Справа № 494/396/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2016 м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі: судді Римаря І.А., за участю секретаря Слабенко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області подання Відділу державної виконавчої служби Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1,-

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2016 року до суду надійшло подання від відділу ДВС Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1.

У поданні державний виконавець вказував на те, що на виконанні у відділі ДВС перебуває виконавче провадження, відкрите за виконавчим листом №2-31/2007 від 26.03.2007 року, виданий Березівським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, 29.12.2002 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно аліменти у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.08.2006 року і до досягнення ними повноліття. Боржник добровільно рішення суду не виконує. В ході проведення виконавчих дій встановлено, що боржник за адресою, зазначеною у виконавчому документі не мешкає, що підтверджується актом державного виконавця. Враховуючи викладене, встановлено, що провести виконавчі дії не є можливим, фактичне місце перебування не відоме, заборгованість по аліментам станом на 01.03.2016 року складає 81455.66 грн., а тому на підставі ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» просить оголосити в розшук боржника.

Представник відділу ДВС Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області в судове засідання не зявився, надав клопотання від 05.04.2016 року про розгляд справи за його відсутності, подання просив задовольнити.

Стягувач та боржник в судове засідання не зявились, про час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином.

Суд вважає можливим розглянути подання державного виконавця за відсутності стягувача та боржника.

В звязку з неявкою у судове засіданні учасників судового провадження, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали подання, доходить висновку, що подання про розшук боржника ОСОБА_5 є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі ДВС Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області перебуває виконавче провадження, відкрите за виконавчим листом №2-31/2007 від 26.03.2007 року, виданий Березівським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_5 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, 29.12.2002 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно аліменти у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.08.2006 року і до досягнення ними повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.03.2016 року заборгованість по виконавчому листу №2-31/2007 від 26.03.2007 року, виданий Березівським районним судом Одеської області становить 81455.66 грн.

За приписами ч. 5 ст. 124 Конституції України «Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України».

Відповідно до приписів ст. 129 Конституції України «однією із основних засад судочинства є обов'язковість рішення суду».

Згідно до преамбули Закону України «Про виконавче провадження» цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про виконавче провадження»: «Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії…»

Положеннями статті 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за № 3477-IV, Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року та практику Європейського суду з прав людини визнано джерелом права в Україні та покладено на суди обов'язок при здійсненні судочинства застосовувати у своїх рішеннях тлумачення Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, які надані Європейським судом з прав людини.

Так в рішенні Європейського суду «Пономарьов проти України» зазначено, що існування заборгованості, підтверджене обов'язковим та такими, що підлягають виконанню, рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, «легітимні сподівання» на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить «майно» цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

В рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Півень проти України», суд дійшов висновку, що відповідно до українського законодавства саме на державній виконавчій службі лежить обовязок належно, у повному обсязі і без затримок виконувати рішення суду, що передбачає вжиття всіх необхідних заходів, які передбачені законом і повинні привести до виконання рішення.

Згідно із п. 10 ч. 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатись до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи.

З матеріалів подання вбачається, що державним виконавцем вжиті заходи щодо своєчасного, повного та неупередженого виконання рішення суду, зокрема, встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника.

Відповідно до пункту 3.12. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. №512/5, перед зверненням до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника - фізичної особи або дитини, який здійснюється відповідно до статті 40 Закону, державний виконавець вживає заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника - фізичної особи або дитини щодо: а) отримання відповіді на запит від відповідних територіальних органів МВС України щодо місця реєстрації особи; б) отримання інформації від учасників виконавчого провадження та інших осіб, у тому числі усно (в такому випадку отримана інформація відображається в акті державного виконавця), про можливі місця перебування боржника; в) перевірки наявності боржника за можливими місцями його перебування, встановленими під час проведення виконавчих дій; г) отримання інформації щодо місця роботи боржника; ґ) отримання інформації про боржника з інших джерел.

З довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області від 15.02.2016 року вбачається, що боржник зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_3.

Так, державним виконавцем здійснено вихід за останнім відомим місцем проживання боржника у с. Новогригорівка, Березівський район, Одеська область.

Виходом за останнім відомим місцем проживання та реєстрації боржника державним виконавцем встановлено, що боржник по вул. Степова, 96, с. Новогригорівка, Березівського району Одеської області не проживає, що підтверджується актом державного виконавця від 25.02.2016 року.

Листом відділу Держгеокадастру у Березівському районі Одеської області від 01.02.2016 року зазначено, що за фізичною особою ОСОБА_5 відповідно до Книги записів державної реєстрації договорів оренди землі та інших примірників державних актів станом на 31.12.2012 року земельних ділянок на території Березівського району не зареєстровано.

Відповідно до листа відповіді Березівського районного центру зайнятості ОСОБА_5 станом на 01.02.2016 року не перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітна.

Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєктів нерухомого майна за ОСОБА_5 відсутні.

Згідно листа-відповіді Пенсійного фонду України від 26.01.2016 року боржник також не перебуває на обліку, як одержувач пенсії та відсутня інформація про останнє його місце роботи.

Отже, державним виконавцем, незважаючи на вжиті заходи, встановити місце проживання, перебування, місцезнаходження боржника не вдалось.

Згідно з частиною 1 статті 40 Закону України "Про виконавче провадження", у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника.

Відповідно до статті 375 Цивільно-процесуального кодексу України «Розшук боржника оголошується за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника чи місцезнаходженням майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача».

Враховуючи викладене, а також те, що встановити місце проживання (перебування) боржника не можливо, суд вважає, що подання державного виконавця обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Подання Відділу державної виконавчої служби Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області про оголошення розшуку боржника ОСОБА_5 - задовольнити.

Оголосити розшук боржника ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, останнє відоме місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Копію ухвали направити до Березівського ВП Комінтернівського ВП ГУНП в Одеській області для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області протягом 5 днів з моменту проголошення ухвали.

Суддя І.А. Римар