числі зі сплати аліментів, покладені на них рішеннями судів від 06.06.2008 р. № 25-32/507», ст.ст. 217, 377-1 ЦПК України, звертається з даним поданням до суду та просить постановити рішення, яким тимчасово обмежити право виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до виконання своїх зобов'язань за виконавчим документом, без вилучення паспортного документу.

Державний виконавець в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, до суду надійшло клопотання згідно якого просять розглядати справу за відсутності представника відділу у зв'язку із його перебуванням на виконавчих діях та великою завантаженістю, подання задовольнити і про прийняте рішення повідомити відділ.

Суд вважає за можливе розглядати подання за відсутності представника відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Київській області за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, в провадженні відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на примусовому виконанні дійсно перебуває виконавчий лист Обухівського районного суду Київської області № 2-586/14 від 23.09.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 за договором позики № 01-04/09 від 27.07.2011 року 6 441 710 грн. 89 коп. (а.с. 38, 39-40).

Стаття 1 ЗУ «Про виконавче провадження» визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.09.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Гопцієм Р.О. (надалі - державний виконавець) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 48842572 з виконання виконавчого листа Обухівського районного суду Київської області № 2-586/14 від 23.09.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 за договором позики № 01-04/09 від 27.07.2011 року 6 441 710 грн. 89 коп. та надано боржнику строк в сім днів для добровільного виконання рішення (а.с. 37).

Копія вищезазначеної постанови 24.09.2015 року була направлена на адресу боржника за вихідним номером 11124 (а.с. 35, 36).

24.09.2015 року державним виконавцем винесено постанову у виконавчому провадженні № 48842572 про арешт всього майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 34).

24.09.2015 року державним виконавцем було направлено вимоги до Управління держземагенства в Обухівському районі, УДАІ ГУ МВС України в м. Києві та Київській області, державної інспекції сільського господарства в Київській області Національної комісії з цінних паперів щодо надання інформації про наявність зареєстрованого за боржником ОСОБА_2 майна (а.с. 32).

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, за боржником ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельні ділянки кадастровий номер НОМЕР_5, кадастровий номер НОМЕР_3 та домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, а також земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_4, кадастровим номером НОМЕР_6 та будинок за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 22-31).

Судом встановлено, що боржником в строк наданий державним виконавцем не виконано рішення суду в добровільному порядку у зв'язку з чим 21.12.2015 року державним виконавцем було направлено вимогу, якою повідомлено сторони про проведення виконавчих дій, щодо опису майна боржника.

З матеріалів подання вбачається, що з початку примусового виконання виконавчого листа Обухівського районного суду Київської області № 2-586/14 від 23.09.2015 року, боржником створюються штучні перешкоди з його виконання, зокрема останнім оскаржуються дії державного виконавця з метою унеможливлення звернення стягнення на його майно, шляхом його реалізації на прилюдних торгах.

Так, останній оскаржує дії державного виконавця та постанови про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні (а.с. 7-13).

Також боржником оскаржуються дії державного виконавця з призначення привселюдних торгів (а.с. 14-21).

Крім того, судом встановлено, що після ухвалення Обухівським районним судом Київської області рішення по справі № 2-586/14 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 почали вчиняти дії, направлені на поділ майна, а саме було подано позовні заяви до Обухівського районного суду Київської області, Голосіївського районного суду міста Києва, і в даних справах вживаються заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно боржника, які унеможливлюють його реалізацію у виконавчому провадженні № 48842572.

З викладеного вбачається, що державним виконавцем під час виконання виконавчого листа Обухівського районного суду Київської області № 2-586/14 від 23.09.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 за договором позики № 01-04/09 від 27.07.2011 року 6 441 710 грн. 89 коп. було вжито цілий ряд заходів примусового виконання вказаного виконавчого листа, визначених ЗУ «Про виконавче провадження», які позитивного результату не дали.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 07.05.2014 року по цивільній справі № 2-586/14 до цього часу залишається не виконаним і боржником чиняться свідомі перешкоди з його виконання, що об'єктивно знайшло своє підтвердження в судовому засіданні.

Стаття 124 Конституції України визначає, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Судом встановлено, що законодавцем в чинному законодавстві України надано право державному виконавцю у процесі здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням (п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону «Про виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК України).

З системного аналізу вказаних норм ЗУ «Про виконавче провадження» та ЦПК України в сукупності з іншими їх нормами та нормами іншого чинного законодавства України можна зробити висновок, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням, є крайнім заходом забезпечення виконання судового рішення і може бути застосований лише в тому випадку, коли державним виконавцем вичерпано всі можливі заходи примусового виконання рішень.

Судом достовірно встановлено та об'єктивно підтверджується наданими державним виконавцем матеріалами, якими він обґрунтовує доводи свого подання, що ним вичерпано всі можливі заходи примусового виконання рішень, визначені ЗУ «Про виконавче провадження», однак боржник ухиляється від виконання покладених на нього зобов'язань за виконавчим листом Обухівського районного суду Київської області № 2-586/14 від 23.09.2015 року та свідомо не виконує рішення суду.

Стаття 11 ЦПК України визначає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З врахуванням вищевикладеного, а також встановлених в судовому засіданні обставин, суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги державного виконавця знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому подання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, ст. 124 Конституції України, ст.ст. 11, 27 ЗУ «Про виконавче провадження», керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Подання задовольнити.

Тимчасово обмежити право виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3, до виконання ним своїх зобов'язань за виконавчим листом Обухівського районного суду Київської області № 2-586/14 від 23.09.2015 року, без вилучення паспортного документу.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка

СуддяВ. С. Декаленко