Справа № 4-с/489/3/16
У Х В А Л А

3 лютого 2016 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі Коденко К.В.,

за участю заявниці ОСОБА_1, державного виконавця Щербатих М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції.

В обґрунтування скарги заявниця вказувала на те, що 29 жовтня 2015 року постановою державного виконавця накладено арешт на все її майно на виконання виконавчого листа № 2/489/630/2015 щодо зобовязання надати ОСОБА_2 ключі від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1.

Посилалася на те, що після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження вона намагалася виконати рішення суду, пропонувала стягувачу прийти до квартири та отримати ключі від неї. Проте, ОСОБА_2 відмовилась вселятись в квартиру та проживати з нею, а тому вони домовились, що продадуть квартиру.

Таким чином, від виконання рішення суду вона не ухилялась. Проте, 28 жовтня 2015 року до Ленінського відділу ДВС надійшла заява, що нібито вона, заявниця, не виконує рішення суду. Дану заяву стягувач не подавала особисто, ключі від даної квартири на її вимогу взяла, заявивши, що в квартирі проживати не буде до її продажу та надала їй розпису про отримання ключів.

Посилаючись на викладене, просила скасувати постанову від 29 жовтня 2015 року про накладення арешту на все належне їй майно та заборону на його відчуження в межах суми боргу..

В судовому засіданні заявниця підтримала вимоги скарги, просила про її задоволення.

Державний виконавець проти скарги заперечував.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 6 травня 2015 року ОСОБА_1 зобовязано надати ОСОБА_2А ключі від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 та не чинити їй перешкод у користуванні квартирою. На підставі вказаного рішення суду 11 вересня 2015 року було видано виконавчий лист № 2/489/630/2015, який з 21 вересня 2015 року перебуває на виконанні у Ленінському відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції у провадженні державного виконавця Щербатих М.В..

Постановою від 29 жовтня 2015 року на все майно боржниці ОСОБА_1 накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження, як зазначено в постанові в межах суми боргу.

Відповідно положень ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем зокрема шляхом винесенням постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ( ч.2 ст. 57 Закону).

Згідно ч. 3 ст. 57 Закону постановою про арешт майна боржника, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Відповідно ст.. 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

Отже, з аналізу положень вказаних норм вбачається, що зобовязання боржника вчинити певні дії на користь стягувача у виконавчому провадженні не передбачає накладення арешту на його майно.

Крім того, зазначене в постанові державного виконавця визначення меж накладення арешту на майно боржника не відповідає суті зобовязання, покладеного рішенням суду на ОСОБА_1, оскільки боржник зобовязана вчинити певні дії на користь ОСОБА_2, а саме передати ключі від вхідних дверей квартири АДРЕСА_2, та зобовязання боржника не виражене в грошовому еквіваленті.

Як вбачається з матеріалів справи, 7 листопада 2015 року ОСОБА_2 надала ОСОБА_1 розписку, згідно якої стягувач отримала ключі від зазначеної квартири.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Одночасно суд вважає за можливе поновити заявниці строк на оскарження постанови державного виконавця.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215, 386, 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції задовольнити.

Постанову державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 29 жовтня 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження - скасувати.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти з дня проголошення ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.А. Спінчевська