Справа № 639/2599/16-ц
23 червня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова
у складі: головуючого - судді Іванової І.В.,
за участю секретаря - Тущенко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря», відділ реєстрації місця проживання у Жовтневому районі м. Харкова управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації, суд -
22 березня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просить ухвалити рішення згідно якого, визнати до ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням кімнатами №4,6 в гуртожитку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Зобов'язати Жовтневий РВДМС в Харківській області зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку з кімнат №4,6 в гуртожитку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є наймачем кімнати № 4, площею 19,2 кв.м. та кімнати № 6, площею 10,3 кв.м. в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1. Даний гуртожиток знаходиться на балансі ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря». 05.09.1996 року у відповідності до виписки з протоколу № 100 сумісного засідання профспілкового комітету та адміністрації ВАТ «Світло шахтаря» їй, як працівнику вищезазначеного підприємства, складом сім'ї три особи, були надані в користування кімнати № 4, № 6 в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, куди вона з членами своєї сім'ї була поселена та в подальшому зареєстрована. Відповідач на ПАТ «Світло шахтаря» ніколи не працював. На даний час разом з нею за вищевказаною адресою зареєстровані відповідач, її колишній чоловік, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та її діти ОСОБА_3, ОСОБА_4.
У червні 2014 року відповідач зібрав свої особисті речі та переїхав в невідоме їй місце, з того часу вони не бачилися. Теперішнє місце проживання та роботи відповідача їй не відомі, вони не підтримують жодних зв'язків, спільне господарство не ведуть. За місцем реєстрації, а саме: АДРЕСА_1, відповідач не разу не з'являвся, комунальні платежі не сплачує та не отримує кореспонденцію. У вихованні дітей він участі не приймає, а також матеріально не приймає участі в житті сім'ї. Весь цей час позивач змушена самостійно сплачувати комунальні платежі за особу, яка не проживає разом з нею та дітьми, що негативно впливає на їх матеріальне становище. Перешкод відповідачу в користуванні кімнатою вона не чинила та не чинить. Окрім того, рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.09.2015 року, шлюб між нею та відповідачем було розірвано. В зазначеному рішенні суду було встановлено, що відповідач не проживає за місцем реєстрації з червня 2014 року. Тому, на підставі вищезазначеного, позивач вважає, що відповідач ОСОБА_2 втратив право користування житловим приміщенням, а саме кімнатами №4,6 в гуртожитку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, оскільки він не мешкає у вказаному житловому приміщенні більше двох років.
У судовому засіданні позивач свій позов підтримала у повному обсязі та підтвердила обставини, викладені у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином, шляхом надання повідомлення до редакції газети "Слобідський край».
Представник третьої особи ПАТ «Світло шахтаря» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома.
Представник третьої особи відділу реєстрації місця проживання у Жовтневому районі м. Харкова управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради, у судове засідання не з'явився, надали до суду клопотання, згідно якого просили розглядати справу у відповідності до норм матеріального та процесуального права без участі їх представника.
Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд приходить до висновку про законність і обґрунтованість позову та можливість його задоволення частково, виходячи з наступного.
За правилом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду з позовом про захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; та своїми правами щодо предмету спору розпоряджається на власний розсуд.
Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно роз'яснень, викладених в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року (з наступними змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України) необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні; у осіб, які потребують догляду; внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).
Так, у судовому засіданні встановлено, що 05.09.1996 року у відповідності до виписки з протоколу № 100 сумісного засідання профспілкового комітету та адміністрації ВАТ «Світло шахтаря» позивачу ОСОБА_1, як працівнику вищезазначеного підприємства, складом сім'ї три особи, були надані в користування кімнати № 4, № 6 в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, куди вона з членами своєї сім'ї була поселена та в подальшому зареєстрована (а.с.15).
Згідно довідки житлово-експлуатаційної дільниці ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані позивач ОСОБА_1, відповідач, її колишній чоловік, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та їх діти - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.16).
У судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 більше трьох років в вищевказаному житловому приміщенні не проживає.
Вищевикладені обставини підтверджуються актами коменданта гуртожитку ПАТ «Світло шахтаря» (а.с.17, 18, 19, 20, 21, 22).
У судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили, що відповідач ОСОБА_2 в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, не мешкає. Їм це достовірно відомо, оскільки вони мешкають по сусідству та тісно спілкується з позивачем.
Не вірити поясненням вищевказаних свідків, у суду немає ніяких підстав, оскільки вони є сторонніми особами, які не зацікавлені у розгляді справи на користь позивача.
Таким чином, судом встановлено та підтверджується належними та допустимими доказами /ст. 58,59 ЦПК України/ той факт, що відповідач у спірній квартирі не мешкає без поважних причин понад шість місяців.
За змістом ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року, прийнятій за результатами перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 травня 2011 року у справі про усунення перешкод у користуванні власністю вказано, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 Житлового кодексу України; ст. 405 ЦК України).
За таких обставин вимоги щодо зняття з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, оскільки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
На підставі викладеного й керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 114, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково .
Визнати до ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням кімнатами №4,6 в гуртожитку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з моменту одержання його копії.

Суддя Іванова І.В.