Справа №173/1786/16-ц
Провадження №2/173/900/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, треті особи , що не заявляють самостійних вимог: державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась позивач ОСОБА_1, з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом до відповідача ОСОБА_2 міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, КП «Верхньодніпровське БТІ» ОСОБА_3, згідно якої просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на садибний житловий будинок з господарськими спорудами № 30 по вул. Українська в м. Верхівцево Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, після смерті матері ОСОБА_4, посилаючись на наступне.

31.01.2009 року померла її мати ОСОБА_4. За життя, 27.02.1998 року мати склала заповіт згідно якого все своє майно та всі свої майнові права та обов'язки заповіла їй та її сестрі ОСОБА_3 Заповіт посвідчений 27.02.1998 року приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу ОСОБА_5 ю О.Г.

Після смерті матері залишилось спадкове майно, яке складається з домоволодіння, № 30 по вул. Українській в м. Верхівцево Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

30.08.2016 року вона звернувся до державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок з господарськими спорудами, але постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 30.08.2016 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з тим, що померла ОСОБА_4В,. набула права власності на зазначене майно на підставі рішення Верхньодніпровського районного суду від 13.01.1981 року, але не зареєструвала його відповідно до чинного законодавства, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи.

Відповідач - представник ОСОБА_2 міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутність. Будь яких заперечень з приводу задоволення позовних вимог не має.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутність.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, представник КП «Верхньодніпровське БТІ», щодо вирішення справи покладається на думку суду. При цьому пояснила, що згідно архівної справи встановлено, що домоволодіння по вул.. Українській, 30 в м. Верхівцево зареєстроване за ОСОБА_6, на підставі договору дарування. Рішення суду на реєстрацію даного будинку за матір'ю позивачки до КП «Верхньодніпровське БТІ» не подавалось. Будь-яких інших звернень до КП «Верхньодніпровське БТІ» з приводу даного будинку також не надходило.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3М,. в судовому засіданні позовні вимоги позивачки підтримала, не за перечує проти визнання за позивачкою права власності на домоволодіння, що залишилось після смерті матері. Пояснивши, що вона не претендує на спадщину, що залишилась після смерті матері. Їй відомо, що за життя їх батьки придбали даний будинок, а потім за рішенням суду право власності на даний будинок було визнане за мамою.

Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами: судом встановлено, що 31.01.2009 року померла мати позивачки ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтв про смерть та копіями свідоцтв про народження та про одруження.

Після смерті ОСОБА_4, відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння № 30 по вул. Українська в м. Верхівцево Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. .

За життя, 27.02.1998 року ОСОБА_4, склала заповіт згідно якого все своє майно та всі свої майнові права та обов'язки заповіла позивачці та її сестрі ОСОБА_3 Заповіт посвідчений 27.02.1998 року приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу ОСОБА_5

30.08.2016 року позивач звернулася до державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок з господарськими спорудами, але постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 30.08.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з тим, що померла ОСОБА_4, набула права власності на зазначене майно на підставі рішення Верхньодніпровського районного суду від 13.01.1981 року, але не зареєструвала його відповідно до чинного законодавства

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13 січня 1981 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4В,. до ОСОБА_6, про розподіл будинку з надвірними спорудами ухвалено: виділити ОСОБА_4, житловий будинок з надвірними спорудами, розташований в м. Верхівцево по вул. Українській, 30 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, визнавши за нею право власності на нього.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набуло законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа. щодо якої встановлені ці обставини.

Таким чином право власності ОСОБА_4, на домоволодіння № 30 по вул.. Українській в м. Верхівцево Верхньодніпровського району Дніпропетровської області встановлене рішенням суду, яке набрало чинності та доказуванню не підлягає.

Виходячи з вищевикладеного судом встановлено, за життя у покійної ОСОБА_4, виникло право власності на домоволодіння № 30 по вул. Українській в м. Верхівцево Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, але дане право ОСОБА_4, в установленому на той час порядку не зареєструвала в органі, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно.

Підстави припинення права власності передбачені ст. 346, 378 ЦК України, ст. 140 ЗК України, але ці норми не містять таку правову підставу припинення права власності, як смерть власника та нездійснення ним реєстрації права власності на майно, яке ним вже отримане.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємці за законом чи за заповітом мають право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Судом встановлено, що позивач є донькою померлої ОСОБА_4, та спадкоємицею за заповітом.

Інша спадкоємиця за заповітом ОСОБА_3, на спадщину, що відкрилась після смерті матері не претендує пр. о що повідомила в судовому засіданні.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе визнати за спадкоємцем позивачем ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованою за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на садибний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: вул. Українська, 30 м. Верхівцево Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, загальною площею 43.1 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 0.1292 га ., по фактичному користуванню після смерті матері ОСОБА_4, померлого 31.01.2009 року

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 552 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача, так як судом не встановлено вини відповідача, щодо порушення прав позивача, а необхідність звернення до суду виникла в зв'язку з недотриманням порядку оформлення права власності на спадкове майно спадкодавцем.

Керуючись ст. 10, 60,212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, треті особи , що не заявляють самостійних вимог: державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованою за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на садибний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: вул. Українська, 30 м. Верхівцево Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, загальною площею 43.1 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 0.1292 га ., по фактичному користуванню після смерті матері ОСОБА_4, померлого 31.01.2009 року

Витрати по сплаті судового збору в сумі 552 грн. покласти на позивача ОСОБА_1

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Верхньодніпровського районного суду. Особи, які приймали участь у розгляді справи, але не були присутні підчас проголошення судового рішення мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.

Рішення набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо така скарга не подавалась. У випадку подання апеляційної скарги, рішення суду набирає чинності після розгляду справи судом апеляційної інстанції, якщо не було скасоване не або змінене.

Суддя Петрюк Т.М