Справа № 694/1122/14-ц
провадження 2/694/97/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

11.02.2016року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області

в складі:головуючої судді Гончаренко Т.В.

при секретарі Блискавки А.С.

з участю:позивача-відповідача ОСОБА_1

представника позивача-відповідача ОСОБА_2

третьої особи-позивача ОСОБА_3

представника позивача ОСОБА_4- ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Звенигородка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6,третя особа:ОСОБА_3 про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на ? частку у спільному майні та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_1 про визнання будинку спільною частковою власністю, визнання права власності на 1/3 його частину та стягнення грошової компенсації за перевищення долі, -

в с т а н о в и в:

У червні 2006 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6 про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на 1/2 частку у спільному майні, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 2004 року по 24 червня 2011 року. Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

30 листопада 2005 року за спільні кошти сторонами був придбаний житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Комінтерна, 20 в м. Звенигородка, право власності на який було оформлене за відповідачем ОСОБА_6

Враховуючи наведене, позивачка просила суд визнати вказаний житловий будинок спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 частку вказаного будинку без виділення часток в натурі.

У грудні 2014 року ОСОБА_8 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_1 про визнання будинку спільною частковою власністю, визнання права власності на 1/3 його частину та стягнення грошової компенсації за перевищення долі, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що нею було надано кошти відповідачам для придбання будинку по вул. Комінтерна, 20 в м. Звенигородка, однак договір купівлі-продажу укладено з відповідачем ОСОБА_6

Так як будинок потребував ремонту, позивачка почала його ремонтувати, а відповідачі в період шлюбу з часу його придбання в будинку не проживали жодного дня і участі в ремонтних роботах не приймали.

Позивачкою було здійснено прибудови до будинку: добудовано житлову кімнату, тамбур, ванну кімнату, а також побудовано гараж, сарай для інвентарю та палива. За виконані роботи позивачка сплачувала кошти готівкою.

Крім того, позивачкою було замінено в будинку вікна та двері, поставлено огорожу, викопано криницю а також виготовлено проект на газопостачання будинку та газифіковано останній.

Всього ОСОБА_3 витратила 92463 грн. на вказані роботи.

Враховуючи наведене, ОСОБА_3 просила суд визнати за нею право власності на 1/3 частину будинковолодіння № 20 по вул. Комінтерна в м. Звенигородка; визнати, що вона за свої кошти зробила покращення стану будинку на суму 92463 грн.; стягнути з відповідачів на її користь по 30821 грн. з кожного.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 29 грудня 2014 року вказані позовні заяви обєднано в одне провадження.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали з підстав викладених в позові,зокрема позивач зазначила,що спірний будинок вони придбали за спільні кошти в сумі 4000 доларів США,які їм надали для придбання будинку її мати та мати відповідача, перебуваючи в шлюбі,щоб вони проживали окремо від батьків.Старий будинок знесли і побудували новий,криницю викопали,до будинку газ був проведений,але в самому будинку газу не було.В даному будинку не жили жодного дня,ремонтні роботи проводив ОСОБА_9 з яким ОСОБА_3 уклала договір на проведення ремонтних робіт.Причина продажу квартири,яка належала ОСОБА_3 її не відома.Просить суд позов завольнити в повному об»ємі.

В задоволенні зустрічного позову просять суд відмовити,оскільки між сторонами договір під час купівлі продажу спірного будинку про визнання в подальшому за ОСОБА_3 права власності на 1/3 частини будинку не укладався та усної домовленості про те,що ОСОБА_3 буде проводити будівельно-ремонтні роботи з послідуючим визнанням за нею права власності на 1/3 частини будинку №20 по вул.Комінтерна в м.Звенигородка,Черкаської області.Відносно того,що ОСОБА_3 проводила будівельно-ремонтні роботи вони не заперечують.

Відповідач ОСОБА_6 просить позов заявлений позивачем задовольнити частково,а саме просить визнати за його матір»ю ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину будинку,оскільки саме його мати давала кошти в сумі 4000 доларів США на придбання будинку №20 по вул.Комінтерна в м.Звенигородка.В даному будинку повинна була жити вся їхня сім»я разом з його мамою,оскільки вона продала квартиру,яка їй належала та проводила в спірному будинку будівельно-ремонтні роботи за які вона і розраховувалася.Будівельно-ремонтні роботи проводив ОСОБА_9 з яким його мати уклала договір.З позивачем та дитиною в даному будинку вони не проживали,так як він був непридатний для проживання,а проживали в квартирі,яка належить матері позивача,а на даний час він разом із своєю мамою прлживає у спірному будинку,оскільки його мамі немає де проживати.Йому не відомо було,що мама позивачки давала кошти на придбання будинку.

Заявлений позивачем ОСОБА_3 зустрічний позов визнав повністю та не заперечує проти його задоволення,так як його мати купила за власні кошти спірний будинок провела всі будівельно-технічні роботи ,провела газове опалення в будинку,продала квартиру,яка на праві власності належала її,а кошти витратила всі на покращення стану будинку.

Третя особа ОСОБА_3 позов заявлений позивачем визнала частково,та пояснила суду,що спірний будинок №20 по вул.Комінтерна в м.Звенигородка вона купила для дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_1 за 4000 доларів США. На той час працювала в «Ощадбанку» та торувала на базарі,тобто отримувала додатковий дохід.Квартиру АДРЕСА_1 ,яка належала її на праві власності вона продала 29.07.2010 року та всі отримані кошти від продажу квартири витратила на проведення будівельно-ремонтних робіт у спірному будинку,так з СПД ОСОБА_10 був укладений договір підряду №01.05.06. від 11.07.2006 року на проведення ремонту житлового будинку №20 по вул.Комінтерна в м.Звенигородка.В «Ощадбанку» брала кредити на перебудову будинку,заасфальтували подвір»я будинковолодіння, викопали криницю,провели всі внутрішні роботи,її син ОСОБА_6 також давав кошти для проведення ремонтних робіт у спірному будинку,тобто вона разом із сином за спільні кошти провели будівельно-ремонтні роботи у спірному будинку.Позивач та її мати ніяких коштів не надавали ні на придбання будинку,ні на проведення будівельно-ремонтних робіт.

Заявлений нею зустрічний позов підтримує в повному об»ємі та просить суд його задовольнити,оскільки з 2012 року вона разом із сином проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 з його дозволу,так як будинок на праві власності належить йому,і син запевнив її ,що якщо вона буде проводити будівельно-ремонтні роботи в будинку ,то її буде належати 1/3 частина спірного будинку.Перед подачею позову до суду,а саме влітку 2014 року вона разом із сином та ОСОБА_1 та її мамою зустрілися і домовилися про те,що її сину ОСОБА_6,її та ОСОБА_1 буде належати по 1/3 частині спірного будинку.Мати ОСОБА_1 та вона сама не надавали кошти на придбання спірного будинку і на проведення будівельно-ремонтних робіт.Підтвердження проведення нею будівельно-ремонтних робіт нею подані в судовому засіданні і приєднані до матеріалів справи квитанції про оплату.

Допитані в судовому засіданні свідки суду пояснили:

-ОСОБА_9,про те,що він являється директором МП «Крос».ОСОБА_3 знає дуже давно вона проживала раніше в буд.№16 по пр-ту Шевченка в м.Звенигородка.Договір підряду на виконання загально-будівельних робіт в будинку №20 по вул.Комінтерна в м.Звенигородка він заключив в 2006 році саме з ОСОБА_3,отримавши від неї аванс в розмірі 11000 грн. приступив до виконання робіт.Будинок для молодої сім»ї,так він зрозумів під час спілкування з ОСОБА_3,також приходили до будинку ОСОБА_6 разом з ОСОБА_1 та маленькою дитиною.Коли він перший раз прийшов до спірного будинку,то були тільки стіни будинку та був розкритий,він разом з бригадою робили перекриття покрівлі,обшили сайдингом,утеплення проводили всередині будинку.За всі проведені роботи розраховувалася ОСОБА_3,яка заплатила близько 50000 грн. і заборгованості немає.Скважина у подвір»ї будинковолодіння була,газ проведений не був.Жодного разу під час проведення будівельно-ремонтних робіт батьків ОСОБА_1 він не бачив,оскільки вони не приходили до даного будинку.

-ОСОБА_11,що вона є мамою ОСОБА_1,і після одруження її доньки з ОСОБА_6 ,вона разом з ОСОБА_3 вирішили купити дітям житло.Так за 4000 доларів США купити будинок №20 по вул.Комінтерна в м.Звенигородка,який в подальшому купили та оформили право власності на ОСОБА_6,будівельно-ремонтні роботи проводили за спільні кошти з ОСОБА_3,які вона передавала ОСОБА_1 та ОСОБА_10,зазначені роботи проводив Голова тюк В.І. та інші працівники.В будинку під час виконання будівельно-ремонтних робіт ніхто в будинку не проживав,оскільки він був непридатний для проживання.

-ОСОБА_12,що він разом з іншими працівниками виконував будівельно-ремонтні роботи будинку №20 по вул.Комінтерна в м.Звенигородка,Черкаської області,а саме стіни вирізали,добудовували будинок по проекту,який надавла ОСОБА_3,копали траншею під фундамент,перстінки будували,а також виконували всі інші роботи.За виконані роботи ОСОБА_3 розрахувалася з ними в сумі 17000-18000 грн.,яка і запросила їх на виконання зазначених робіт.Син ОСОБА_3 приходив прибирав на подвір»ї,а його дружина не допомагала,а мами ОСОБА_1 взагалі не було.Влітку 2007-2008 років коли привезли цеглу ,то за неї розраховувалась ОСОБА_3

-ОСОБА_13,що він влітку 2013 року допомагав розкидати машину асфальту по дворі будинковолодіння №20 ,вул.Комінтерна в м.Звенигородка та укатали,за роботу та асфальт розраховувалася ОСОБА_3

Судом встановлено, що 28 серпня 2004 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_14 було укладено шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Звенигородського районного управління юстиції у Черкаській області (а.с. 7).

Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8).

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 24 червня 2011 року, яке набрало законної сили 05 липня 2011 року, шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 9).

Згідно договору купівлі-продажу від 30.11.2005 року ОСОБА_6 купив будинок № 20 по вул. Комінтерна в м. Звенигородка за 18000 грн. (а.с. 10).

На час придбання будинковолодіння складалось з: будинку літ «А», прибудови «а», ганку «а1», сараю «Б», погребу «б», тину «1», свердловини «2» (а.с. 10-15).

Згідно даних будинкової книги, місце проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_1 зареєстроване у спірному будинку з 11.09.2010 року. Місце проживання ОСОБА_3 зареєстроване у вказаному будинку з 06.09.2012 року (а.с. 16).

Позивачка ОСОБА_1 на даний час у спірному будинку не проживає, що підтверджується актами депутата від 27.05.2014 року та 28.05.2014 року (а.с. 18-19).

Рішеннями Звенигородської міської ради № 184, 185 від 17.05.2006 року ОСОБА_6 надано дозволи на прибудову до житлового будинку житлової кімнати, ванни, а також побудови гаражу, приміщення для зберігання палива та інвентарю на території садиби № 20 по вул. Комінтерна (а.с. 45-46).

В матеріалах справи міститься робочий проект газопостачання житлового будинку № 20 по вул. Комінтерна в м. Звенигородка, замовником якого є ОСОБА_6 (а.с. 49).

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а позов ОСОБА_3 до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Так, судом встановлено, що спірний будинок був придбаний за час шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_1

На думку суду, ОСОБА_3 не доведено факту придбання вказаного будинку саме за її кошти. Договір купівлі-продажу будинку укладався з ОСОБА_6 та ніким оскаржений не був.

Таким чином, суд вважає, що спірне будинковолодіння слід визнати спільною сумісною власністю подружжя.

Згідно ст. ст. 63, 68 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Ст. 65 СК України встановлено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Відповідно до ст. ст. 69, 70, 71 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

ОСОБА_1 просила суд не ділити в натурі між сторонами спільне нерухоме майно.

Враховуючи наведене, оскільки будинок № 20 по вул. Комінтерна, в м. Звенигородка є спільним майном подружжя, суд приходить до висновку, щодо можливості поділу вказаного майна між ОСОБА_6 та ОСОБА_1, визнавши за кожним із них право власності на 1/2 частину вказаного будинку.

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають до часткового задоволення.

Оскільки спірний будинок визнано обєктом спільної сумісної власності подружжя, визнання за ОСОБА_3, яка є матірю ОСОБА_6, права власності на 1/3 частину вказаного будинку суперечить нормам СК України. Тому в задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити.

Однак, суд вважає, що ОСОБА_3 доведено факт сплати нею коштів за ремонтні роботи, проведені ФОП ОСОБА_10, згідно договору підряду від 11.07.2006 року.

Так, договір підряду № 01.05.06 від 11.07.2006 року, що міститься в матеріалах справи, укладено між ОСОБА_3 та СПД ОСОБА_10 За умовами даного договору підрядчик зобовязується на свій ризик виконати за завданням Замовника з використанням своїх матеріалів або матеріалів Замовника, а Замовник зобовязується прийняти і оплатити ремонт житлового будинку за адресою: м. Звенигородка, вул. Комінтерну, 20. Ціна договору складає 51019 грн. (а.с. 57).

З доданих до позову копій товарних чеків від 11.07.2006 року та 23.08.2006 року, вбачається, що підприємцю ОСОБА_10 за виконані роботи по будівництву та ремонту спірного житлового будинку сплачено 14 000 грн. (а.с. 54).

Інші надані ОСОБА_3 товарні чеки не містять посилання на особу, яка сплачувала вказані у них послуги (а.с. 53-56), тому суд не вважає їх належними доказами сплати вказаних сум саме ОСОБА_3

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_6 та ОСОБА_1 слід стягнути на користь ОСОБА_3 понесені нею витрати за проведення ремонтних робіт спірного будинковолодіння в сумі 14 000 грн., тобто по 7000 грн. з кожного.

Під час розгляду справи було проведено судову будівельно-технічну експертизу, якою встановлено, що станом на 30.11.2005 року (на час придбання будинку) вартість будинковолодіння № 20 по вул. Комінтерну в м. Звенигородка, складала 22100 грн.; ринкова вартість будинковолодіння станом на час проведення експертизи 18.09.2015 року складає 344300 грн.

Однак, суд вважає, що оскільки сторони проживали у спірному будинковолодіння всі разом, не можливо встановити внесок кожного у поліпшення будинку у грошовому виразі.

З огляду на викладене, суд позов ОСОБА_1 задовольняє, визнає житловий будинок № 20 по вул. Комінтерна, в м. Звенигородка спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_6, а також визнає за сторонами право власності на ? частину вказаного будинку за кожним.

Позовні вимоги ОСОБА_15 задовольняє частково, стягує з ОСОБА_6 та ОСОБА_1 на її користь понесені нею витрати за проведення ремонтних робіт спірного будинковолодіння по 7000 грн. з кожного.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що судові витрати ОСОБА_1 складаються з судового збору в сумі 303 грн. та витрат за надання правової допомоги в сумі 2000 грн., а всього 2303 грн.

Судові витрати ОСОБА_3 складаються з судового збору в сумі 616,50 грн. та витрат за надання правової допомоги в сумі 3000 грн.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю, з ОСОБА_6 слід стягнути на її користь понесені нею судові витрати в сумі 2303 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено на 23 % (14000 грн. * 100 % / 61642 грн.), тому до стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на її користь підлягають судові витрати в сумі 831,80 грн., тобто по 415,90 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 60, 63, 65, 68-71 СК України, на підставі ст. ст. 10,14, 57-59, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати житловий будинок № 20 по вул. Комінтерна в м. Звенигородка, Черкаської області спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_6.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину будинку № 20 по вул. Комінтерна, в м. Звенигородка, Черкаської області.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину будинку № 20 по вул. Комінтерна, в м. Звенигородка, Черкаської області.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в сумі 2303 грн.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 понесені нею витрати за проведення ремонтних робіт будинковолодіння № 20 по вул. Комінтерна, в м. Звенигородка, Черкаської області, по 7000 гривень з кожного.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати по 415 грн. 90 коп. з кожного.

Повний текст рішення виготовлений 16.02.2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано апеляційному суду Черкаської області через Звенигородський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.В. Гончаренко