АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М.., Болотова Є.В.

при секретарі Горбачовій І.В.

за участю представника позивача Олейник Н.О.

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником за довіреністю ОСОБА_3, на заочне рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 27 жовтня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

УСТАНОВИЛА:

В серпні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_4 60960,89 грн. заборгованості за кредитним договором.

Вимоги обґрунтовує тим, що 22 листопада 2005 року між сторонами виникли кредитні правовідносини, відповідно до яких позичальник приєднався до запропонованих банком умов кредитування та йому надано кредитні кошти у розмірі 22100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за користування якими позичальник зобов»язався сплачувати проценти у розмірі 36% на рік. Згідно із Умовами та Правилами надання банківських послуг банк на власний розсуд може прийняти рішення про зменшення або більшення кредитного ліміту.

У зв»язку із неналежним виконанням зобов»язання, станом на 30 травня 2014 року у позичальника виникла заборгованість у сумі 60960,89 грн., яка складається з:

- 8908,07 грн. заборгованості за кредитом;

- 48673,73 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом.

У відповідності до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг позичальнику нараховані штрафи у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 2879,09 грн. (процентна складова).

Заочним рішенням Солом»янського районного суду м.Києва від 27 жовтня 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено, вирішено стягнути з ОСОБА_4 60960,89 грн. заборгованості за кредитним договором. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі посилається на те, що кредитних коштів у розмірі, зазначеному позивачем, не отримував; у розрахунку заборгованості не відображено внесених сум по 1000 грн. на погашення заборгованості; строк дії картки закінчився 22 листопада 2007 року та банк, у відповідності до його правил, повинен був видати нову картку для продовження правовідносин із клієнтом, проте нову картку він не отримував; зазначає, що суд не застосував строків позовної давності.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав, посилаючись на викладені в ній обставини. Просив застосувати строки позовної давності.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. В частині застосування строків позовної давності вказує, що такий строк перервався, оскільки відповідачем 24 грудня 2015 року внесено грошові кошти в рахунок погашення боргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як установлено судом першої інстанції та убачається з матеріалів справи, 22 листопада 2005 року між сторонами виникли кредитні правовідносини, відповідно до яких позичальник шляхом заповнення Заяви приєднався до Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, Тарифів банку, які разом становлять договір про надання банківських послуг.

Згідно із цією заявою відповідачу надано кредитну картку із терміном її дії 24 місяці, кредитним лімітом 10000 грн., та відсотковою ставкою за користування коштами 3% на місяць з розрахунку 360 днів у році.

Відповідно до п.п. 3.2 та 3.3 розділу 3 «Умови обслуговування» «Умов та правил надання банківських послуг» після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну картку. Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, та клієнт дає право банку в будь-який час змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання цього договору є прямою та безумовною згодою держателя відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, установленого банком.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обов»язковості для сторін виконання умов договору, встановивши факт невиконання зобов»язання, суд дійшов висновку про стягнення з боржника розміру заборгованості за договором.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду колегія не може, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Тобто, метою договору є забезпечення фіксування тих умов, на які сторони погоджуються для врегулювання своїх взаємних прав і обов»язків щодо обраного ними кола відносин.

Умови договору та спосіб його вчинення можуть бути визначені сторонами з урахуванням вимог законодавства та із дозволеним відступом від нього, або на таких саме принципах запропоновані однією із сторін.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч.1 ст.638 та ст.1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Так, між сторонами правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Про ознайомлення із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився, про що розписався у Заяві-анкеті. Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях ст.634 ЦК України.

Платіжна картка - це електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором

Кредитна банківська платіжна картка надає змогу здійснювати операції за дебетом картрахунку в межах установленого банком-емітентом ліміту кредиту.

Кредитна схема передбачає здійснення розрахунків за виконані клієнтом операції з використанням платіжної картки за рахунок коштів, наданих йому банком у кредит (у межах кредитної лінії).

Згідно із правовою позицією Верховного суду України від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Як убачається з «Умов та правил надання банківських послуг», що додані до позовної заяви, для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунки, видає клієнту картки, їх вид та строк дії визначений в заяві та в пам»ятці клієнта, підписавши яку клієнт та банк укладають договір про надання банківських послуг (п.3.1).

Згідно із розділом ІІ «Правила користування платіжною карткою» «Умов та правил надання банківських послуг», що додані до позовної заяви, після закінчення строку дії відповідна картка подовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії).

Термін дії кредитної картки закінчився 22 листопада 2007 року, позивачем не надано доказів на підтвердження факту видачі відповідачі нової картки.

Відтак, установивши строк дії кредитної картки, як вид платіжної картки, банк, як її емітент, визначив строк, протягом якого клієнт має право користуватися розміщеними на картковому рахунку коштами та з моменту припинення дії картки для банку почав відраховуватися строк позовної давності.

Позовна давність- це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Вирішуючи спір, колегія суддів на підставі ч.1 ст. 360-7 ЦПК України відступає від правової позиції, викладеної Верховним Судом України на засіданні Судової палати у цивільних справах 21 листопада 2012 року при розгляді справи №6-101цс12, відповідно до якої позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою нею до винесення рішення судом першої інстанції, з наступних мотивів.

Відповідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ст.224 ЦПК України, якою визначено умови проведення заочного розгляду справи, передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними.

З матеріалів справи убачається, що суд першої інстанції ухвалив про проведення заочного розгляду справи з порушенням вимог ст.224 ЦПК України, оскільки відповідач не був належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

При розгляді заяви відповідача про скасування заочного рішення, суд першої інстанції також не дав належної оцінки зазначеним обставинам.

Зазначені порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, обмеження відповідача в реалізації своїх прав, в тому числі і передбачених ч.3 ст.267 ЦК України, що є підставою для ухвалення нового рішення.

Оскільки зазначений вище правовий висновок від 21 листопада 2012 року висловлено по справі, у якій відсутні зазначені процесуальні порушення та не мав місце заочний розгляд справи, натомість в справі, що переглядається, відповідач не був обізнаний про судовий процес, не був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що унеможливило реалізацію дозволених законом прав, колегія суддів уважає за можливе відступити від правової позиції, висловленої у справі №6-101цс12 та прийняти заяву про застосування позовної давності з метою реалізації завдання цивільного судочинства і дотримання принципів змагальності та диспозитивності.

Твердження представника позивача щодо переривання строку позовної давності колегія суддів відхиляє, оскільки з матеріалів справи убачається, що 24 грудня 2015 року відповідачем внесена сума не у зв»язку із визнанням боргу, а на виконання заочного рішення від 27 жовтня 2014 року, яке оскаржується, що не дає підстав для застосування ст.264 ЦК України.

З огляду на наведене, оскільки термін дії кредитної картки закінчився 22 листопада 2007 року, нова картка не видавалась, до суду позивач звернувся в серпні 2014 року, тобто після спливу позовної давності, колегія дійшла висновку про відмову в задоволенні позовних вимог на підставі п.4 ст.267 ЦК України.

Відповідно до ст.309 ЦПК України порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, поданою представником за довіреністю ОСОБА_3, задовольнити.

Заочне рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 27 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов