АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 688/492/15-ц
Провадження № 22-ц/792/313/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Варвус Ю.Д.,

суддів: Заїки В.М., Пастощука М.М.,

при секретарі: Кошельнику В.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк", Публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк" про визнання недійсним додаткових угод до кредитного договору.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1, звертаючись в суд з зазначеним позовом вказував, що 29 вересня 2008 року між ним та АКІБ „УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ „УкрСиббанк", укладено договір №0 про надання споживчого кредиту в розмірі 100000 доларів США зі сплатою 16% річних, терміном до 28 вересня 2015 року. В 2014 році ПАТ „Дельта Банк" звернувся до нього з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на угоди до договору №2 від 30 січня 2009 року, №3 від 30 січня 2009 року, №4 від 16 квітня 2009 року та додаток №2 - Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту. Зазначив, що дані додаткові угоди та додаток №2 він не підписував і волевиявлення на зміну умов договору №0 про надання споживчого кредиту у нього не було. Просив визнати недійсними: додаткову угоду №2 від 30 січня 2009 року до договору № 0 про надання споживчого кредиту від 29 вересня 2008 року; додаткову угоду №3 від 30 січня 2009 року до договору №0 про надання споживчого кредиту від 29 серпня 2008 року; додаткову угоду №4 від 16 квітня 2009 року до договору №0 про надання споживчого кредиту від 29 вересня 2008 року;

________________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Мазур Н.В. Категорія: 19,27

Доповідач: Варвус Ю.Д.

додаток №2 Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2015 року позов задоволено. Визнано недійсною додаткову угоду №2 від 30 січня 2009 року до договору про надання споживчого кредиту №0 від 29 вересня 2008 року, укладену між Акціонерним комерційним інноваційним банком „УкрСиббанк" та ОСОБА_1

Визнано недійсною додаткову угоду №3 від 30 січня 2009 року до договору про надання споживчого кредиту №0 від 29 серпня 2008 року, укладену між Акціонерним комерційним інноваційним банком „УкрСиббанк" та ОСОБА_1

Визнано недійсною додаткову угоду №4 від 16 квітня 2009 року до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 29 вересня 2008 року, укладену між Акціонерним комерційним інноваційним банком „УкрСиббанк" та ОСОБА_1

Визнано недійсним додаток № 2 - Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком „УкрСиббанк" та ОСОБА_1

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" на користь ОСОБА_1 243 грн. 60 коп. в повернення судового збору та 2250 грн. 24 коп. за проведення судової почеркознавчої експертизи, а всього 2493 грн. 84 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ „ДельтаБанк" не погоджується з рішенням суду, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що підтвердження дійсності укладеного договору та цілковитим погодженням з його умовами ОСОБА_1 є факт користування кредитними коштами з 29 вересня 2008 року та здійснення сплати відповідних платежів на погашення заборгованості по такому договору, що свідчить про визнання своїми власними діями укладеного договору та прийняття на себе усіх правових наслідків. Укладаючи 30 січня 2009 року додаткову угоду №2 та додаткову угоду № 3, 16 квітня 2009 року додаткову угоду №4 до Кредитного договору від 29 вересня 2008 року, сторони були вільними у визначені умов договору, погодились з його умовами та заперечень щодо додаткових угод не вказували, а тому підстав для визнання їх недійсними не було. Крім того, вважає, що висновок експерта №94П від 19 травня 2015 року не відповідає вимогам Закону України „Про судову експертизу", однак суд не надав цьому належної правової оцінки.

Апеляційна скарга ПАТ „ДельтаБанк" підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства його моральним засадам. Особа яка, вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Недійсним є правочин, що не відповідає вимогам закону. Недійсними оспорювані правочини можуть вважаться лише за умови доведеності фактів, що свідчать про порочність даного правочину.

У відповідності до ч.1ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення право чину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України в п.8 постанови №9 від 06 листопада 2009 року „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснив, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частина 2 статті 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 29 вересня 2008 року між АКІБ „УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ „УкрСиббанк", та ОСОБА_1 укладено договір №0 про надання споживчого кредиту, згідно з умовами якого, банк надав позивачу кредитні кошти в сумі 100000 доларів США зі сплатою 16% річних строком до 28 вересня 2015 року.

30 січня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода №2 до зазначеного кредитного договору, відповідно до умов якої сплата процентів за використання кредитних коштів у доларах США в період з 01 грудня 2008 року по 31 грудня 2008 року здійснюється позичальником в період з 01 січня 2014 року по 10 січня 2014 року та змінено кінцевий термін повернення кредиту у повному обсязі до 26 вересня 2015 року.

В цей же день між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода №3 до кредитного договору, відповідно до умов якої для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладені, а саме: №0 так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме: №1 та змінено схему погашення кредиту: позичальник зобов'язується повертати кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів у розмірі 1383,45 доларів США. Встановлений новий графік платежів визначенні сукупної вартості кредиту (додаток №2), який є невід'ємною частиною даної додаткової угоди.

16 квітня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода №4 до кредитного договору, відповідно до умов якої, сплата процентів нарахованих згідно умов договору за використання кредитних коштів у доларах США в період з 01 січня 2009 року по 31 січня 2009 року здійснюється позичальником в період з 01 лютого 2011 року по 10 лютого 2010 року, сплата процентів, нарахованих згідно умов договору за використання кредитних коштів у доларах США в період з 01 лютого 2009 року по 02 лютого 2009 року здійснюється позичальником в період з 01 березня 2010 року по 10 березня 2011 року.

ПАТ „Дельта Банк" 08 грудня 2011 року було придбано у ПАТ „УкрСиббанк" згідно договору купівлі-продажу права вимоги за кредитами, в тому числі і за кредитним зобов'язанням ОСОБА_1 по договору №0 про надання споживчого кредиту від 29 вересня 2008 року.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Згідно висновку експерта №94П від 19 травня 2015 року підписи у додатковій угоді №2 від 30 січня 2009 року, додатковій угоді №3 від 30 січня 2009 року, додатковій угоді № 4 від 16 квітня 2009 року до договору про надання споживчого кредиту №0 від 29 вересня 2008 року, у додатку №2 Графіку платежів, визначення сукупної вартості кредиту до договору про надання споживчого кредиту №1 від 02 лютого 2009 року в графі „Позичальник" виконані не ОСОБА_1, а іншою особою.

Доказів, які б спростовували зазначені обставини та свідчили про наявність волевиявлення позивача на укладення оспорюваних додаткових угод до договору кредиту, відповідачем суду не було надано. Не були встановлені такі і в судовому засіданні.

За таких обставин суд першої інстанції на підставі належним чином досліджених доказів у справі дійшов правильного висновку про визнання недійсними додаткових угод та додатку №2 до договору про надання споживчого кредиту від 29 вересня 2008 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що користування позивачем кредитними коштами з 29 вересня 2008 року та здійснення сплати відповідних платежів на погашення заборгованості по кредиту, свідчить про цілковите погодження ОСОБА_1 з умовами кредитного договору та про прийняття на себе усіх правових наслідків по ньому не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 не заявлялися вимоги про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту від 29 вересня 2008 року.

Не можна погодитись і з доводами скарги про те, що судова почеркознавча експертиза проведена з порушенням Закону України „Про судову експертизу", оскільки вони є надуманими, не підтверджуються належними доказами.

Передбачене статтями 10, 27, ч. 1 ст. 143 ЦПК України право сторін на подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості щодо обставин, які мають значення для вирішення справи, кореспондується з обов'язком суду сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, за клопотанням представника ПАТ „Дельта Банк" Антонюк І.А., ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 08 червня 2015 року була призначена повторна судова почеркознавча експертиза, з покладенням обов'язку по її оплаті на банк. Однак із-за не проведення банком оплати експертизи, вона не була проведена.

Інші доводи апеляційної скарги також не можна визнати переконливими, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції.

Під час вирішення спору судом правильно визначено характер спірних правовідносин, правильно застосовані норми права, що регулюють спірні правовідносини та надано належну оцінку усім доказам, зібраним у справі, тому підстав для скасування чи зміни його рішення в межах доводів апеляційної скарги судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" відхилити.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча (підпис) Суддя (підпис) Суддя (підпис)

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Ю.Д. Варвус