Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2016 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Гришко О.Я.

при секретарі Федорині А.А.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Оржиця Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Райозерської сільської ради Оржицького району Полтавської області, Оржицької районної державної адміністрації Полтавської області, Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області, треті особи: Відділ Держгеокадастру в Оржицькому районі Полтавської області, Лубенська міська рада Полтавської області, про встановлення факту,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся 05 квітня 2016 року до Оржицького районного суду Полтавської області з позовом до Райозерської сільської ради Оржицького району Полтавської області, Оржицької районної державної адміністрації Полтавської області, Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області, про встановлення факту.

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що 21 червня 1998 року помер рідний брат позивача ОСОБА_3, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач вказує, що він є спадкоємцем після смерті брата. Інших спадкоємців ОСОБА_3, крім його брата ОСОБА_1, немає.

Як вказує позивач, за життя ОСОБА_3 до часу своєї смерті був членом КСП ім. 60-річчя Жовтня Оржицького району Полтавської області, працював на цьому господарстві до своєї смерті та мав право на отримання земельної частки (паю) в розмірах встановлених на території Райозерської сільської ради, але до списку пайовиків включений не був. Позивач також зазначив, що ОСОБА_3 мав право на земельну частку (пай) у відповідності до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року.

Позивач вказує, що він звертався з проханням виділення йому земельної ділянки, на яку мав право його брат ОСОБА_3 за життя, до Райозерської сільської ради Оржицького району Полтавської області, до Оржицької районної державної адміністрації та до Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області. Однак, сільська рада відмовила у задоволенні його заяви, мотивуючи відмову тим, що ОСОБА_3 не був включений до списку пайовиків під час розпаювання, яке було проведене в господарстві в 1995 році. Оржицька районна державна адміністрація повідомила позивача, що це питання не відноситься до компетенції районної державної адміністрації. З Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області відповіді , як вказує позивач у своїй позовній заяві, він не отримав.

Посилаючись на вищевикладені обставини позивач просив встановити факт, що на день смерті ОСОБА_3, померлий 21 червня 1998 року, мав право на земельну частку (пай) із земель резервного фонду Райозерської сільської ради Оржицького району Полтавської області розміром 4,52 в умовних кадастрових гектарах.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю, в своїх поясненнях посилалися на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача, Райозерської сільської ради, в судове засідання не зявився, направив до суду лист, згідно якого просить справу розглянути без участі представника сільської ради. Зазначив, що позов визнає повністю.

Представник відповідача, Оржицької районної державної адміністрації Полтавської області, в судове засідання не зявився, направив до суду лист, у якому просив справу розглянути без їх участі.

Представник відповідача, Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області, в судове засідання повторно не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не направив, про причини своєї неявки суд не повідомив, з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що він належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. При таких обставинах, приймаючи до уваги зміст ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі представника відповідача, на підставі наявних у справі даних та доказів.

Від представника третьої особи, Відділу Держгеокадастру в Оржицькому районі Полтавської області, до суду надійшло клопотання, в якому представник прохає судовий розгляд справи проводити без їхньої участі.

Представник третьої особи, Лубенської міської ради, в судове засідання не зявився, направив до суду лист, в якому повідомив, що проти задоволення позовної заяви вони не заперечують, прохав розгляд справи провести без його участі.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, покази свідка ОСОБА_4, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рідний брат позивача - ОСОБА_3 помер 21 червня 1998 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області видане відповідне свідоцтво про смерть (а.с. 5-7). На день своєї смерті він був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2. На день смерті ОСОБА_3 та протягом шести місяців по тому, за вказаною адресою був зареєстрований позивач ОСОБА_1 (а.с. 8).

З архівної довідки вбачається, що у протоколі від 20 сепрня 1997 року № 10 засідання правління колгоспу імені 60-річчя Жовтня с. Райозеро Оржицького району Полтавської області є рішення про прийняття на роботу та в члени колгоспу ОСОБА_3 з 06.06.1997 року (а.с. 9).

З довідки Райозерської сільської ради вбачається, що на території Райозерської сільської ради Оржицького району Полтавської області розпаювання землі пройшло в 1995 році. Державний акт на право колективної власності на землю зареєстровано 12.12.1995 року. У 1997 році було уточнення паювання в звязку з реорганізацією (розподілом) господарства з відчуженням зелі до СТОВ «Агрофірма Куйбишево», а земельні частки (паї) колгоспників зменшились до 4,30 га. Рішенням девятої сесії двадцять третього скликання від 16.03.2000 року затверджено додатковий список та виділена земельна ділянка в розмірі 76,84 га для подальшого розпаювання між членами колгоспу згідно поданого списку, в якому ОСОБА_3 не значиться (а.с. 10).

Згідно довідки Відділу Держгеокадастру в Оржицькому районі Полтавської області на території Райозерської сільської ради Оржицького району Полтавської області, згідно «Технічсної документації по паюванню земель, переданих у колективну власність колгоспу ім.60-річчя Жовтня на території Райозерської сільської ради Оржицького району Полтавської області» становить 4,52 умовних кадастрових гектари (а.с. 11).

Як вбачається з листа Оржицької районної державної адміністрації № 01-58/79 від 23.12.2015 року, цей орган повідомив позивача, що виділення останньому земельної ділянки не відноситься до компетенції райдержадміністрації і позивачу було запропоновано вирішити це питання в судовому порядку.

Позивач звертався з листом до Головного управління Держземагентства в Полтавській області (а.с. 13).

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що 27.04.2016 року приватним нотаріусом ОСОБА_5 була зареєстрована спадкова справа № 58910323, яка на момент формування витягу зберігалася у приватного нотаріуса ОСОБА_5

Допитана в якості свідка у справі колишній сільський голова Райозерської сільської ради ОСОБА_4 показала, що ОСОБА_3 працював у колгоспі телятником і на момент розпаювання землі він також працював у колгоспі. У 2015 році на поминальний понеділок ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_1 про те, що його брат ОСОБА_3 мав право як член колгоспу на земельну частку (пай), і що ОСОБА_1, як спадкоємець брата, може переоформити право на земельну частку (пай) на себе.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов'язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості.

Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що позивач, заявляючи позов про встановлення факту, що на день своєї смерті рідний брат позивача мав право на земельну частку (пай) із земель резервного фонду Райозерської сільської ради Оржицького району Полтавської області, розміром 4,52 в умовних кадастрових гектарах, обрав неналежний спосіб захисту своїх прав. Тому, у задоволенні позову ОСОБА_1 належить відмовити в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 16 ЦК України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст.ст. 3, 10, 11, 60, 174, 179, 212-215, 256 ЦПК України,суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Райозерської сільської ради Оржицького району Полтавської області, Оржицької районної державної адміністрації Полтавської області, Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області, треті особи: Відділ Держгеокадастру в Оржицькому районі Полтавської області, Лубенська міська рада Полтавської області, про встановлення факту відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь в справі, але не були присутні у судовому засіданні під час розгляду справи, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення складене 09.08.2016 року.

Суддя