У х в а л а

12 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 грудня 2012 року, ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 лютого 2013 року, ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 лютого і 20 травня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Івано-Франківського міськвиконкому, Івано-Франківського міського відділу земельних ресурсів про встановлення порядку користування земельною ділянкою, визнання недійсним рішення міськвиконкому від 18 липня 2000 року № 338 і державного акта на право приватної власності на землю та зустрічним позовом ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до Івано-Франківської міської ради, Івано-Франківського міського управління земельних ресурсів, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_4, про визнання недійсними державних актів на право приватної власності на землю, визнання незаконним рішення про приватизацію земельної ділянки,

в с т а н о в и л а :

Івано-Франківський суд Івано-Франківської області рішенням від 20 грудня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 лютого 2013 року, позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнив, ухвалив:

- визнати недійсними пункти 11.1 та 19.1 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 18 липня 2000 року № 338 щодо передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,0478 га для будівництва та обслуговування будинку на АДРЕСА_1 ОСОБА_4 та затвердження пункту 9 протоколу засідання комісії від 3 березня 2000 року № 28 про затвердження розподілу та встановлення порядку користування земельною ділянкою будинковолодіння АДРЕСА_1 відповідно до другого варіанта розподілу висновку судової будівельно-технічної експертизи;

- визнати недійсним державний акт на право власності на землю від 14 грудня 2000 року площею 0,0473 га, виданий ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд на АДРЕСА_1;

- встановити порядок користування земельною ділянкою площею 0,1548 га при будинковолодіннях АДРЕСА_1 відповідно до першого варіанта розподілу висновку судової будівельно-технічної експертизи;

- виділити у спільне користування власникам зазначених будинковолодінь ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 земельну ділянку площею 0,300 га;

- виділити у користування ОСОБА_5 три земельні ділянки загальною площею 0,084 га (0,0136 га, 0,0194 га, 0,0510 га);

- виділити у користування ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 земельну ділянку площею 0,0408 га, яка розташована під зазначеними вище будинковолодіннями.

Позовні вимоги ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 задовольнити; визнати недійсним пункт 1.1 рішення ХХХІІІ сесії Івано-Франківської міської ради від 16 жовтня 2008 року про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу у власність ОСОБА_5 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0758 га на АДРЕСА_1; визнати недійсними видані ОСОБА_5 12 лютого 2009 року державні акти на право власності на земельну ділянку площею 0,0415 га, на земельну ділянку площею 0,0061 га і на земельну ділянку площею 0,0113 га.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 26 лютого 2013 року відмовив ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження у вказаній справі за його касаційною скаргою з підстави, передбаченої пунктом 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 20 травня 2013 року в допуску зазначеної справи до провадження Верховного Суду України за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 лютого 2013 року відмовила.

10 травня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 грудня 2012 року, ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 лютого 2013 року, ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 лютого і 20 травня 2013 року з підстави встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні даної справи судом (пункт 3 частини першої статті 355 ЦПК України).

На обґрунтування підстави для подання заяви про перегляд зазначених судових рішень, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 3 березня 2016 року у справі «Микола Миколайович Тарасов проти України».

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження в частині перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 лютого 2013 року необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 3 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні даної справи судом.

Постановляючи ухвалу від 26 лютого 2013 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд, відмовивши у відкритті касаційного провадження, погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанції про наявність правових підстав для задоволення первісного та зустрічного позовів, оскільки один зареєстрований на час виникнення спірних правовідносин житловий будинок (№ 5) мав на день розгляду справи двох власників; після виникнення спірних правовідносин на спірній земельній ділянці зведені нові житлові будинки, що складають частину будинку 5 (а саме № 5а і № 5б); у власність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спірні земельні ділянки були передані з порушенням чинного на той час законодавства, а тому рішення органу місцевого самоврядування та видані на їх підставі державні акти про право власності на землю слід визнати незаконними.

Разом з тим, ЄСПЛ в рішенні від 3 березня 2016 року у справі «Микола Миколайович Тарасов проти України та 8 інших заяв» (серед яких і заява ОСОБА_4 за № 46998/13 від 10 липня 2013 року) відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 37 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод дійшов висновку про вилучення зазначених заяв з реєстру справ на підставі односторонньої декларації Уряду держави-відповідача, оскільки з огляду на характер визнань, які містяться в деклараціях Уряду, а також запропоновану суму відшкодувань, що є співмірною із сумами, які присуджуються у подібних справах, ЄСПЛ вважає подальший розгляд цих заяв невиправданим.

За своїм змістом зазначене рішення ЄСПЛ, на яке посилається ОСОБА_4 як на підставу для перегляду ухвали суду касаційної інстанції від 26 лютого 2013 року, не містить висновків щодо порушення Україною міжнародних зобов'язань та відповідних положень Конвенції при вирішенні спору у справі, за результатами розгляду якої суд ухвалив судові рішення, про перегляд яких подано заяву.

Таким чином, рішення ЄСПЛ про дружнє врегулювання скарги заявника не може бути підставою для перегляду судових рішень Верховним Судом України на підставі пункту 3 частини першої статті 355 ЦПК України.

Ураховуючи викладене колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України в частині перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 лютого 2013 року з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити.

Крім того, у поданій заяві ОСОБА_4 порушує питання про скасування ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2013 року, якою відмовлено в допуску зазначеної справи до провадження Верховного Суду України.

Ця заява в частині оскарження ухвали суду касаційної інстанції від 20 травня 2013 року підлягає поверненню з огляду на таке.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 354 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які брали участь у справі, мають право подати заяву про перегляд судових рішень у цивільних справах після їх перегляду в касаційному порядку.

Положеннями статті 355 ЦПК України визначено підстави для подання заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Оскільки вказаною ухвалою відмовлено в допуску справи до провадження Верховного Суду України, ця ухвала не відноситься до судових

рішень, щодо яких може бути подано заяву про їх перегляд з підстав, передбачених статтею 355 ЦПК України, а тому заява ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2013 року підлягає поверненню.

Керуючись статтею 353, частиною першою статті 354, статтею 355, частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Івано-Франківського міськвиконкому, Івано-Франківського міського відділу земельних ресурсів про встановлення порядку користування земельною ділянкою, визнання недійсним рішення міськвиконкому від 18 липня 2000 року № 338 і державного акта на право приватної власності на землю та зустрічним позовом ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до Івано-Франківської міської ради, Івано-Франківського міського управління земельних ресурсів, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_4, про визнання недійсними державних актів на право приватної власності на землю, визнання незаконним рішення про приватизацію земельної ділянки за заявою ОСОБА_4 в частині перегляду Верховним Судом України рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 грудня 2012 року, ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 лютого 2013 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 лютого 2013 року відмовити.

Подану заяву в частині перегляду ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2013 року повернути ОСОБА_4.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

А.Г. Ярема