Справа № 750/40/16-ц Провадження № 22-ц/795/1497/2016 Головуючий у I інстанції Карапута Л. В. Доповідач - Висоцька Н. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бечка Є.М., Позігуна М.І.

при секретарі Халимон Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 червня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.06.2016 року, яким позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу задоволено частково, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Незаконність оскаржуваного рішення суду заявник обгрунтовує тим, що судом не застосовано строку позовної давності згідно ст. 257 ЦК України, про що стороною відповідача було заявлено в суді першої інстанції.

В скарзі заявник посилається, що згідно укладено між сторонами договору відповідач отримав від банку другий транш 10.04.2011 року, у зв»язку з чим перебіг позовної давності повинен обчислюватися з наступного після 10.04.2011 року дня, але банк звернувся до суду з позовом лише 28.12.2015 року, тобто з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови в позові.

Порушення місцевим судом норм процесуального права ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що ні відповідач, ні його представник не були повідомлені про призначене на 16.06.2016 року місцевим судом судове засідання, чим були позбавлені можливості надати свої заперечення проти аргументів позивача.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з»явились, про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином про що в матеріалах справи маються повідомлення про вручення поштового відправлення.

Зважаючи на вимоги ч.2 ст.305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

По справі встановлено, що 11.07.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір відновлюваної кредитної лінії № 958/4-75, за умовами якого надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами траншами, зі сплатою 24,00 проценти річних, в межах максимального ліміту заборгованості Позичальника за Кредитом в сумі 23862,87 грн., з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 07.07.2015 року на умовах, визначених цим Договором.

Перший транш ОСОБА_1 був здійснений 13.07.2009 року в сумі 19090,29 грн., другий 09.07.2010 року в сумі 16704,01 грн.

В порушення вимог укладеного договору у відповідача перед банком утворилась заборгованість, яка згідно наданого розрахунку станом на 05.01.2016 року становить 23 572, 02 грн., яка складається з : заборгованість за кредитом 6 264, 21 грн., за відсотками 7362,26 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 3 095, 56 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 2 222,48 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом 2 693,61грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 1 933,89 грн. (а.с. 10).

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що оскільки відповідачем не виконувались свої зобовязання за кредитним договором, тому з нього підлягає стягненню сума боргу по кредитному договору, в межах строку позовної давності для відповідних платежів.

Такий висновок суду відповідає встановленим обставинам справи та нормам закону.

Доводи апеляційної скарги цей висновок суду не спростовують.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1048, 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позичальника достроково вимагати повернення частини суми позики, що залишилася, та сплати процентів.

Посилання заявника на те, що судом не застосовано строк позовної давності згідно ст. 257 ЦК України, про що стороною відповідача було заявлено в суді першої інстанції, не спростовує правильності висновків суду першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні заяви відповідача про застосування строку позовної давності судом першої інстанції вірно зазначено, що стягненню підлягає заборгованість за кредитом та відсотками за три роки, що передують зверненню кредитора до суду, а стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст.267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 КЦ України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов»язано його початок.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Як вбачається, судом першої інстанції, було зобов»язано позивача провести розрахунок (а.с. 83) в межах трирічного строку, який передував до дати звернення з позовом, а саме з 04.01.2013 року по 05.01.2016 року, а розрахунок пені за період з 04.01.2015 по 04.01.2016 року, що відповідає вимогам ст. 257, 258 ЦК України, яка згідно наданого розрахунку станом на 05.01.2016 року становить 20 853,17 грн., яка складається з : заборгованість за кредитом 6 264, 21 грн., за відсотками 4 577,05 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 3 229, 20 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 2 359, 47 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом 2 555, 80 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 1 867, 44 грн.

Не можуть бути підставою для скасування вірного по суті рішення суду першої інстанції і доводи скарги щодо не повідомлення відповідача та його представника про розгляд місцевим судом справи 16.06.2016 року, чим були позбавлені можливості надати свої заперечення проти аргументів позивача, оскільки це не призвело до неправильного вирішення справи, крім того на спростування наданих розрахунків відповідачем не надано жодного належного і допустимого доказу.

З врахуванням вищевикладеного доводи апеляційної скарги, не спростовують правильності висновків суду першої.

Беручи до уваги вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: