Справа № 521/3124/ 15-ц
Провадження № 2/521/337/ 16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Поліщук І.О.,

при секретарі - Святецькій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до КП «Міське агентство з приватизації житла», Департаменту міського господарства Одеської міської ради, за участю третіх осіб Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, ОСОБА_2 про визнання не чинним розпорядження органу приватизації, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до КП «Міське агентство з приватизації житла», Департаменту міського господарства Одеської міської ради, за участю третіх осіб Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, ОСОБА_2, уточнивши який, просить суд визнати не чинним розпорядження органу приватизації № 210634 від 12 червня 2008року про передачу у спільну часткову власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1. Свій позов обґрунтовує тим, що 10 лютого 2015 року, після того як її представник ознайомилася з матеріалами цивільної справи № 1519/ 2-5341/11, порушеної за позовом органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації ОМР до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, їй стало відомо, що приватизація квартири АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3, та малолітньої ОСОБА_4, опікуном якої є позивачка, здійсненна без волевиявлення щодо цього ОСОБА_3. Позивачка вказує, що згідно норм Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» - передача державного житла у власність наймача допускається виключно за наявності волевиявлення право набувача (користувача житлом). Однак заява ОСОБА_3 від 10 червня 2008року не містить підпису заявниці, а підписана від імені ОСОБА_3 - ОСОБА_2. Крім цього довіреність від імені ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_2 не містить повноважень щодо приватизації квартири АДРЕСА_1. Про те, що ОСОБА_3 не мала наміру приватизувати вказану квартиру свідчить той факт, що до моменту своєї смерті вона не здійснювала жодних дій, спрямованих на оформлення свого права власності на квартиру АДРЕСА_1. Крім цього, станом на 10 червня 2008 року ОСОБА_3 не могла довіряти ОСОБА_2 здійснення будь-яких дій в її інтересах, так як саме той час ОСОБА_2 викрала всі документи ОСОБА_3 та неправомірно утримувала їх, тому ОСОБА_3 була вимушена звернутися з відповідною заявою до правоохоронних органів. З таких обставин, при відсутності на це волевиявлення єдиної повнолітньої особи, яка мала право користування квартирою АДРЕСА_1 - приватизація даного житла є неправомірною.

В судовому засіданні представниця позивачки - ОСОБА_5, позов своєї довірительки підтримала з підстав викладених у позовній заяві та додатково звернула увагу суду, що норми Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення про прядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року (в редакції чинній на момент винесення оспорюваного розпорядження) - не передбачають передачу житла у власність громадян на підставі заяви не підписаної не заявником, а іншою особою (навіть за довіреністю). Таким чином враховуючи, що ОСОБА_3 заяву про приватизацію квартири, яка знаходилася в її користуванні не підписувала, тому оспорювальне розпорядження слід визнати не чинним.

Представники відповідачів - Департаменту міського господарства Одеської міської Ради, Одеське міське агентство з приватизації житла - в судові засідання не з'являлися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомляли.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Одеської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала в повному обсязі, вважаючи що є всі підстави для задоволення позову.

Третя особа - ОСОБА_2 заперечуючи проти позову пояснила суду, що за життя ОСОБА_3 була знайома з нею тривалий час, ОСОБА_3 довіряла їй, тому у 2008 році видала довіреність, в якій уповноважила її - ОСОБА_2, представляти її інтереси, в тому числі і щодо приватизації житла. ОСОБА_2 вказувала, що посилання позивача на те, що заява від 10.06.2008 року не підписана ОСОБА_3, а ОСОБА_2, і тому передача державного житла у власність наймача була проведена без волевиявлення право набувача, а також той факт, що ОСОБА_3 до моменту своєї смерті не здійснювала жодних спрямованих на оформлення свого права власності на квартиру не відповідає дійсності, так як волевиявлення ОСОБА_6 виражалося в наданні довіреності, в якій чітко вказувалася можливість представляти інтереси в тому числі і щодо приватизації, а сама довіреність, як правовий акт, повністю відповідає нормам Глави 17 ЦК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 10 червня 2008 року за вхідним номером 315 у КП «Міське агентство з приватизації житла» Малиновського районного відділення зареєстрована заява ОСОБА_3, в якій вона просить оформити передачу у приватну власність (спільну часткову) власність квартиру, що займає з членами сім'ї на умовах найму. При оформленні квартири у спільну часткову власність просить передбачити розподіл долі власності між членами сім'ї у рівних частках. Заява підписана двома особами, від імені ОСОБА_3 - ОСОБА_2 по довіреності, нижче підписи якої значиться підпис опікуна ОСОБА_4 - ОСОБА_1 Підпис опікуна ОСОБА_4 - ОСОБА_1 виконана нею особисто, що сторонами не оспорюється. Разом з вищевказаною заявою до КП «Міське агентство з приватизації житла» подано довідку про склад сім'ї наймача ізольованої квартири АДРЕСА_1, згідно з якою у квартирі мешкають та мають право на житло на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»: ОСОБА_3 - основний квартиронаймач, 1931 року народження, прописана у будинку - з 23.02.1994 року; ОСОБА_4 - онука, 2003 року народження, прописана з 10.03.2006 року; копія громадянського паспорту ОСОБА_3, виданого 23 грудня 1996 року Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області; копія свідоцтва про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, виданого Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, 17 серпня 2006 року; довіреність від імені ОСОБА_3, посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, якою ОСОБА_3 уповноважує ОСОБА_2, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2, бути її представником в усіх державних, громадських, господарських та інших органах та організаціях незалежно від підпорядкування, форм власності, галузевої належності з усіма необхідними повноваженнями з питань управління та розпорядження усім її майном, в чому би воно не полягало і де б воно не знаходилося, з правом вивезення його за кордон, укладати всі передбачені законом угоди по управління та розпорядженням майном: купувати, продавати, приймати в подарунок,обмінювати, робити ремонті роботи, перепланування, переобладнання та будівництва, приватизувати, заставляти та приймати у заставу житлові будинку та інше майно та інше. Вказаною довіреністю передбачено виконання інших повноважень передбачених законодавством України. За цією довіреністю представник користується правом подання (отримання) та підпису всіх документів, необхідних для виконання наданих цією довіреністю повноважень, включаючи позовні та інші заяви, скарги, дублікати будь-яких документів тощо; копія громадянського паспорту ОСОБА_2, виданого Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 21 лютого 1996 року; висновок органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації про надання дозволу гр. ОСОБА_1 (опікуну малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3) від імені малолітньої здійснити приватизацію квартири АДРЕСА_1; копія громадянського паспорту ОСОБА_1, виданого Жовтневим РВ ОМУ УМВС України в Одеській області; експлікація внутрішніх площа дів до плану житлового будинку по АДРЕСА_1. На підставі поданих сторонами документів, 12.06.2008 року за № 210634 в.о. начальника Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради А.Й. Орловським підписане розпорядження органу приватизації, зі змісту якого вбачається, що від наймача ОСОБА_3 надійшла заява на приватизацію квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка використовується нею та членами її сім'ї на умовах найму. Мешканці квартири згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» мають пільгу на безоплатну передачу у власність квартири. Після розрахунку та розгляду матеріалів з зазначеного питання вирішили: 1. Прохання наймача ОСОБА_3 задовольнити та передати вказану квартиру в приватну, спільну часткову власність гр. ОСОБА_3, ОСОБА_4 в рівних частках. Уповноваженим власником квартири визначити ОСОБА_3 Згідно з пунктом 5 вказаного розпорядження міському агентству з приватизації житла доручено оформити свідоцтво про право на житло у десятиденний термін.

12 червня 2008 року Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради, видано Свідоцтво про право власності на житло, яким посвідчено, що квартира, яка знаходиться з адресою: АДРЕСА_1 дійсно належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та члену її сім'ї - ОСОБА_4 в рівних частках. Зі змісту Свідоцтва вбачається, що квартира приватизована Згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від 12 червня 2008 року № 210634 зареєстровано і записано в реєстрову книгу за № 3-27104.

Згідно ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і та ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

На підставі ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та п. 5 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 року №56 до членів сім`ї наймача, які нарівні з наймачем мають право на приватизацію житла, включаються громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Частиною 2 статті 8 вказаного Закону передбачено, що передача квартир (будинків) житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Відповідно до ч.3 ст.8 Закону передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання зави громадянина.

Стороною позивачів оскаржується тільки розпорядження органу приватизації № 210634 від 12 червня 2008 року про передачу у спільну часткову власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1. Вважаючи оскаржу вальний документ не чинним ОСОБА_1 вказувала, що при приватизації житла органом приватизації допущені порушення вимог Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», який передбачає тільки особисто згоду на приватизацію мешканця квартири, і тому при вирішенні питання про приватизацію житла представництво інтересів мешканця квартири не допускається, навіть за наявності доручення. Крім цього позивачка та її представник ОСОБА_5 звертала увагу суду, що на час оформлення документів щодо приватизації спірної квартири волевиявлення наймача квартири ОСОБА_3 на здійснення дій пов'язаних з оформленням її права власності на квартиру не було. У підтвердження підстав позову позивачка та її представник посилаються на заяву ОСОБА_3 до Малиновського РВ ГУМВС України в якій вона повідомляє про викрадення у неї документів ОСОБА_2

Стосовно документів, які представлені стороною позивачки як докази у підтвердження їхніх позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з протоколу усної заяви (повідомлення) про злочин від 12.06.2008 року, ст.о/у ОУР Малиновського РО прийнято заяву від ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючої АДРЕСА_1. Згідно даної заяви ОСОБА_3 просить вжити заходи до громадянки ОСОБА_2, проживаючої АДРЕСА_2, яка в її квартирі АДРЕСА_1 забрала її документи: громадянський паспорт, документи на квартиру і ховається. 12.06.2008 року о/у Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області у ОСОБА_3 відібрано пояснення, в якому ОСОБА_3 пояснила що проживає з 1993 року разом з онукою, є пенсіонеркою, більший час проводить дома. Приблизно два місяці назад вона познайомилася з ОСОБА_2, яка мешкає в АДРЕСА_2, якій розповіла про складну ситуацію, що склалася у її онуки, яка знаходиться у дитячому будинку. ОСОБА_2 пообіцяла їй доглядати її та її онуку. 11.04.2008 року за обоюдною згодою, вона у нотаріуса ОСОБА_7, підписала генеральну довіреність на розпорядження всім її майном на громадянку ОСОБА_2. Після підписання довіреності ОСОБА_2 забрала всі документи, громадянський паспорт на її ім'я, документи на квартиру, після чого від неї ховається, за місцем мешкання не проживає, її місцезнаходження невідоме. Далі у заяві ОСОБА_3 вказує, що сьогодні, 12.06.2008 року вона прийшла до ЖЕК, де їй повідомили, що приходили невідомі люди та намагалися приватизувати її квартиру, після чого вона вирішила звернутися із заявою до міліції. У зв'язку зі зверненням ОСОБА_3 до Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області з вищевказаною заявою, начальником Малиновського РВ приватному нотаріусу було направлено листа в якому вказується, що громадянка ОСОБА_3 у в'язку викладеними у заяві обставинами просить скасувати генеральну довіреність ВКК № 589 349, реєстровий номер 1752. Ксерокопія довіреності та Форма-1 на громадянку ОСОБА_3 додавалася. Згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреності до Єдиного реєстру довіреностей внесено реєстраційний запис реєстраційний номер 24030672 про припинення дії довіреності від 11.04.2008 року посвідченої приватним нотаріусом Шклярук З.М., скасування довіреності зареєстровано 14.06.2008 року за заявою ОСОБА_3 від 14.06.2008 року.

21.06.2008 року начальником Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області за результатами розгляду заяви ОСОБА_3, затверджено постанову про відмову у порушенні кримінальної справи до приїзду ОСОБА_2 до міста Одеси.

Як вбачається з постанови про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи та направлення матеріалів для проведення додаткової перевірки, 17 липня 2008 року Першим заступником прокурора Малиновського району м. Одеси, за результатами розгляду в порядку нагляду матеріалів перевірки № 3218 від 21.06.2008 року за зверненням ОСОБА_3 щодо неправомірних дій з боку ОСОБА_2, встановлено, що 17.07.2008 року до прокуратури Малиновського району м. Одеси надійшли матеріали перевірки за зверненням ОСОБА_3 щодо неправомірних дій з боку ОСОБА_2, за результатами якої 21.06.2008 року оперуповноваженим СУР Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області Хоренко А.А. винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі ст.6 п.2 КПК України. У ході проведення перевірки законності прийнятого рішення встановлено, що постанова про відмову в порушенні кримінальної справи винесена передчасно та безпідставно, в порушення вимог ст. 97 КПК України, оскільки перевірка за даним фактом проведена поверхово та неповно. У зв'язку з чим вказана постанова підлягає скасуванню, а матеріали направленню на додаткову перевірку, вході якої необхідно виконати наступне: 1. Опитати обставинам звернення ОСОБА_2, в ході допиту якої встановити, з якою метою вона намагалася удочерити ОСОБА_4, чи знайома вона з ОСОБА_1, якщо так, то в яких вона з нею находиться відношеннях та де вони познайомилися, чи знає вона про те, що на підставі розпорядження Малиновської районної адміністрації ОСОБА_1 назначена опікуном неповнолітньої ОСОБА_4, чи знає вона про те, що хто-то намагається приватизувати квартиру АДРЕСА_1, чи брала вона громадянський паспорт ОСОБА_3 та документи на зазначену квартиру, якщо так, то з якою метою, а також встановити і інші питання, необхідність в яких виникне. 2. Опитати по обставинам звернення ОСОБА_1, в ході допиту якої встановити, ким для неї є неповнолітня ОСОБА_4, в зв'язку з чим і на підставі яких документів нею було оформлено опіку над ОСОБА_4, а також з якою метою вона оформлювала опіку, чи намагалася вона приватизувати квартиру АДРЕСА_1, чи знайома вона з ОСОБА_2, якщо так, то в яких вона з нею знаходиться відносинах, чи знає вона проте, що ОСОБА_2 взяла громадянський паспорт ОСОБА_3, та документи на зазначену квартиру, а також встановити інші питання, необхідність в яких виникне.3. Витребувати в Малиновській рай адміністрації копію розпорядження № 313/01-06 від 07.05.2008 року про встановлення опіки над неповнолітньою ОСОБА_4, а також копії документів на підставі яких була встановлена опіка.4. Опитати працівників ДЕЗу, в ході допиту яких встановити, хто намагався приватизувати квартиру АДРЕСА_1 та чим це підтверджується. 5. Прийняти заходи щодо встановлення громадянського паспорту на ім'я ОСОБА_3 та документів на зазначену квартиру. 6. Виконати інші дії, необхідність яких виникне в ході проведення перевірки.

За клопотанням представника органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, судом з Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області витребували ся матеріали ЖРЗПЗ № 4362 від 12.06.2008 року сформовані по заяві ОСОБА_3 18.03.2016 року судом отримана відповідь, що вказані матеріали не можливо надати, так як за строком давності матеріали ЖРЗП за 2008 рік знищені згідно акту. З зазначених вище підстав суд позбавлений можливості перевірити, як працівниками міліції виконувалися вказівки заступника прокурора Малиновського району, визначені ним у постанові від 17 липня 2008 року. Разом з тим в матеріалах справи є наявною відповідь від 08.09.2011 року за № 31/21 -1024-Д Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області на ім'я ОСОБА_2, в якій вказується, що після скасування прокуратурою району постанови про відмову в порушенні кримінальної справи відносно неї, матеріали були направлені для проведення додаткової перевірки у зв'язку з тим, що в матеріалах відсутнє пояснення ОСОБА_2, у зв'язку з ненадходженням її на момент перевірки у м. Одесі, пояснення ОСОБА_1, співробітників ДЕЗу. В ході додаткової перевірки співробітниками Малиновського РВ по матеріалу були виконані всі необхідні заходи, встановлено місцезнаходження громадянського паспорту ОСОБА_3, який був нею знайдений за місцем проживання. У зв'язку з чим, 01.09.2008 року на підставі зібраних матеріалів повторно було прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі ст.6 п.2 КПК України у зв'язку з відсутністю складу злочину. Також повідомлено, що довіреність видана на її ім'я ОСОБА_3 скасована. У листі також вказується, що в ході розгляду заяви відвідувалася адреса: АДРЕСА_1, де на даний час мешкає ОСОБА_12, який повідомив, що вданій квартирі мешкає з 2008 року з дозволу нині покійної рідної тітки ОСОБА_3, який також пояснив, що влітку 2008 року, находячись у цій квартирі він взяв паспорт ОСОБА_3, поклав на шафу та сказав, що коли паспорт буде потрібен він його віддасть. Коли у ОСОБА_3 виникла ситуація з пошуком паспорту, він віддав їй паспорт і ніяких конфліктів у них не було.

16 березня 2016 року до канцелярії суду були подані письмові пояснення ОСОБА_5, яка представляє інтереси позивачки ОСОБА_1 в даному процесі, в яких представник позивачки вказує, що твердження ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_3 попросила її допомогли приватизувати квартиру спростовуються особистими пояснення ОСОБА_3, допитаної в судовому засіданні 05 серпня 2008 року при розгляді Малиновським районним судом м. Одеси цивільної справи за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин з ОСОБА_4. До матеріалів справи долучений протокол судового засідання, яке відбулося 05 серпня 2008 року, коли судом в якості свідка допитувалася - ОСОБА_3, тобто вже після її звернення до правоохоронних органів з заявою про викрадення ОСОБА_2 документів та після скасування генеральної довіреності, виданої ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_2

В даному процесі ОСОБА_3 як свідку, задавалися запитання представником органу опіки та піклування, представника органу опіки та піклування цікавило питання як могло статися, що після того, як до їхнього органу звернулася ОСОБА_2 з заявою, що вона - ОСОБА_3 бажає приватизувати квартиру, на другий день після цього ОСОБА_2 вже мала генеральну довіреність від ОСОБА_3 ОСОБА_3 на це запитання відповіла неоднозначно. Разом з тим на запитання головуючого по справі ОСОБА_3 підтвердила, що 11 квітня 2008 року оформила на ОСОБА_2 довіреність на розпорядження всім її майном, а причину оформлення довіреності пояснила, що вона тобто ОСОБА_2 не погана людина, свідок у своїх відповідях на запитання головуючого припускала, що ОСОБА_2 не дозволить собі розпорядитися її майном, а необхідність оформлення довіреності пояснювала тим, що вона хотіла щоб хтось за нею приглядав. Інші відповіді ОСОБА_3 як свідка не носили однозначного характеру, на одні й ти ж запитання вона відповідала по різному, однак з її пояснень можна зробити висновки, що квартирою ОСОБА_3 та питаннями усиновлення її онуки ОСОБА_4 цікавилося багато осіб, які постійно відвідували ОСОБА_3 Разом з тим, проаналізувавши перелічені вище документи, які були надані стороною позивача в якості доказів, суд приходить до висновку, що вищезазначені документи не підтверджують того факту, що ОСОБА_3 категорично була проти приватизації своєї частки квартири АДРЕСА_1. Суд прийшов до цього висновку з врахуванням тексту заяви, поданої ОСОБА_3 до правоохоронних органів, з врахуванням того, що після скасування прокуратурою постанови про відмову у порушення кримінальної справи у відношенні ОСОБА_2, працівниками міліції мали б бути допитані як сама ОСОБА_1, яка разом з ОСОБА_2 займалася приватизацією квартири, працівники ДЄЗу, які видавали документи на приватизацію в тому числі і ОСОБА_1, а тому в разі бажання самої ОСОБА_3 прокуратурою району мав би бути поданий позов про визнання розпорядження органу приватизації недійсним з тих же підстав, з яких позов поданий ОСОБА_1 26 лютого 2015 року, тобто після спливу більш ніж шести років після видачі оспорювального розпорядження. Суд критично оцінює посилання сторони позивача в тієї частині, що норми Закону «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 15 вересня 1992 року не передбачають передачу житла у власність громадян на підставі заяви, підписаної не заявником а іншою особою, навіть за довіреністю, тому що вказані представником позивачки нормативно правові акти не містять таких обмежень або застережень. Довіреність видана ОСОБА_3 ОСОБА_2 навпаки дозволяла останній вчиняти буд-які дії пов'язані як з отриманням документів необхідних для приватизації житла, так і з підписанням заяви в якій ОСОБА_3 погоджується на приватизацію квартири. Тому з врахування наведеного, а також того, що генеральна довіреність на час підписання заяви від імені ОСОБА_3, ОСОБА_2, в якій ОСОБА_3 просить приватизувати належну їй частку квартири була дійсною, суд вважає недоведеними позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання розпорядження органу приватизації недійсним.

У поданій ОСОБА_2 заяві, міститься посилання на сплив позовної давності, отже зазначена заява є підтвердженням того, що ОСОБА_2 зробила заяву про застосування позовної давності до позовних вимог ОСОБА_1, хоча стороною по справі не являється. За ст.267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В ході розгляду справи ОСОБА_1 наголошувала, що позовна давність нею не пропущена, тому що про небажання ОСОБА_3 приватизувати квартиру АДРЕСА_1 їй стало відомо, коли її представник ознайомився з матеріалами цивільної справи порушеної за позовом Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_7 до ОСОБА_2 за участю третіх осіб - Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради, органу опіки та піклування Овідіопольської райдержадміністрації про визнання заповіту недійсним. Судом оглядалися матеріали цивільної справи № 1519/5341 за 2011 рік на яку посилалася представник ОСОБА_1 заперечуючи проти пропущення нею строку позовної давності. На аркуші справи № 120 знаходиться розписка представника ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи 01лютого 2012 року, а тому враховуючи що позов про визнання розпорядження органу приватизації недійсним поданий ОСОБА_1 26 лютого 2015 року, то з часу ознайомлення її представника з матеріалами справи сплило більш ніж три роки. Однак, розглянувши правомірність застосування правил ст. 267 ЦК України, суд дійшов наступних висновків. Згідно з п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові на цих підставах, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленої до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Таким чином, пропущення строку позовної давності є підставою для відмови в позові в разі доведеності позовних вимог. Тому враховуючи, що стороною позивача позовні вимоги недоведені, особа, що заявила про застування позовної давності не є стороною по справі, суд відмовляє в їх задоволенні на загальних підставах, незалежно від спливу строку позовної давності.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підтвердження своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5-8, 10, 11, 15, 57-60, 62, 64, 195, 196, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 64 ЖК УРСР, ст.ст. 1, 3, 5, 8 Закону України «Про приватизацію житла», суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог про визнання не чинним розпорядження органу приватизації № 210634 виданого 12 червня 2008 року про передання у спільну часткову власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене сторонами до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги на протязі десяти днів. Особи, що приймали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення, мають право на його оскарження на протязі десяти днів з часу отримання його копії.

Головуючий: