Провадження № 2/641/595/2016 Справа № 641/7536/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року

Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі :

головуючого судді: Курганникової О.А.

за участю секретаря судового засідання: Щеглової Г.О.

представника позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

3-ї особи: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_5 міської ради до ОСОБА_6, ОСОБА_7, 3-і особи Приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_8, ОСОБА_9 ВДВС ХМУЮ, Приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_10, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування свідоцтва , визнання права власності ,-

в с т а н о в и в:

Харківська міська рада звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просить визнати незаконним та скасувати свідоцтво про придбання з прилюдних торгів від 14.11.2013 року квартири АДРЕСА_1., видане приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 реєстр. № 2641. Визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 за територіальною громадою міста Харкова в особі ОСОБА_5 міської ради. В обґрунтування позову зазначивши, що ОСОБА_11 належала квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 16.10.2006 р. № 3-06-278176-Ц1. ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за вищевказаною адресою з 30.07.1969 року.

ОСОБА_11 помер 14.10.2013 року, мешкав у квартирі АДРЕСА_2 де і було знайдено його труп. Документ, що підтверджує факт смерті - лікарське свідоцтво про смерть № 2905 Дм від 20.12.2013 року відділу судово-медичної експертизи трупів ХОБСМЕ. Запис про смерть була внесена до Державного реєстру актів цивільного стану громадян 25.12.2013 року за номером 3.

Листом сьомої ОСОБА_5 державної нотаріальної контори від 14.06.2014 року № 133/02-14 підтверджено, що після смерті ОСОБА_11 з відповідною заявою про прийняття спадщин ніхто з можливих спадкоємців не звертався.

Однак, під час вжиття заходів щодо перевірки вказаної інформації та підготовки заяви про визнання спадщини відумерлою стало відомо, що після смерті ОСОБА_11 право власності на вказану квартиру декілька разів переходило до інших осіб.

Так, на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, реєстраційний №2641, виданого приватним нотаріусом ОСОБА_5 міського нотаріального округу ОСОБА_8 від 14.11.2013 року право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_12.

Підставою для оформлення права власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_12 слугував акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 13.09.2013 підписаний старшим державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_5 міського управління юстиції ОСОБА_13ї. та затверджений начальником ОСОБА_9 відділу державної виконавчої служби ОСОБА_5 міського управління юстиції ОСОБА_14

Після цього, право власності на вищевказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_15 на підставі договору купівлі-продажу від 06.12.2013 року, реєстраційний № 958, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_10

Листом сьомої ОСОБА_5 державної нотаріальної контори № 133/02-14 від 14.06.2014 року повідомлено суд про те, що 09.01.2014 помер ОСОБА_15, після смерті якого відкрилась спадщина, яку прийняли син - ОСОБА_6 та мати ОСОБА_4.

Під час розгляду даної цивільної справи, представником ОСОБА_9 ВДВС ХМУЮ до суду були надані письмові пояснення, в яких було вказано, що акт державного виконавця про реалізацію вказаної квартири у порядку ст. 47 Закону України «Про іпотеку», затверджений начальником ОСОБА_9 відділу державної виконавчої служби ОСОБА_5 міського управління юстиції від 13.09.2013 року не складався. Виконавче провадження щодо реалізації з прилюдних торгів квартири АДРЕСА_2 не проводилось.

Таким чином, після смерті ОСОБА_11 та у разі відсутності спадкоємців, право власності на спірну квартиру повинно було перейти до територіальній громади м. Харкова в особі ОСОБА_5 міської ради в порядку ст. 1277 ЦК України.

На теперішній час територіальна громада міста Харкова в особі ОСОБА_5 міської ради фактично позбавлена права на отримання у власність даної квартири в порядку ст. 1277 ЦК України, а перехід права власності та подальша реєстрація квартири АДРЕСА_4 за ОСОБА_12 та ОСОБА_15 були незаконні, з порушенням норм матеріального права та прав територіальної громади міста в особі ОСОБА_5 міської ради, у звязку з чим позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та просить суд визнати незаконним та скасувати свідоцтво про придбання з прилюдних торгів від 14.11.2013 року квартири АДРЕСА_1., видане приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 реєстр. № 2641. Визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 за територіальною громадою міста Харкова в особі ОСОБА_5 міської ради

Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_7 ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що у позивач обрав невірний спосіб захисту оспорюваних прав. З наданих позивачем документів вбачається, що ОСОБА_11, якому належало право власності на спірну квартиру, народився 05.04.1945 року. А з актового запису про смерть вбачається, що ОСОБА_11 помер в віці 59 років 14.10.2013 року, тобто він ІНФОРМАЦІЯ_2. Тому представник вважає, що не доведений факт смерті ОСОБА_11 Представник також зазначив, що акт державного виконавця про реалізацію предмету іпотеки від 13.09.2013 року спірної квартири не визнаний підробленим документом в порядку кримінального провадження.

Відповідач ОСОБА_6 до судового засідання не зявився, повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, причини не явки до суду не повідомив.

Третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_5 міського нотаріального округу ХМУЮ ОСОБА_8 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник 3 особи ОСОБА_9 відділу Державної виконавчої служби ОСОБА_5 міського управління юстиції до судового засідання не зявився, повідомлений належним чином у встановленому законом порядку.

Третя особа - Приватний нотаріус ОСОБА_5 міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_10 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд, вислухавши думку, пояснення, доводи сторін по справі, свідків, ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позов не підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

Квартира АДРЕСА_2 належала ОСОБА_11 , 05 квітня 1945 р. н. на підставі свідоцтва про право власності, виданого 16 жовтня 2006 року Управлінням комунального майна та приватизації ОСОБА_5 міської ради, реєстровий № 3-06-278176-Ц-1 відповідно до розпорядження Відділу приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради від 16 жовтня 2006 року за № 10776-Ц-1.( а. с. 13-15)

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що після смерті ОСОБА_11 спадкова справа не заводилася ( а. с. 43-48)

У матеріалах справи наявний акт від 13 вересня 2013 року, складений від імені державного виконавця Комінтернівського відділу Державної виконавчої служби ОСОБА_5 міського управління юстиції ОСОБА_13, затверджений від імені начальника ОСОБА_9 ВДВС ХМУЮ ОСОБА_14, про реалізацію предмета іпотеки - спірної квартири, на прилюдних торгах. З тексту цього акту, вбачається, що на примусовому виконанні ОСОБА_9 ВДВС ХМУЮ перебував виконавчий напис № 317 від 21 лютого 2011року, виданий приватним нотаріусом ОСОБА_8, про звернення стягнення на спірну квартиру, яка належить ОСОБА_11, на підставі іпотечного договору № 378/67/86/38/-232, посвідченого 04 вересня 2008 року приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_16 за реєстровим №1138 та передана в іпотеку АКБ "Базис". За результатами проведення прилюдних торгів визначено переможця торгів ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1 (а. с. 50)

З листа ОСОБА_9 ВДВС ХМУЮ від 15.03.2016 р. вбачається, що при перевірці Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та журналу реєстрації вхідної кореспонденції про відкриття виконавчого провадження встановлено, що в провадженні відділу не перебували виконавчі документи стосовно спірної квартири та ніякі виконавчі дії не проводилися ( а. с. 139).

04 липня 2014 року ОСОБА_9 ВДВС звернувся до Комінтернівського РВ ГУМВСУ з заявою про злочин відносно реалізації вищезазначеного заставного майна. Відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань , досудове слідство триває (139-140).

Жодних доказів того, що данний акт визнано фальсифікованим документом матеріали справи не містять.

14 листопада 2013 року приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 на підставі акту державного виконавця про реалізацію предмету іпотеки видано спірне свідоцтво про право власності ОСОБА_12 на спірну квартиру, реєстр. № 2641. Право власності зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно ( а. с. 21).

06 грудня 2013 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_15 укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_10, того ж дня договір зареєстрований в реєстрі речових прав на нерухоме майно ( а. с. 19-20)

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_17 І-ВЛ № 426184 від 14 січня 2014 року новий власник спірної квартири - ОСОБА_15 помер 09 січня 2014 року (а.с. 23).

Після його смерті з заявам про прийняття спадщини звернулись сестра ОСОБА_7, син ОСОБА_6 та мати ОСОБА_4 ( а. с. 31,32).

З інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 70295970 від 11.10.2016 року вбачається, що ОСОБА_7 є власницею ? частини спірної квартири АДРЕСА_5, на підставі договору дарування від 25.01.2016 троку посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_18 (а. с. 238-239).

Також судом встановлено та не заперечується сторонами по справі обставина про належність ? частини спірної квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_19 на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_15

Позовні вимоги заявлено про нікчемність свідоцтва про право власності, виданого відповідно до акту від 13 вересня 2013 року, складений від імені державного виконавця Комінтернівського відділу Державної виконавчої служби ОСОБА_5 міського управління юстиції ОСОБА_13, з тих підстав, що згідно інформації виконавчої служби прилюдні торги не проводились.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій, визначаються Законом України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року (далі - Закон) та Інструкцією про проведення виконавчих дій, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158 .

Цим Законом визначено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхні права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження.

Разом із тим аналіз положень Закону та Інструкції свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і ст. 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах, і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна.

Відповідно до положень указаних правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (п. 5.11 Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року).

Правила проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 (далі - Тимчасове положення).

Відповідно до п.1.4 Тимчасового положення організація та проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки здійснюється з урахуванням Закону України «Про іпотеку».

Отже, виходячи з правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а отже, є правочином.

Такий висновок узгоджується й з нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги.

Отже, враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені чч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Разом із тим, слід зазначити, що оскільки виходячи зі змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням.

Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Тобто, в наданій позивачами до суду позовній заяві не міститься будь-яких вимог щодо визнання прилюдних торгів недійсними, чи недійсним акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, а містяться лише вимоги щодо визнання недійсними свідоцтвапро придбання з прилюдних торгів від 14.11.2013 року квартири АДРЕСА_1., видане приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 реєстр. № 2641, які не підлягають задоволенню, оскільки заявлені передвчасно.

ОСОБА_9 ВДВС ХМУЮ від 15.03.2016 р. не може бути підставою для визнання недійсними свідоцтва про придбання з прилюдних торгів від 14.11.2013 року квартири АДРЕСА_1, оскільки носить інформаційний характер, жодних доказів того, що спірне свідоцтво визнано фальсифікованим документом матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування , неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобовязаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду органом місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ст. 274 ЦПК України).

У заяві про визнання спадщини відумерлою, відповідно до вимог ст. 275 ЦПК України, повинно бути наведено відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.

Згідно актового запису про смерть №16947, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову РС ХМУЮ від 25 грудня 2013 року ОСОБА_11 помер у віці 59 років, але датою його народження є 1954 рік. Документом, що підтверджує факт смерті зазначено лікарське свідоцтво про смерть № 2905 Дм від 20 грудня 2013 року відділу судово-медичної експертизи трупів ОСОБА_5 бюро судово-медичної експертизи. Запис про смерть була внесена до Державного реєстру актів цивільного стану громадян 25 грудня 2013 року за номером 3. Паспорт померлого не зданий. Громадянство та місце проживання померлого паспортом не підтверджено (а. с. 128).

В судовому засіданні старший слідчий Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області ОСОБА_20Ю.в якості свідка пояснила, що при складанні протоколу огляду трупу, особу померлого нею було встановлено з пенсійного посвідчення знайденого в приміщенні.

Тобто дата народження померлого ОСОБА_11 , вказаного в актовому запису про смерть не збігається з датою народженняОСОБА_11 якому належала квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 16.10.2006 р. № 3-06-278176-Ц1, а тому не може бути прийнята судом як належний та допустимий доказ по справі.

Будь яких інших доказів, що ОСОБА_11 1945 р. н. якому належала квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 16.10.2006 р. № 3-06-278176-Ц1 є померлою особою, або про те, що ОСОБА_11 1945 р. н. та ОСОБА_11 1954 р. н. є в дійсності одна й та ж сама особа, суду не надано.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а часом відкриття є день смерті особи або день , з якого вона оголошується померлою відповідно до положень ч. 1,2 ст. 1220 ЦК України.

Відомості щодо смерті ОСОБА_11 1945 р. н. якому належала квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 16.10.2006 р. № 3-06-278176-Ц1 відсутні, а також відсутнє рішення суду про оголошення його померлим.

Отже спірне майно на час розгляду справи судом не є спадковим майном, а тому підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 за територіальною громадою міста Харкова в особі ОСОБА_5 міської ради суд не вбачає.

Крім того, на час розгляду справи співвласниками спірної квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по ? її частині, право власності яких ніким не оскаржено та не скасовано.

Суд, розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно, неупереджено, в межах заявлених вимог, приймаючи до уваги, що позивачем не було надано доказів порушення його прав, дійшов обґрунтованого висновку відсутності правових підстав у вимогах позивача, у звязку з чим вони є незаконними та безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.. 10,11, 88, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_5 міської ради - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_21