№2/756/5330/16
УХВАЛА

21 вересня 2016 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Шевчук А.В., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві про звільнення майна з-під арешту,

встановив:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві про звільнення майна з-під арешту, у якому просив зняти арешт із всього майна позивача на яке накладено забезпечення постановою відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 02.12.2013 року ВП 40875072 при примусовому виконанні Постанови ВДАІ Подільського району №АА2077498 від 10.10.2013 року. Крім того, звільнити з-під арешту майно, що належить позивачу і забезпечене постановою відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 27.01.2013 року ВП 41561453 при примусовому виконанні Постанови ВДАІ Оболонського району №АА2285609 від 28.11.2013 року.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява, повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги з зазначенням доказів, що підтверджують кожну обставину, перелік документів, що подаються до заяви.

Згідно ст. 30 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

У відповідності до ст. 26 ЦПК України, у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

У відповідності до абзацу 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості (ст. 24 ЦПК, ст. 12 ГПК) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.

У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

В порушення ст. 119 ЦПК України ОСОБА_1 не зазначено доказів та обґрунтувань на підтвердження порушень зі сторони ВДВС та не обґрунтовано можливості звернення із даним позовом саме до виконавчої служби. Крім того, позовна заява не містить достатніх відомостей про особу в інтересах якої здійснювався арешт майна та у зв»язку із чим вчинені вказані обмеження.

Таким чином, позивачу необхідно визначитись із складом осіб які мають брати участь у справі, їх процесуальним статусом, вказати осіб в інтересах яких та у з»язку з чим здійснювався арешт майна.

У відповідності до Закону України «Про судовий збір» від 04.08.2011 року визначено правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно ч.2 ст. 4 цього Закону ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, що подана фізичною особою складає 0,4 мінімальної заробітної плати.

За правилами ст. 6 п. 3 Закону України «Про судовий збір» у разі, коли в позовній заяві об»єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

При цьому, з огляду на кількість вимог, позивачем судовий збір сплачено не у належному розмірі.

За таких обставин позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків.

На виконання зазначеної ухвали позивачі повинні надати до суду позовну заяву, з дотриманням вимог ст.ст. 119, 120 ЦПК України та з врахуванням вимог про усунення недоліків, викладених в зазначеній ухвалі.

Керуючись ст. 121 ЦПК України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві про звільнення майна з-під арешту залишити без руху та надати строк для усунення вказаних недоліків до 3 жовтня 2016 року але не більше п»яти днів з часу отримання даної ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали в зазначений строк заява (скарга) вважатиметься неподаною і буде повернута скаржникові.

Суддя Шевчук А.В.