Справа № 2-824/09
У Х В А Л А

11 лютого 2016 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді Ковганича С.В.

при секретарі Куліковій Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся із скаргою на дії державного виконавця відділу ДВС Тульчинського РУЮ про відмову в знятті обмеження у праві виїзду за межі України та скасування такого обмеження.

Свою правову позицію мотивує тим, що в ході проведення виконавчих дій державним виконавцем, на підставі ухвали Тульчинського районного суду від 07 грудня 2009, було застосовано обмеження у праві виїзду за межі України.

В 2009 році, ним було виконано всі боргові зобовязання перед ОСОБА_2, відповідно до рішення суду. Однак, відділом ДВС Тульчинського РУЮ, при закритті виконавчого провадження обмеження у праві виїзду за кордон не скасовані.

Таким чином, в даному випадку ним було фактично виконано в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом. При таких обставинах державний виконавець відповідно до вимог статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» зобовязаний був закінчити виконавче провадження на підставі пункту 8 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження». Закінчуючи виконавче провадження за такими підставами державний виконавець повинен був на підставі статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 11.4 наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції з організації примусового виконання рішень» від 02 квітня 2012 року №512/5 скасувати вжиті заходи примусового виконання рішення, а також зняти тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, для чого винести відповідну постанову, затверджену начальником відділу, і протягом трьох робочих днів надіслати до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.

Державний виконавець не виконав зазначені вимоги законодавства, а тому його дії є незаконними.

Скаржник в судове засідання не з'явився надавши суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги підтримує в повному обсязі з підстав вказаних в поданій скарзі.

Представник відділу ДВС Тульчинського РУЮ, належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, що відповідно до вимог ст. 386 ЦПК України, не є перешкодою в розгляді справи.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що відповідно до ухвали Тульчинського районного суду від 7.12.2009, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх боргових зобовязань перед ОСОБА_2 щодо сплати коштів в сумі 301096 грн. (а.с. 73).

Як вбачається, із відповіді начальника відділу ДВС Тульчинського РУЮ, від 11.02.2016, адресовану Тульчинському районному суду, 28.12.2009 року державним виконавцем було завершено виконавче провадження про стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст. 49 п.8 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню в разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як передбачено, ст. 50 цього ж Закону, у разі закінчення виконавчого провадження крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, рішення суду виконано в повному обсязі, що підтверджується листом стягувача адресованим на ім'я начальника відділу ДВС.

В свою чергу державний виконавець може здійснювати дії лише в межах виконавчого провадження.

Відповідно до вимог ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушенні права чи свободи.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено порушення прав скаржника, однак вказані порушення не можуть бути усунуті зі сторони відділу ДВС Тульчинського РУЮ, в зв'язку із закінченням виконавчого провадження та його знищенням через закінчення строків зберігання.

Однак обмежене право скаржника у тимчасовому обмеженні у праві виїзду за межі України, встановлене ухвалою Тульчинського районного суду від 7.12.2009 року, підлягає судом захисту шляхом скасування вказаного обмеження, в зв'язку із виконанням своїх боргових зобовязань.

На підставі викладеного, керуючись ст. 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця відділу ДВС Тульчинського РУЮ задоволити частково.

Скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючому ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, встановленні ухвалою Тульчинського районного суду від 7.12.2009 року в справі № 2-824/09, в звязку із виконанням своїх боргових зобовязань.

В решті вимог відмовити.

Копію ухвали направити відділу ДВС Тульчинського РУЮ, Головного центру обробки спеціальної інформації Державної Прикордонної Служби України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом пяти днів з дня її проголошення через Тульчинський районний суд.

Суддя: