АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2987/16 Справа № 191/3369/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Порошина О. О. Доповідач - Болтунова Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Козлова С.П., Тамакулової В.О.

при секретарі - Гулієву М.І.о.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду із зазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що 23 липня 2007 року банком і ОСОБА_2 було укладено договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 3700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевими терміном повернення, що відповідає строку дії картки (серпень 2009 року).

У зв*язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором, станом на 14 липня 2015 року, утворилась заборгованість у розмірі 12 399,32 грн., що складається з: 3699,76 грн. - заборгованості за кредитом, 7184,89 грн. - заборгованості за процентами, 5 178,75 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 566,63 грн. штрафу (процентна складова), яку ПАТ КБ «Приватбанк» просило стягнути на його користь із відповідача.

У листопаді 2015 року позивач подав заяву про уточнення своїх вимог та просив стягнути з відповідача 2700,82 грн. заборгованості за процентами, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 24.09.2012 року по 24.09.2015 року.( а.с.36)

Заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» у зв*язку з пропуском строку позовної давності.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким їх позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судове рішення не відповідає вимогам закону.

За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом першої інстанції встановлено, що 23 липня 2007 року ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», і ОСОБА_2 було укладено договір шляхом написання заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами складає між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 договір про надання банківських послуг.

Відповідно до умов договору, ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 3700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевими терміном повернення, що відповідає строку дії картки (серпень 2009 року).

Відповідач не виконала своїх зобов'язань за вказаним договором, унаслідок чого в неї перед ПАТ КБ «Приватбанк» виникла заборгованість.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 січня 2009 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області був виданий судовий наказ у справі № 2н-170/09 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в розмірі 4730,71 грн. на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» та судові витрати. ( а.с.7)

Розглядаючи спір по суті та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем був пропущений строк позовної давності, який почався з 29 січня 2009 року та закінчився 29 січня 2012 року, а банк звернувся до суду лише 25 вересня 2015 року.

Проте з таким висновком колегія суддів погодитись не може.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п*ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов*язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Отже колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини, а тому помилково прийшов до висновку, що підставою для застосування позовної давності є дата видачі судового наказу від 29 січня 2009 року, оскільки саме з цього періоду, на думку суду, перебіг загальної позовної давності почався заново після його переривання.

З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка нею добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, колегія суддів, дійшла висновку про її стягнення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване заочне рішення підлягає скасуванню, на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» та стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором по процентам, нарахованих у період з 24.09.2012 року по 24.09.2015 року, в розмірі 2700,82 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем при поданні позову, згідно платіжного доручення № BOK37BOCOX від 07 жовтня 2014 року, сплачено судовий збір в сумі 243,60 грн., а за апеляційний розгляд справи, за платіжним дорученням № PROM4B2HGO від 04 січня 2016 року, судовий збір складає - 1339,80 грн.

Оскільки позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі - 1583,40 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором № б/н від 23 липня 2007 року заборгованість по процентам, нарахованих у період з 24.09.2012 року по 24.09.2015 року, в розмірі 2700,82 грн., а також судовий збір на загальну суму 1583,40 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: