Справа № 175/4203/16-ц
Провадження № 2/175/1722/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Рись Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила визначити їй, ОСОБА_1 додатковий строк достатній для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2, померлої 08 січня 2016 року.

Позивачка ОСОБА_1 надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила розглядати справу без її участі.

Представник Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області у судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просив цивільну справу розглянути у відсутності їх представника та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, суд вважає, що достатнім буде додатковий строк для прийняття спадщини в три місяці.

Статтями 1216, 1217 ЦК України, визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1270 ЦК України визначено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Встановлено, що 08 січня 2016 року мати позивачки ОСОБА_2 у віці 78 років померла, що підтверджується актовим записом № 46 від 12 січня 2016 року зробленим Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції в свідоцтві про смерть серії 1-КИ №667287 від 01 лютого 2016 року (а.с.12). Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Квартира перебувала у спільній частковій власності позивачки ОСОБА_1 та її матері (спадкодавиці) ОСОБА_2 Заповіту ОСОБА_2 не залишала, спадкоємці, які б мали право на обовязкову частину у спадковому майні, відсутні.

25 жовтня 2016 року позивачка звернулася до державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_3 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак державний нотаріус відкривши спадкову справу за № 541/2016, відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки позивачкою був пропущений строк на прийняття спадщини, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.28).

Встановлено, що у позивачки були поважні причини, з яких вона пропустила строк, визначений ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини. Протягом останнього року життя спадкодавиці ОСОБА_1 постійно здійснювала догляд за матірю, яка потребувала спеціального, коштовного лікування. З 16 червня 2016 року ОСОБА_1 перебувала у відрядженні в м. Львові, строком на 19 днів. У період з 27 вересня 2016 року по 10 жовтня 2016 року позивач перебувала на стаціонарному лікуванні у КЗ Обласній клінічній лікарні ім. Мечникова, де її було прооперовано, здійснено капсулопластику плюснефалангових суставів обох ніг по Мак-Брайду, здіснено операцію Вейл на II пальці правої стопи, у зв'язку з чим позивачка не мала можливості самостійно пересуватись та дістатись нотаріальної контори.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч. 2 ст. 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позивачка фактично прийняла спадщину так як на момент смерті матері проживала разом з нею, та не заявляла про відмову від прийняття спадщини.

У відповідності до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року вирішуючи питання про визначенні особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Вирішуючи питання про визначення позивачці додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, виходить з того, що поважними причинами можуть бути причини, пов'язані з об'єктивними обставинами, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами можуть бути визнаними: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов'язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідно до статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цивільно-процесуальним кодексом України.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачка пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити, призначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору після смерті матері ОСОБА_2, померлої 08 січня 2016 року - два місяці, починаючи з дня вступу рішення в законну силу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, ч. 3 ст. 1272 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк в два місяці для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2, померлої 08 січня 2016 року, з дня набрання рішення законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Озерянська Ж.М.