Провадження № 2/522/404/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого-судді Чернявської Л.М.,

при секретарі Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки у спільній власності подружжя та визнання права власності на ? частку квартири ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення частки у спільній власності подружжя та визнання права власності на ? частку квартири. Позивач просить встановити, що належна йому частка квартири складає ? частину та визнати за ним право власності на ? частку квартири за адресою : АДРЕСА_1, яка складається з: трьох житлових кімнат площею 38,7 кв.м., І-а кімната площею 12,6 кв.м., ІІ-а кімната площею 9,1 кв.м., ІІІ-а кімната площею 17,0 кв.м., коридору площею 9,4 кв.м., кухні площею 9,4 кв.м., ванної кімнати площею 2,6 кв.м., туалету площею 0,9 кв.м., балкону площею 1,2 кв.м., лоджії площею 2,6 кв.м., загальною площею 64,8 кв.м.

Мотивує вимоги тим, що 07.05.1999 року зареєстрував шлюб з відповідачкою, в період шлюбу придбали за договором купівлі продажу спірну квартиру. Вказаний договір купівлі продажу був укладений від імені позивача та у встановленому законом порядку був посвідчений державним нотаріусом та зареєтрований в КП «Одеське МБТІ та РОН». 18.08.2003 року квартира була відчужена позивачем за договором купівлі продажу його матері ОСОБА_3. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.03.2005 року (справа №2-430/05) був задоволений позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі продажу квартири, яким визнано недійсним вищевказаний договір купівлі продажу квартири, та за ОСОБА_2 визнано право власності на ? частку квартири. Рішення суду набрало законної сили. 02.08.2006 р. за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на ? частку квартири за вказаною адресою в КП «Одеське МБТІ та РОН». Частка позивача у спірній квартирі зазначеним рішенням суду не встановлювалася, в звязку з чим позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, так як його права, як власника, порушуються.

ОСОБА_1 в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Матеріалами справи встановлено, що 07.05.1999 року позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 у відділі РАЦС Приморської райадміністрації виконкому Одеської міськради, про що в Книзі реєстрації актів про одруження був зроблений запис за № 241, що підтверджується копією свідоцтва про одруження.

21.05.2001 року в період шлюбу сторони придбали за договором купівлі продажу квартиру за адресою: АДРЕСА_2. Вказаний договір купівлі продажу укладений від імені позивача та у встановленому законом порядку посвідчений державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 6-1409, а також був зареєстрований в КП «Одеське МБТІ та РОН» у книзі № 414 пр. на стр. № 57, за № 770, що підтверджується матеріалами справи.

Спірна квартира складається із: трьох житлових кімнат площею - 38,7 кв.м.: І-а кімната площею 12,6 кв.м, ІІ-а кімната площею 9,1 кв.м, ІІІ-я кімната площею 17,0 кв.м.,коридору площею 9,4 кв.м., кухні площею 9,4 кв.м., ванної кімнати площею 2,6 кв.м, туалету площею 0,9 кв.м, балкону площею 1,2 кв.м, лоджії площею 2,6 кв.м., загальною площею 64,8 кв.м., що підтверджується технічним паспортом станом на 19.06.2006 р., який міститься в матеріалах справи.

18.08.2003 року квартира за вищевказаною адресою була відчужена позивачем за договором купівлі продажу ОСОБА_3. Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Одеського державного нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 2270.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.03.2005 року (справа №2-430/05) був задоволений позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі продажу квартири та визнано недійсним вищевказаний договір купівлі продажу квартири, за ОСОБА_2 визнано право власності на ? частку квартири за адресою: АДРЕСА_3. Рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

02.08.2006 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на ? частку квартири за вказаною адресою в КП «Одеське МБТІ та РОН» під реєстраційним номером 7377651, про що був зроблений відповідний запис № 770 у книзі 606пр-199, що підтверджується Витягом № 11449148 від 04.08.2006 року.

Частка позивача у спірній квартирі зазначеним рішенням суду не встановлювалася.

Вказані обставини підтверджуються рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_6 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за №11797249 від 20.03.2014 р., відповідно до якого позивачу відмовлено у реєстрації права власності на спірну квартиру.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлене договором або законом.

Згідно вимог ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 61 СК України, обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно до ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії,

які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного є спільною частковою власністю.

В звязку з вищезазначеним, з урахуванням, що частка позивача у вказаній квартирі є рівною частці, що знаходиться у власності та зареєстрована за відповідачем, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 69, 70 СК України, ст.ст. 316, 319, 321, 356, 368, 372 ЦК України ст.ст. 61, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки у спільній власності подружжя та визнання права власності на ? частку квартири задовольнити.

Встановити, що належна ОСОБА_1 частка квартири за адресою : АДРЕСА_1, складає ? частину.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на ? частку квартири за адресою : АДРЕСА_1, яка складається з: трьох житлових кімнат площею 38,7 кв.м.: І-а кімната площею 12,6 кв.м., ІІ-а кімната площею 9,1 кв.м., ІІІ-а кімната площею 17,0 кв.м., коридору площею 9,4 кв.м., кухні площею 9,4 кв.м., ванної кімнати площею 2,6 кв.м., туалету площею 0,9 кв.м., балкону площею 1,2 кв.м., лоджії площею 2,6 кв.м., загальною площею 64,8 кв.м.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області, через Приморський районний суд міста Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л. М. Чернявська

04.10.2016