Провадження № 2/127/4598/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 жовтня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді: Гриневича В.С.,

при секретарі: Малику О.В.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/13351/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою, вселення та надання у володіння та користування частини квартири, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою, вселення та надання у володіння та користування частини квартири.

Позовна заява мотивована тим, що позивачу на праві власності належить ? частка квартири АДРЕСА_1. Іншим співвласником вказаної квартири є відповідач, частка якого складає ?. Квартира АДРЕСА_1 складається з наступних приміщень: житлові кімнати площею 15,0 кв.м., 13.5 кв.м., кухня площею 5,9 кв.м., ванна кімната площею 1,8 кв.м., вбиральня площею 0,9 кв.м., коридор площею 5,64 кв.м. Загальна площа квартири становить 43.5 кв.м., житлова площа - 28,5 кв.м.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач на даний час чинить їй перешкоди в користуванні квартирою, оскільки змінив замки на вхідних дверях та не пускає позивача в квартиру, у зв'язку з чим позивач позбавлена можливості у повному обсязі реалізувати своє право власності на ? частку вказаної квартири, так як позбавлена можливості користуватися нею.

Таким чином, позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила усунути перешкоди, які чинить їй ОСОБА_3 у користуванні квартирою АДРЕСА_1, вселити її у зазначену квартиру та виділити позивачу у володіння та користування частину квартири АДРЕСА_1, яка складається з кімнати площею 13,5 кв.м., залишивши у спільному зі ОСОБА_3 користуванні кухню, коридор, ванну кімнату та вбиральню.

В подальшому, заявою від 10.10.2016р. позивач уточнила позовні вимоги в частині вимоги №3 та просила виділити їй у володіння та користування частину квартири АДРЕСА_1, яка складається з кімнати площею 13,5 кв.м., залишивши у спільному зі ОСОБА_3 користуванні кухню, коридор, ванну кімнату, вбиральню та вбудовану шафу. Уточненню позовних вимог слугувало те, що до позовної заяви позивачем не було включено приміщення вбудованої шафи площею 2,5 кв.м. В решті позовні вимоги залишені позивачем без змін.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням їх уточнення, підтримали повністю та просили суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково зазначивши про те, що:

- відповідач не змінював замків у квартирі АДРЕСА_1, він не чинить перешкод позивачу у користуванні квартирою, а потрапити до квартири позивач не може, оскільки втратила свій примірник ключів. На думку відповідача, для надання позивачу можливості користуватися частиною квартири їй необхідно звернутися офіційно в письмовому вигляді до відповідача з проханням надати їй екземпляр ключів;

- вимога про вселення позивача у квартиру не може бути задоволена, оскільки відповідач не вселяє до квартири, так як це відноситься до компетенції виконавчої служби;

Крім того, відповідач в судовому засіданні зазначив, що не заперечує щодо виділення позивачу у володіння та користування частину квартири АДРЕСА_1, яка складається з кімнати площею 13,5 кв.м., залишивши у спільному зі ОСОБА_3 користуванні кухню, коридор, ванну кімнату та вбиральню, за умови, що кімната 15,0 кв.м. та вбудована шафа залишиться в його користуванні.

Поряд з цим, на думку відповідача судові витрати зі сплати судового збору мають бути залишені за позивачем, оскільки даний спір можливо було вирішити в позасудовому порядку.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської ради 30.09.1993 року згідно рішення №691 від 30.09.1993 року, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві спільної часткової власності по ? частці ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_3. (а.с. 5)

Зі свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1, виданого 20 грудня 2002 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, вбачається, що ОСОБА_4 20 грудня 2002 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_9 та змінила своє прізвище із «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4». (а.с. 13)

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, сформованої судом 26.07.2016р., квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить: в ? частці - ОСОБА_4 (на підставі свідоцтва про право власності, виданого 30.09.1993р. на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради №691), в ? частці - ОСОБА_3 (на підставі свідоцтва про право власності, виданого 30.09.1993р. на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради №691), та в ? частці належала - ОСОБА_6 (на підставі договору дарування від 18.03.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. та свідоцтва про право власності, виданого 30.09.1993р. на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради №691). (а.с. 30-33)

Поряд з цим, зі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 02 червня 2016 року державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Дишкант М.В. після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається, що спадкоємцями майна ОСОБА_6 є її син ОСОБА_3 - в ? частці, та ОСОБА_4 - в ? частці. Спадщина на яку в указаній частці видано це свідоцтво складається з ? частки квартири АДРЕСА_1, належної померлій в ? частці на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. 18.03.2009 року за реєстровим №522, зареєстрованого КП «ВМБТІ» у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 22.04.2009 року, та в ? частці на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської ради 30.09.1993 року згідно рішення №691 від 30.09.1993 року. (а.с. 6)

Отже, позивач та відповідач являються співвласниками, по ? частині кожний, квартири АДРЕСА_1.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. (ч. 1 ст. 319 ЦК України)

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини 1 статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Положеннями частини 1 та 2 статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Проте, в судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач не знаходять спільної згоди, щодо порядоку володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, а саме квартирою АДРЕСА_1.

При цьому, в судовому засіданні також встановлено, що відповідач ОСОБА_3, який проживає в оспорюваній квартирі, чинить ОСОБА_4 перешкоди в користуванні зазначеною квартирою, оскільки змінив замки на вхідних дверях та не допускає позивача до квартири, у зв'язку з чим ОСОБА_4 позбавлена можливості у повному обсязі реалізувати своє право власності на ? частку вказаної квартири, так як позбавлена можливості користуватися нею.

11 квітня 2016 року та 4 червня 2016 року ОСОБА_4 зверталася до Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області із заявами, в яких просила застосувати до ОСОБА_3 заходів щодо недопущення з його боку протиправної поведінки (а.с. 11).

Як вбачається з листів головного управління Національної поліції у Вінницькій області №4807 вих/200/05-16 від 18 травня 2016 року та №6958 вих/200/0516 від 22.07.2016 року, ОСОБА_4 повідомлено, що в діях ОСОБА_3 не містяться ознаки злочину чи адміністративного правопорушення, а тому з ним була проведена бесіда профілактичного характеру та рекомендовано позивачу звернутись до суду за захистом своїх порушених прав (а.с. 12, 44).

Суд звертає увагу на те, що відповідач в судовому засіданні фактично не заперечував наявності перешкод у позивача в користуванні квартирою АДРЕСА_1, однак зазначив про те, що він не чинить перешкод позивачу у користуванні квартирою, а потрапити до квартири позивач не може, оскільки втратила свій примірник ключів.

Такі посилання відповідача суд оцінює критично та до уваги не приймає, оскільки можлива втрата ключів позивачем не може впливати на обсяг її прав щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Посилання ж відповідача на необхідність офіційного, в письмовому вигляді, звернення позивача до відповідача з проханням надати позивачу екземпляр ключів суд вважає таким, що не ґрунтується на вимогах закону та свідчить виключно про вчинення відповідачем перешкод позивачу в користуванні оспорюванню квартирою.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З огляду на наведене, позовні вимоги позивача, в частині усунення перешкод, які чинить ОСОБА_3 в користуванні ОСОБА_4 квартирою АДРЕСА_1 та вселення її у вказану квартиру підлягають задоволенню.

Частиною 3 статті 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Як зазначено вище, позивач та відповідач являються співвласниками, в рівних частках - по ? частині кожний, квартири АДРЕСА_1.

З технічної характеристики та плану квартири вбачається, що квартира АДРЕСА_1 складається з двох кімнат житловою площею 28,5 кв.м., у тому числі 1-а кімната площею 15,0 кв.м., 2-а кімната площею 13.5 кв.м., кухні площею 5,9 кв.м., ванної кімнати площею 1,8 кв.м., вбиральні площею 0,9 кв.м., коридору площею 5,64 кв.м., вбудованої шафи площею 2,5 кв.м. (а.с. 15, 16)

В судовому засіданні позивач та її представник зазначили, що з метою уникнення суперечок, позивач просить виділити їй у володіння та користування меншу кімнату площею 13,5 кв.м., залишивши у володінні та користуванні відповідача більшу кімнату площею 15,0 кв.м.

Відповідач в судовому засіданні не заперечував щодо запропонованого позивачем розподілу кімнат.

Статтею 15 ЦК України закріплено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи вищевикладене вимоги позивача щодо виділення їй у володіння та користування частину квартири АДРЕСА_1, яка складається з кімнати, зазначеної на плані під номером «7» площею 13,5 кв.м., залишивши у спільному користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кухню (№4) площею 5,9 кв.м, коридор (№1) площею 5,64 кв.м, ванну кімнату (№3) площею 1,8 кв.м., вбиральню (№2) площею 0,9 кв.м. та вбудовану шафу (№6) площею 2,5 кв.м., є обґрунтованими.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову.

Згідно з частиною 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Отже, оскільки позовні вимоги задоволено, з відповідача слід стягнути на користь позивача 1653,63 грн. витрат пов'язаних зі сплатою судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 316-317, 321, 355, 356, 358, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди, які чинить ОСОБА_3 в користуванні ОСОБА_4 квартирою АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1.

Виділити ОСОБА_4 у володіння та користування частину квартири АДРЕСА_1, яка складається з кімнати, зазначеної на плані під номером «7» площею 13,5 кв.м., залишивши у спільному користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кухню (№4) площею 5,9 кв.м, коридор (№1) площею 5,64 кв.м, ванну кімнату (№3) площею 1,8 кв.м., вбиральню (№2) площею 0,9 кв.м. та вбудовану шафу (№6) площею 2,5 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_3, зарестрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4 судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 1653,63 грн. (одна тисяча шістсот п'ятдесят три грн. шістдесят три коп.)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: