Справа № 474/18/16-ц.
Провадження № 2/474/49/2016 року.
РІШЕННЯ

Іменем України

24.11.16 року с.м.т. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі

головуючого судді Тихоненко М.І.

за участю секретаря судового засідання Степанова В.В.

представника позивача ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного Акціонерного Товариства Державний ощадний банк України в особі філії - Миколаївське обласне управління АТ Ощадбанк до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

в с т а н о в и в:

В січні 2016 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося на адресу Врадіївського районного суду з позовомдо ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 579 від 28.07.2008 року у розмірі 24 734,22 грн.

Позивач зазначив, що 28.07.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 579, за яким Банк надав останньому кредит у розмірі 20 000 грн., під 27 % річних, строком на 36 місяці з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 27.07.2011 року, а відповідач ОСОБА_2 зобовязувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Згідно п. 1.6 даного кредитного договору відповідач ОСОБА_2 повинен погашати суму кредитної заборгованості рівними частками в сумі 555,56 грн. до 30 числа кожного місяця, починаючи з наступного місяця після видачі кредиту шляхом внесення готівки до каси банку або безготівкових перерахувань з рахунків відкритих в ВАТ „Ощадбанк. З метою забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх зобовязань за кредитним договором № 579 від 28.07.2008 року між ВАТ „Державний ощадний банк України та ОСОБА_3, ОСОБА_4 були укладенні два окремі договори поруки від 28.07.2008 року, згідно до умов зазначених договорів поруки, поручителі ОСОБА_3, ОСОБА_4 відповідають як солідарні боржники перед кредитором по сплаті суми основного бору, а також відсотків за користування кредитом у випадку невиконання позичальником ОСОБА_2 своїх зобовязань. В порушення вимог п. 1.6 кредитного договору № 579 від 28.07.2008 року ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобовязань та сплати відповідних платежів, внаслідок чого у нього станом на 23.11.2015 року виникла заборгованість в сумі 24 734,22 грн., з яких: 13 316,88 грн. сума простроченої заборгованості; 6 338,91 грн. - сума простроченої заборгованості по відсоткам; 4 945,26 грн. сума пені та 133,17 грн.- сума несплачених комісійних. Посилаючись на зазначені обставини позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 11 липня 2016 року п. 5 ч. 1 ст. 202 ЦПК України провадження по справі було зупинено.

Ухвалою суду від 2 листопада 2016 року на підставі ч. 1 ст. 204 ЦПК України провадження по справі було відновлено.

В судовому засіданні представник позивача ПАТ „Державний ощадний банк ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі, а також просив не застосовувати строк позовної давності.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 24 734,22 грн., не визнали зазначивши, що ОСОБА_2 кредитний договір № 579 від 28.07.2008 року з ВАТ «Державний ощадний банк України» не укладав, відповідно гроші за даним договором не отримував, що знайшло своє підтвердження у висновку експерта № 1378 від 12.09.2016 року. В предявленому йому (ОСОБА_2Ф.) в суді примірнику кредитного договору № 579 від 28.07.2008 року, укладеного від його імені з ВАТ «Державний ощадний банк України» про надання йому банком та отримання ним коштів в сумі 20 000 грн., в графі позичальник ОСОБА_2 проставлений не ним підпис, а невідомою йому особою. Аналогічна підробка його підпису також має місце у заяві на видачу готівки на суму 20 000 грн. від 28.07.2008 року, де в графі підпис отримувача коштів проставлений не ним, а невідомою йому особою. Особисто він нікому не видавав довіренності та нікого не уповноважував від свого імені укладати будь - які договора з ПАТ «Державний ощадний банк України». При зверненні його (ОСОБА_2Ф.) до Врадіївського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області від 11.03.2016 року по факту підробки та укладання від його імені з ВАТ „Державний ощадний банк України кредитного договору № 579 від 28.07.2008 року, зі змісту постанови про закриття кримінального провадження постановленої слідчим 18.07.2016 року йому відомо, що кредитний договір № 579 від 28.07.2008 року від його імені підробили колишній керуючий філією Кривоозерського відділення ощадного банку № НОМЕР_1 «Держощадбанк» ОСОБА_7 з головним спеціалістом Врадіївського районного центру зайнятості ОСОБА_8 В дійсності він раніше перебував на обліку у Врадіївському районному центрі зайнятості і надавала туди свої документи. Крім зазначеного, на думку відповідача та його представника банк пропустив при зверненні з позовом до суду строк позовної давності, у зв'язку з чим відповідач та його представник просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог також з зазначених підстав.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_6 позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 579 від 28.07.2008 року у розмірі 24 734,22 грн. не визнали зазначивши, що ОСОБА_4 договір поруки від 28.07.2008 року з ВАТ «Державний ощадний банк України» не укладала, зобовязання, як поручитель по кредитному договору № 579 від 28.07.2008 року на себе не брала. В предявленому їй (ОСОБА_4М.) в суді примірнику договору поруки від 28.07.2008 року, який укладений від її імені з ВАТ «Державний ощадний банк» в якому зазначено, що вона бере на себе прямі зобовязання відповідати перед банком по зобовязаннямОСОБА_2 по кредитному договору № 579 від 28.07.2008 року, в зазначеному договорі поруки в графі підпис поручителя, проставлений не її підпис, а невідомої їй особи. В самому кредитному договорі № 579 від 28.07.2008 року в графі підпис поручителя проставлений не її підпис, а невідомої їй особи. При цьому, п. 4.2. договору порукивід 28.07.2008 року, укладеного від імені ОСОБА_4 з ВАТ «Державний ощадний банк»визначено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором № 579 від 28.07.2008 року не пред'явить вимоги до поручителів. Разом з тим, після настання строку повернення кредитних коштів 27.07.2011 року банк не предявив вимоги до поручителяОСОБА_4 протягом шести місяців, а позов в інтересах банку було предявлено лише 05.01.2016 року, тобто поза межами строку дії договору поруки. У звязку із закінченням строку поруки зазначеного в самому договорі поруки, що презюмується з вимогами ч. 4 ст. 559 ЦК України, а також пропуском загальної позовної давності, передбаченої ст. 257 ЦК України, відповідач та її представник просили відмовити банку в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договор № 579 від 28.07.2008 року у розмірі 24 734,22 грн. не визнала та пояснила, що вона з ОСОБА_2, не знайома та ніколи у нього не була поручителем по кредитному договору. В предявленому їй в суді примірнику договору поруки, який укладений від її імені з ВАТ «Державний ощадний банк» від 28.07.2008 року, в якому зазначено, що вона бере на себе прямі зобовязання відповідати перед банком по зобовязанням ОСОБА_2 по кредитному договору № 579 від 28.07.2008 року, в зазначеному договорі поруки в графі підпис поручителя проставлений не її підпис, а невідомої їй особи. В самому кредитному догворі № 579 від 28.07.2008 року в графі підпис поручителя, проставлений не її підпис, а невідомої їй особи. У звязку з тим, що вона договір поруки з банком по кредитному договору ОСОБА_2 не укладала, тому вона і не повинна погашати заборгованість по кредиту ОСОБА_2

Аналізуючи докази надані сторонами та їх пояснення, суд визнав доведеними такі факти:

- Згідно умов договору № 579 від 28.07.2008 року між ВАТ „Державний ощадний банк України та від імені ОСОБА_2 був укладений зазначений кредитний договір. За умовами якого банк зобовязувався надати ОСОБА_2 кредит у розмірі 20 000 грн., строком на 36 місяців під 27 % річних, а ОСОБА_2 відповідно до п. 1.6 договору зобовязувалася здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі 555,56 грн. до 30 числа кожного місяця, починаючи з наступного місяця після видачі кредиту шляхом внесення готівки до каси банку або безготівкових перерахувань з рахунків відкритих в ВАТ „Ощадбанк. Останнє погашення кредиту повинно було здійснюватися позичальником не пізніше 27.07.2011 року.

- Відповідно до додаткової угоди № 1 від 20.08.2009 року до кредитного договору № 579 від 28.07.2008 року сторони договору прийшли до згоди, що у звязку з заявою позичальника та рішення кредитного комітету № 73 від 19.08.2009 року вирішено було внести зміни до п. 1.6 договору № 579 від 28.07.2008 року та викласти його в наступній редакції: «Погашення кредиту здійснюється згідно графіку до 31 числа кожного місяця, починаючи з наступного місяця після видачі кредиту шляхом внесення готівки до каси банку або безготівкових перерахувань з рахунків відкритих в ВАТ „Ощадбанк. Останнє погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником не пізніше 27.07.2011 року». Всі інші умови вищезгаданого Договору, не передбачені даною Додатковою угодою залишаються незмінними і Сторони підтверджують по ним свої зобовязання.

- 28.07.2008 року між ВАТ „Державний ощадний банк України та від імені ОСОБА_3 було укладено договір поруки, згідно умов п. 1.1 якого ОСОБА_3, як поручитель зобовязаний перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором № 579 від 28.07.2008 року.

- 28.07.2008 року між ВАТ „Державний ощадний банк України та від імені ОСОБА_4 було укладено договір поруки, згідно умов п. 1.2 якого ОСОБА_4, як поручитель зобовязана перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором №579 від 28.07.2008 року.

- 28.07.2008 року ВАТ „Державний ощадний банк Україна згідно наявної копії заяви на видачу готівки № 3161/2 на імя ОСОБА_2 було надано кредит в сумі 20 000 грн., про що в графі підпис отримувача проставлений підпис особи.

- У період з 28.07.2008 року по 23.11.2015 року у відповідача ОСОБА_2 утворилася заборгованість по сплаті простроченої заборгованості по кредиту, відсоткам за користування ним, пені та комісійним, загальна сума якої складає 24 734,22 грн., з яких: 13 316,88 грн. сума простроченої заборгованості; 6 338,91 грн. - сума простроченої заборгованості по відсоткам; 4 945,26 грн. сума пені та 133,17грн.- сума несплачених комісійних.

- 05.01.21016 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося з позовом до до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 579 від 28.07.2008 року у розмірі 24 734,22 грн.

- Згідно показань свідка ОСОБА_2, він кредитний договор № 579 від 28.07.2008 року з ПАТ «Державний ощадний банк України» не укладав, гроші за даним договором не отримував, що знайшло своє підтвердження у висновку експерта № 1378 від 12.09.2016 року. В предявленому йому в суді примірнику кредитного договору № 579 від 28.07.2008 року, укладеного від його імені з ПАТ «Державний ощадний банк України» про надання йому банком та отримання ним коштів в сумі 20 000 грн., в графі позичальник ОСОБА_2 проставлений не ним підпис, а невідомою йому особою. Аналогічна підробка його підпису також має місце у заяві на видачу готівки на суму 20 000 грн., від 28.07.2008 року, де в графі підпис отримувача коштів проставлений не ним, а невідомою йому особою. Особисто він нікому не видавав довіреності та нікого не уповноважував від свого імені укладати будь - які договора з ПАТ «Державний ощадний банк України». При зверненні його до Врадіївського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області від 11.03.2016 року по факту підробки та укладання від його імені з ВАТ „Державний ощадний банк України кредитного договору № 579 від 28.07.2008 року, зі змісту постанови про закриття кримінального провадження постановленої слідчим 18.07.2016 року йому відомо, що кредитний договір № 579 від 28.07.2008 року від його імені підробили колишній керуючий філією Кривоозерського відділення ощадного банку №3161 ВАТ «Держощадбанк» ОСОБА_7 з головним спеціалістом Врадіївського районного центру зайнятості ОСОБА_8

- Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 18.07.2016 року по матеріалам розгляду заяви ОСОБА_2, органом досудового розслідування СВ Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області було встановлено, що у липні 2008 року, ОСОБА_9, працюючи у Врадіївському районному центрі зайнятості населення, маючи доступ до копій документів, які надавали громадяни при постановці на облік, виготовила фотокопії документів, а саме копії паспорта та довідки про присвоєння реєстраційного номеру облікової картки платника податків на імя ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, а також інші документи необхідні для оформлення кредитної справи, які в подальшому надала керуючому Кривоозерського відділення AT «Ощадбанк» ОСОБА_7 для оформлення кредиту на споживчі цілі. При цьому, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 дійшли домовленості, що з наявних трьох осіб згідно документів ОСОБА_2 має бути оформленим у якості позичальника, а ОСОБА_3, ОСОБА_4 - поручителями. При цьому останні про це нічого не знали. На виконання злочинного задуму, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7, ОСОБА_8 власноручно заповнила бланки кредитної заявки, заяви та анкети індивідуального позичальника від імені ОСОБА_2, вчинивши від імені останнього підпис без його відома та згоди, а також заповнила бланки заявок та анкет поручителів, вчинивши від імені останніх підписи, але без згоди і відома ОСОБА_3, ОСОБА_4 Після цього ОСОБА_8 підписала кредитний договір № 579 від 28.07.2008 року від імені позичальника ОСОБА_2, поручителів ОСОБА_3, ОСОБА_4, але без відома та згоди останніх. Також ОСОБА_8 підписала договори поруки від імені ОСОБА_3, ОСОБА_4 від 28.07.2008 року, але без відома та згоди останніх, а також заяву на видачу готівки в сумі 20 000 грн. від 28.07.2008 року від імені ОСОБА_2 Після підписання всіх зазначених вище документів ОСОБА_8 передала їх ОСОБА_7, який, підписавши зазначені документи від свого імені у якості керуючого Кривоозерським відділенням АТ «Ощадбанк», діючи згідно злочинної домовленості, передав ОСОБА_8 20 000 грн., якими остання розпорядилася на власний розсуд. Досудовим розслідуванням було встановлено, що згідно свідоцтва про смерть 1-ФП №152591 ОСОБА_8 померла 25.04.2012 року, згідно свідоцтва про смерть 1-ФП №107782 ОСОБА_7 помер 29.12.2009 року. По результатам проведеного розслідування по кримінальному провадженню № 0000088 слідчим СВ Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області була винесена постанова про закриття кримінального провадження від 18.07.2016 року на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України у звязку зі смертю ОСОБА_10 по нереабілітуючим підставам.

- Згідно висновку експерта № 1378 від 12.09.2016 року підписи від імені ОСОБА_2 в графах «Підпис позичальника», «Позичальники», «28 липня 2008 року» в кредитному договорі № 579 від 28.07.2008 року виконані ймовірно, не ОСОБА_2, а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_2 в графі «Прізвище та підпис позичальника» в кредитній заяві на видачу готівки від 28.07.2008 року виконаний, ймовірно, не ОСОБА_2, а іншою особою.

- 12.06.2011 року найменування банку із Відкритого Акціонерного Товариства „Державний ощадний банк України було змінено на Публічне Акціонерне Товариство „Державний ощадний банк (свідоцтво про реєстрацію публічного товариства„ Державний ощадний банк № 0000564, виписка з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серії ААБ № 532465).

Суд вважає, що між сторонами виник спір з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором.

Так, згідно зі статтями 525 - 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися до умов договору, норм ЦК, у встановлені строки.

Також приписами ст.ст. 549 552 ЦК України передбачені підстави винекнення та розмір неустойки який може бути встановлений договором або актами цивільного зщаконодавства.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати проценті, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк чи інший фінансовий заклад зобов'язані видати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит, та сплатити проценти.

Як вбачається з позовної заяви у ОСОБА_2 внаслідок невиконання умов кредитного договору утворилася заборгованість по сплаті простроченої заборгованості у розмірі 24 734,22 грн.

Щодо заяви відповідачів про застосування строку позовної давності суд зазначає з цього приводу, що згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним з видів порушення зобовязання є прострочення - невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як строк договору, так і строк (термін) виконання зобовязання (ст. ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Відповідно до умов кредитного договору сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобовязань (п. 8.1.), так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів в строк до 30 числа кожного місяця, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 27.07.2011 року. (п. п. 1.2. та 1.6).

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки, умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Відповідно до п. 7.8. кредитного договору сторони, в порядку ч. 1 ст. 259 ЦК України, домовились про збільшення строків позовної давності до 3 (трьох) років для всіх грошових зобов'язань позичальника (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені), що передбачені умовами цього Договору.

Отже, строк позовної давності по кожному окремому платежу сплив після закінчення трирічного строку з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, при цьому строк позовної давності щодо останнього платежу, який підлягав виконанню у строк до 27.07.2011 року, а також по нарахованим відсоткам та комісії, які нараховувалися за період з липня 2008 року по липень року, сплив 27.07.2014 року, проте позивач звернувся до суду лише 05.01.2016 року.

Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Судом не встановлено факту наявності поважних причин пропуску строку позовної давності, які б давали суду можливість захистити порушене право, в порядку визначеному ч. 5 ст. 267 ЦК України, та обставин, які зумовили зупинення чи переривання перебігу позовної давності визначенні ст. ст. 263 та 264 ЦК України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене вимоги позивача до відповідача ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

Кредитні зобовязання ОСОБА_2 забезпечено договорами поруки, укладеними 28.07.2008 року між ВАТ „Державний ощадний банк України та від імені ОСОБА_3, ОСОБА_4

Підстави, обсяг та умови відповідальності поручителів, а також інші права та обовязки сторін, передбаченні статтями 553 - 559 ЦК України та розділами 1 - 6 договорів поруки.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК, якщо договором не встановлено строку його закінчення, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявив вимоги до поручителя. Аналогічні умови містяться в п. 4.2 вищезазначених договорів поруки.

Зазначеними договорами поруки від 28.07.2008 року не передбачені строки закінчення їх дій, а умова дії поруки до повного виконання позичальником чи поручителем зобовязань перед кредитодавцем не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки відповідно до статей 251, 252 ЦК строком є період у часі, а не подія.

Отже, банк як кредитодавець, має право вимоги до поручителів ОСОБА_3, ОСОБА_4 протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання за кредитним договором боржника ОСОБА_2 тобто протягом шести місяців з 28.07.2011 року по 28.01.2012 року.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що після настання строку повернення кредитних коштів 28.07.2011 року банк не предявив вимоги до поручителів протягом шести місяців, а позов в інтересах банку предявлено лише 05.01.2016 року, тобто поза межами строку дії договорів поруки. Виходячи з того, що строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а є строком для існування (дії) самого зобовязання поруки (преклюзивність строку), то і право кредитора, і обовязок поручителя по його закінченні припиняється.

Оскільки, із закінченням шестимісячного строку припинилося матеріальне право (поручительство), то предявлення позову поза межами цього строку позбавляє Банк права на задоволення позову до поручителів в судовому порядку.

Таким чином, вимоги позивача до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 є безпідставними.

Вказанні обставини є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

На підставі ст. 88 ЦПК України витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачем.

Керуючись ст. ст. 209, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову Публічного Акціонерного Товариства „Державний ощадний банк України до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 579 від 28.07.2008 року у розмірі 24 734 грн. 85 коп. відмовити.

Стягнути з Публічного Акціонерного Товариства „Державний ощадний банк України на користь ОСОБА_2 судові витрати за оплату проведеної експертизи в сумі 900 (дев»ятсот) грн. 48 коп.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Миколаївської області через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які беруть участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: