Провадження №2/193/4/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

05 лютого 2016 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі

судді Шумської О.В.

при секретарі Палій Л.Г.

особи, що беруть участь у розгляді справи

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Сільськогосподарського господарства (фермерського) «Роксолана», третя особа: ОСОБА_5, про стягнення боргу, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми упущеної вигоди,-

УСТАНОВИВ:

2 липня 2015 року до Софіївського районного суду надійшла позовна заява від ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , СФГ "Роксолана" про стягнення боргу.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 05.02.2014 року він разом з ОСОБА_5 з відповідачем уклали договір позика, який був посвідченний нотаріально.

За вказаним договором відповідач від позивача та третоьї особи отримав кошти в сумі 398 600 грн. до 01.10.2014 року - 100 000 грн. по 50 000 грн кожному позикодавцеві а до 10.11.2014 року 298 600 грн по 149 300 грн. кожному позикодавцеві. Остаточний розрахунок мав бути здійснений не пізніше 10.11.2014 року.

З метою забезпечення виконання зобов"язань учасники уклали договір застави , який був нотаріально посвідчений.

За вказаним договором застави відповідч СФГ "Роксолана" передав у заставу майбутьній врожай 2014 року

На день звернння до суду відподач свої зобов"язання щодо повернення боргу не виконав.

Просить суд стягнути з відповідачів ОСОБА_3 та СФГ "Роксолана" на його користь 377 248,29 грн.

Звернути стягнути стягнення на предмет застави за договором.

В судовому засіданні позивач та його представник, що діє за довіреністю, позовні вимоги підримали повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти позову заперечує, посилаючись на те, що борг було повернуто.

Третя особа - позиколавець ОСОБА_5 в судовому засіданні поянсив, що отримав кошти з поля, яке було надане в рахунок погашення боргу.

Розглянувши матерали справи, заслухавши пояснення учасників, дослідивши чинне законодавство, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав:

відповідно до ч. 1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

За правилом ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, якими за ст. 30 ЦПК є позивач та відповідач, кожна з яких відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги сторін. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертиз. При цьому, за змістом ст.ст. 58,59 ЦПК ці докази мають бути належними (містити інформацію щодо предмета доказування та стосуватись предмета доказування) та допустимими (отриманими у встановленому законом порядку). Згідно з ч.ч. 3 та 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та якості.

Таким чином в судовому задінанні встановлено, що між сторонами існували боргові відносини з договору позики та пов"язані з цим договором застави.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Стаття 577 ЦК України вкаазує на те, що предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, установлених законом. Застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом.Застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповівдно до ст.3 Закону України Про заставу заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог.

За матералами справи та в судовому засіданні встановлено наступне:

05.лютого .2014 року позивач з третьою особою разом з ОСОБА_5 уклали договір

договір позика, який був посвідченний нотаріально.

За вказаним договором відповідач від позивача та третьої особи отримав кошти в сумі 398 600 грн. до 01.10.2014 року - 100 000 грн. по 50 000 грн кожному позикодавцеві а до 10.11.2014 року 298 600 грн по 149 300 грн. кожному позикодавцеві. Остаточний розрахунок мав бути здійснений не пізніше 10.11.2014 року.

З метою забезпечення виконання зобов"язань учасники уклали договір застави , який був нотаріально посвідчений.

За вказаним договором застави відповідч СФГ "Роксолана" передав у заставу майбутьній врожай 2014 року

На день звернння до суду відподач свої зобов"язання щодо повернення боргу не виконав.

Просить суд стягнути з відповідачів ОСОБА_3 та СФГ "Роксолана" на його користь 377 248,29 грн.

Судом оглянуто договір позики (а.с.4) відповідно до якого позикодавці ОСОБА_1 та ОСОБА_5 надали кошти позичальнику ОСОБА_3 в розмірі 398 600 грн. до 10 листопада 2014 року.

Даний договір позики був забезпечений договором застави (а.с.5).

В судовому засіданні був допитаний ОСОБА_5, як третя особа по позову так і позикодавець. Відповідно до письмових пояснень (а.с.151-152), наданих ОСОБА_5 будь-яких претензій до відповідача він не має, так як борг було погашено шляхом передачі урожаю

Оглянувши в судовому засіданні вказаний договір застави на який посилається позивач, суд приходить до висновку, що даний договір не можливо прийняти як доказ , так як складений в порушення норм законодавства.

Згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03.03.2004 N 20/5 нотаріуси зобов'язані здійснювати свої професійні обов'язки відповідно до Закону України "Про нотаріат" і складеної присяги, сприяти фізичним та юридичним особам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз'яснювати права й обов'язки, попереджати про наслідки нотаріальних дій, що вчиняються для того, щоб юридична необізнаність не могла їм зашкодити

Нотаріально посвідчувані правочини, а також заяви та інші документи підписуються у присутності нотаріуса. Якщо правочин, заява чи інший документ підписаний за відсутності нотаріуса, громадянин повинен особисто підтвердити, що документ підписаний ним.

Оригінал договору застави був оглянутий в судовому засіданні. В даний договір були внесені зміни, а саме дата укладення та номер реєстру. Дані зміни посвідчені нотаріусом, але згідно вищевказаної Інструкції зміни можуть вноситися лише за участі учасників нотаріальної дії. а тому даний договір суд не має можливості прийняти як належний доказ.

Що стосується договору позики, суд приймає до уваги пояснення третьої особи, який підтвердив факт повернення суми боргу, а звернення позивача до суду як зловживання своїми правами.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 130, 174, 212-215, 218 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Сільськогосподарського господарства (фермерського) «Роксолана», третя особа: ОСОБА_5, про стягнення боргу, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми упущеної вигоди відмовити як необгрунтованих.

.Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя