Справа № 505/1566/16-ц
Провадження № 2/493/399/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року Балтський районний суд Одеської області в складі

ГОЛОВУЮЧОЇ СУДДІ ІЛЬНІЦЬКОЇ О.М.

ПРИ СЕКРЕТАРІ - ВЛАСОВІЙ Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Балті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Піщанської сільської ради Балтського району Одеської області, ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

21.04.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Котовського міськрайсуду Одеської області з позовом до Піщанської сільської ради Балтського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку.

24.05.2016 р. цивільна справа за вказаним позовом в порядку ст.ст.114 ч.1, 116 ЦПК України надійшла до Балтського районного суду Одеської області.

Заявою від 10.06.2016 р. позивач доповнив позовні вимоги та просив визнати недійсним заповіт.

Ухвалою суду від 15.06.2016 р. до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач підтримав позов та пояснив, що 23.09.2009 р. в с.Піщана Балтського району Одеської області померла його мати ОСОБА_3 Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 2,97 га, що знаходиться на території Піщанської сільської ради Балтського району, відповідно до Державного акту на право приватної власності серії ОД №025415. За життя його мати склала заповіт, яким заповідала майно його брату ОСОБА_1 Однак після того, як вона стала проживати у відповідачки ОСОБА_2, яка здійснювала догляд за нею, був складений новий заповіт, яким вона заповіла своє майно ОСОБА_2, позбавивши його та його брата ОСОБА_1 права спадкування. Вважає, що мати не підписувала вказаний заповіт, так як не могла позбавити права спадкування своїх дітей, крім того мала захворювання суглобів, що на його думку, позбавляло її можливості вчиняти підпис. Тому він просить визнати заповіт від 26.03.2007 р. від імені ОСОБА_3, посвідчений секретарем Піщанської сільської ради, недійсним. Враховуючи, що спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 залишалися він та його брат ОСОБА_1 (на даний час померлий), який не претендував на спадщину, просить визнати за ним право власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки.

Представник відповідача Піщанської сільської ради позов не визнав та пояснив, що порушень закону при посвідченні заповіту допущено не було.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала та пояснила, що ОСОБА_3 була тіткою її чоловіка, проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 одиноко. У 2007 р. ОСОБА_3 попросила, щоб вона доглядала її, так як в силу похилого віку та захворювання та не могла обходитися без сторонньої допомоги, а обидва сини такої допомоги їй не надавали. Вона звернулася до сина ОСОБА_3 Віталія, який проживав у с.Піщана, але той підтвердив, що не буде допомагати матері, та щоб вона забирала її до себе. З того часу ОСОБА_3 стала проживати в неї, вона доглядала її. Дійсно у ОСОБА_3 було слабке здоровя, вона потребувала допомоги, однак сама отримувала пенсію, самостійно ставила свій підпис у її отриманні. ОСОБА_3 повідомила про свій намір заповісти їй свою земельну ділянку та попросила для цієї мети запросити секретаря сільської ради, після чого вона намагалася переконати ОСОБА_3 не робити цього, так як та має двох синів. Однак ОСОБА_3 наполягала на своєму, мотивуючи прийняте рішення тим, що вона доглядає її, а сини відмовилися від догляду. На прохання ОСОБА_3 до неї була запрошена секретар сільської ради ОСОБА_4, вони спілкувалися, а згодом був складений заповіт, яким ОСОБА_3 заповіла їй земельну ділянку. Свій підпис у заповіті ОСОБА_3 виконала самостійно. Своє рішення ОСОБА_3 пояснювала образою на своїх дітей, які не доглядали її. У 2009 році ОСОБА_3 померла, вона подала заяву до нотаріальної контори та 13.04.2016 р. отримала свідоцтво про право власності за заповітом. До цього часу ніхто із синів ОСОБА_3 не заявляв про свої наміри щодо прийняття спадщини. Просить у задоволенні позову відмовити, так як вважає, що вимоги закону при складанні заповіту були дотримані, волевиявлення заповідачки було вільним.

Суд, заслухавши доводи сторін, пояснення свідків, оцінивши докази, що є у справі, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як визначено ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст..1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.( ч.ч.1,2 ст.1235 ЦК України).

Ст.1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст.1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що 26.03.2007 р. секретарем Піщанської сільської ради Балтського району Одеської області був посвідчений заповіт ОСОБА_3, яким вона заповіла все своє майно ОСОБА_2 Своїх синів ОСОБА_1 та ОСОБА_1 Віт.П. позбавила права спадкування. Заповіт містить підпис заповідача та посвідчений посадовою особою органу місцевого самоврядування.

23.04.2009 року ОСОБА_3 померла.

13.04.2016 р. ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом Кодимською державною нотаріальною конторою, яке позивачем не оспорюється.

Посилання позивача на те, що ОСОБА_3 не ставила свій підпис у заповіті, є неспроможними, так заперечуються поясненнями відповідачки ОСОБА_2, а також спростовуються показами свідка ОСОБА_4, яка підтвердила, що оспорюваний заповіт складався нею на прохання ОСОБА_3, остання ставила свій підпис самостійно, а також мотивувала прийняте рішення тим, що її сини відмовилися доглядати її, натомість її догляд здійснює ОСОБА_2

Будь-яких інших обєктивних доказів, які б підтверджували посилання позивача на те, що ОСОБА_3 заповіт не підписувала, позивачем не надано, в тому числі судом йому було розяснено його право заявити клопотання про призначення криміналістичної експертизи почерку, однак позивач цим правом не скористався.

За таких обставин підстав для визнання заповіту недійсним та визнання за позивачем права власності на земельну ділянку немає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.203, 215, 1216, 1223, 1257, 1261 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 212, 209, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Піщанської сільської ради Балтського району Одеської області, ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів.

СУДДЯ