У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Нагорняка В.А. Писаної Т.О. Юровської Г.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про повернення депозиту та нарахованих відсотків, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Харківської області від 17 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), який в подальшому уточнила, та просила стягнути з відповідача на її користь суму залишку за депозитним вкладом у розмірі 38 396 грн 53 коп., суму інфляційних витрат у розмірі 6 817 грн 94 коп., 3 % річних в розмірі 845 грн 04 коп., суму відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 4 421 грн, а всього 50 480 грн 51 коп.

Позивачка посилалась на те, що 07 травня 2013 року між нею та філією «Кримське регіональне управління ПАТ КБ «ПриватБанк» було оформлено банківський вклад «Стандарт 6 місяців» SAMDN450, відповідно до умов якого відповідач прийняв від неї кошти на вкладний (депозитний) рахунок в сумі 1 500 грн у формі депозиту (вкладу) на строк зберігання 180 днів (6 місяців) з 07 травня 2013 року по 07 листопада 2013 року включно.

Протягом року з моменту оформлення депозиту вона регулярно поповнювала рахунок. Відповідно до оригіналу чеку поповнення депозитного рахунку № 3317 від 17 лютого 2015 року залишок на рахунку становить 38 396 грн 53 коп.

03 липня 2014 року її було запрошено у відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» та запропоновано реструктуризацію депозиту строком на 5 років.

13 листопада 2014 року на ім'я Голови правління ПАТ КБ «ПриватБанк» нею було направлено заяву з викладенням ситуації та проханням розірвати договір вкладу і поверненням грошових коштів у повному обсязі.

Проте, ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на політичну ситуацію в Україні, відмовив у поверненні грошей.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 17 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 50 480 грн 51 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до п. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з п. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Статтею 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 травня 2013 року між позивачем та філією «Кримське регіональне управління ПАТ КБ «ПриватБанк» було оформлено банківський вклад «Стандарт 6 місяців», відповідно до умов якого, відповідач прийняв від неї кошти на вкладний (депозитний) рахунок в сумі 1 500 грн у формі депозиту (вкладу) на строк зберігання 180 днів (6 місяців) з 07 травня 2013 року по 07 листопада 2013 року включно.

Договір банківського вкладу між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк» оформлено в письмовій формі у вигляді заяви на оформлення вкладу відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг «ПАТ КБ «ПриватБанк», що викладені на офіційному сайті відповідача, на підтвердження чого позивачем надано суду оригінали заяви про оформлення вкладу № SAMDN450 від 07 травня 2013 року, платіжного доручення № від 07 травня 2013 року про внесення первинного внеску, чек поповнення депозитного рахунку № 3317 від 17 лютого 2015 року. У зазначених документах містяться відомості про умови депозитного договору, строк його дії, номер депозитного рахунку, сума вкладу, сума останнього поповнення депозиту, нарахованих відсотках, тощо.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не виконано обов'язку передбаченого ст. 1060 ЦК України, оскільки припинення діяльність філії банку не звільняє банк як юридичну особу від обов'язку щодо повернення депозитів.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про повернення депозиту та нарахованих відсотків.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судом не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 17 листопада 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

НагорнякВ.А. Писана Т.О. ЮровськаГ.В.