Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 6-209/11 Головуючий у 1 інстанції: Марченко Н.В.
Провадження № 22-ц/778/1337/16 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Кримської О.М.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Мельник З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2011 року по справі за поданням Заводського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3,

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2011 року Заводський ВДВС Запорізького МУЮ звернувся до суду з поданням про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3

В обґрунтування вимог зазначив, що на виконанні в Заводському ВДВС Запорізького МУЮ знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документа № 11/338/09, виданого 25.09.2009 року Господарським судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь AT «Банк «Фінанси та кредит» заборгованості 292508,55 грн.

Постановою державного виконавця Лучко О.С. було відкрито виконавче провадження по виконанню зазначеного виконавчого листа.

В результаті проведених виконавчих дій було встановлено, згідно відповіді з органу ДАІ за боржником зареєстрований автотранспортний засіб, який знаходиться в заставі у банку, інше майно та грошові кошти на рахунку боржника відсутні. Державним виконавцем проводились виходи по місцю проживання боржника, з метою проведення опису та арешту майна боржника по місцю його проживання, але боржник за адресою вказаною у виконавчому документі не мешкає.

ОСОБА_3 ухиляється від виконання у добровільному порядку рішення суду. Станом на 01.11.2011 року сума заборгованість по виконавчому документу не сплачена.

На підставі зазначеного, просив тимчасово обмежити ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2011 року подання Заводського ВДВС Запорізького МУЮ задоволено. Обмежено ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон до погашення зобов'язань перед АТ «Банк Фінанси та Кредит» за рішенням суду за виконавчим документом №11/338/09, викиданим 25 вересня 2009 року суми боргу 292508,55 грн.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою судді, ОСОБА_3 01 лютого 2016 року подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Задовольняючи подання Заводського ВДВС Запорізького МУЮ, суддя суду першої інстанції, керуючись ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» виходив із того, що ОСОБА_3 ухиляється від сплати боргу.

Проте з таким висновком судді погодитися не можна, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_3 ухилялася від сплати боргу.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну" від 21 січня 1994року (зі змінами), громадянин України може бути обмежений управі виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Відповідно до положень ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця.

Суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя, всупереч вимог, передбачених ст. 377-1 ЦПК України, розглянув подання державного виконавця одноособово, без участі державного виконавця, чим порушив порядок, встановлений для його вирішення (а.с.3-4).

Таким чином судом порушено порядок встановлений для вирішення цього питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд для вирішення питання про розгляд подання.

Керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2011 року у цій справі скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: