Справа № 459/1277/15 Головуючий у 1 інстанції: Жураковський А.І.
Провадження № 22-ц/783/128/16 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Береза В.І., Бойко С.М.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю - апелянта ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, правонаступника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 13 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року в суд із позовною заявою звернувся ОСОБА_4 до відповідача ОСОБА_2, в якій просив розірвати спадковий договір від 30 серпня 2012 року, укладений між ним та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Львівської області Степчук І.С., зареєстрований в реєстрі за № 2389, а за наслідками розірвання такого договору скасувати заборону відчуження належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовував тим, що укладення спадкового договору було зумовлено наміром забезпечити собі належну старість та мати людину, котра б могла займатись його доглядом, виконуючи необхідні для його нормального існування обов'язки, зважаючи на похилий вік та незадовільний стан здоров'я. Однак, відповідач ОСОБА_2 неналежно виконував умови спадкового договору, з моменту укладення такого рівень життя позивача та умови проживання останнього значно погіршились. Відповідач не провідував позивача, не приймав участі в його догляді та догляді за належною йому оселею, позбавляв позивача належного харчування, необхідного для його нормальної життєдіяльності. З огляду на вказане, позивач постійно змушений був звертатись за допомогою до сусідів, так як самостійно приготувати собі їжу він не мав змоги в силу його стану здоров'я та віку. Зазначав також й те, що у зв'язку із невиконанням відповідачем свого обов'язку щодо участі в догляді за оселею, житло в якому проживав позивач, фактично стало непридатним для такого проживання, що шкодило не лише йому, а й сусідам, котрі проживають у квартирах, розташованих поряд.

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору задоволено. Розірвано спадковий договір від 30 серпня 2012 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Львівської області Степчук І.С., зареєстрований в реєстрі за № 2389. За наслідками розірвання спадкового договору скасовано заборону відчуження квартири АДРЕСА_1, котра належить ОСОБА_4

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 13 травня 2015 року оскаржив відповідач ОСОБА_2

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним у зв'язку із невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що судом не досліджено всіх обставин справи, зокрема, не звернуто уваги на його доводи про те, що сам позивач ніколи не мав наміру розривати укладений між ними спадковий договір, так як умови такого договору виконувалися належно. На думку апелянта, на позивача впливали сусіди, а особливо сім'я ОСОБА_5, котра мала намір лише заволодіти належною позивачу квартирою, що і зробила у подальшому, переконавши останнього скласти заповіт на користь ОСОБА_5 Натомість суд не вжив заходів для допиту у засіданні самого позивача, котрий підтвердив-би факт відсутності намірів розривати спадковий договір, а позивач у подальшому помер.

Вказує на те, що погіршення стану квартири, в якій проживав позивач, а також відсутність у ній ремонту не є підставами для розірвання спадкового договору, а тим-паче тоді, коли ремонтні роботи не проводились на прохання самого позивача. За час дії спадкового договору (майже три роки) позивач ніколи безпосередньо не звертався до компетентних служб чи органів із заявами чи скаргами на неналежне виконання спадкового договору, відсутність харчування, неякісний догляд, відсутність ремонту в квартирі тощо. Такі звернення мали місце лише з боку сусідів до міської влади, а від тих, у свою чергу, до прокуратури і таке інше. Саме ці обставини і були враховані судом, що він вважає невірним.

Мотивує апеляційну скаргу також і тим, що суд не залучив до участі у справі його дружину - ОСОБА_8, котра надавала згоду на укладення спадкового договору, а набуте за таким договором майно - квартира позивача, було їхнім спільним майном подружжя.

Наголошує на тому, що він виконував усі розпорядження позивача в розумінні положень ч. 1 ст. 1308 ЦК України, а протилежного суд не встановив. Доводи ж допитаних у суді свідків таких обставин, на його думку, не спростовують.

Просить рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 13 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення - про відмову у задоволенні позовних вимог за їх недоведеністю.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції, оскільки вони зроблені на підставі правильно встановлених обставин у справі, існуючих правовідносин між сторонами, а доводи апеляційної скарги правильності оскаржуваного рішення не спростовують. До такого висновку колегія суддів дійшла з врахуванням наступного.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши усі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суду України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року № 11 роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 13 травня 2015 року відповідає зазначеним вимогам.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. ст. 57, 64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі.

Судом встановлено, що 30 серпня 2012 року між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 укладено спадковий договір, котрий посвідчувався приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Львівської області Степчук І.С. та зареєстрований в реєстрі за № 2389.

За умовами вказаного договору (п. п. 1-6) позивач (відчужувач) передає після його смерті у власність відповідача (набувача) належну йому особисто на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1.

При цьому, на відчужувача майна жодних обов'язків, окрім як дотримання при його житті таємниці умов договору (п. 11), не покладено. У свою чергу, на набувача майна таким договором, окрім зазначеного вище обов'язку, покладалися й інші обов'язки (п. 7, 7-1), котрі той мав виконувати упродовж усього терміну його дії. Так, зокрема, обов'язки набувача майна полягали у шанобливому ставленні з його боку до особи відчужувача, регулярному його відвідуванні, толерантності до окремих недоліків його характеру, організації прогулянок, участі в догляді за відчужувачем, його оселею, оплаті за дорученням і за рахунок відчужувача комунальних послуг, наданні допомоги в оформленні житлових субсидій.

У зв'язку із посвідченням зазначеного спадкового договору, а також для забезпечення належного виконання відповідачем, як набувачем майна, покладених на нього обов'язків, накладено заборону відчуження вказаної вище квартири, позбавивши позивача, таким чином, права розпоряджатися нею (п. 12).

В силу положень ст. ст. 1302, 1305 ЦК України, за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Набувач у спадковому договорі може бути зобов'язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.

Разом з тим, матеріали справи містять цілий ряд звернень мешканців сусідніх з квартирою позивача квартир у будинку до місцевої влади та правоохоронних органів, звернень безпосереднього посадових осіб органу місцевого самоврядування до компетентних служб та правоохоронних органів, починаючи з серпня 2014 року (тобто у момент дії спадкового договору) і надалі, з приводу незадовільних умов проживання позивача, відсутності у нього елементарних речей для нормальної життєдіяльності, відсутності їжі та харчів, а також перебування оселі останнього у вкрай жахливих та антисанітарних умовах, неможливості виходу позивача на вулицю для прогулянок в силу незадовільного стану здоров'я останнього.

Зазначені обставини підтверджуються також наявними у матеріалах справи численними актами обстеження квартири, де проживав позивач, актами обстеження матеріально-побутових умов позивача як одинокого пенсіонера, складеними компетентними службами та посадовими особами.

Окрім того, про наведені факти ствердили допитані судом першої інстанції у встановленому процесуальним законом порядку свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, котрі проживають по-сусідству із позивачем та були очевидцями усіх обставин життя нині покійного позивача, який розпоряджався щодо усунення нестачі харчів, недоліків у його догляді і догляді житла, де проживав, однак не отримав бажаного від відповідача.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за укладеним з позивачем спадковим договором і, як наслідок, неналежне виконання умов такого договору. Судом вірно надано оцінку зібраним у справі доказам, які безперечно свідчать про невиконання відповідачем, як набувачем майна за спадковим договором, розпоряджень позивача, як відчужувача такого майна.

Відповідно до ст. 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

Колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції на вимогу позивача як відчужувача майна, виходячи із перелічених вище доказів, здобутих у встановлений процесуальним законом спосіб, були достатні підстави для ухвалення рішення про розірвання зазначеного спадкового договору, за яким, власне, таке майно і відчужувалось, так як мало місце невиконання відповідачем як набувачем цього майна, розпоряджень позивача.

У колегії суддів також не виникає жодних сумнівів з приводу того, що вимога позивача про розірвання спадкового договору мала місце, у зв'язку з чим критично ставиться до поданої відповідачем у суд апеляційної інстанції заяви, відібраної нібито у позивача 22.05.2015 року при нез'ясованих обставинах, про те, що останній не підписував позовної заяви і просить оскаржуване рішення суду скасувати. Усунути вказані розбіжності у суду апеляційної інстанції немає змоги, так як позивач 28.05.2015 року (через шість днів після нібито підписання зазначеної заяви до суду апеляційної інстанції) помер.

Разом з тим, належним доказом на спростування такої заяви колегія суддів вважає складений позивачем цього ж дня, 22.05.2015 року (дата написання заяви про скасування оскаржуваного рішення суду) заповіт не на користь відповідача. Такий заповіт складений у встановленому законом порядку у присутності свідків та нотаріально посвідчений, у зв'язку з чим був прийнятим державним нотаріусом і саме на його підставі заведено спадкову справу.

Відтак, надаючи правову оцінку зібраним у справі доказам та встановленим судом обставинам справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про підставність позовних вимог і необхідність їх задоволення у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги без будь - яких доданих до неї належних та допустимих доказів висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є вірними та відповідають нормам як матеріального, так і процесуального права, ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні поданих суду доказів. Незалучення судом першої інстанції до участі у справі дружини відповідача - ОСОБА_8 жодним чином не вплинуло на законність оскаржуваного рішення.

Апелянтом на стадії апеляційного розгляду заявлялось клопотання про залучення до участі в справі в якості третьої особи його дружини ОСОБА_8 Однак, згідно положень глави 1 розділу У ЦПК України, яка регламентує перегляд судових рішень в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості залучати до участі в справі третіх осіб, у зв»язку з чим у задоволенні даного клопотання колегією суддів було відмовлено. В той же час, вважаючи, що оскаржуваним рішення суд вирішив питання про права та обов»язки ОСОБА_8, остання в силу вимог ст.292 ЦПК України мала право оскаржити таке в апеляційному порядку, але таким не скористалась. Окрім того, вважаючи свої права порушеними, ОСОБА_8 і на даний час не позбавлена права захистити такі шляхом звернення до суду із відповідними самостійними позовними вимогами.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів, а висновки суду ґрунтуються на їх всебічному аналізі.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 13 травня 2015 року відсутні.

Керуючись ст. ст. 209 ч.3, 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 13 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Береза В.І.

Бойко С.М.