Провадження № 2/127/6265/16
У Х В А Л А

Іменем України

17 жовтня 2016 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гриневич В.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №127/20697/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та виділ позивачу у власність частини майна, -

ВСТАНОВИВ:

27.09.2016р. до Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та виділ позивачу у власність частини майна.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.09.2016р. вищевказана позовна заява була залишена без руху у звязку з її невідповідністю вимогам ст. 119 ЦПК України.

Оскільки недоліки позовної заяви було усунуто, ухвалою суду від 17.10.2016р. відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду.

Одночасно з позовною заявою, позивачем була подана заява про забезпечення вищезазначеного позову, шляхом накладення арешту на речі побуту та домашнього вжитку, які знаходяться за адресою: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Володарського, 7 та АДРЕСА_1.

Пленум Верховного суду України в абз. 2 п. 1 Постанови № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснив судам, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З огляду на зазначене заява про забезпечення позову розглядається судом після відкриття провадження у справі.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали справи, вважаю, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити з огляду на наступне.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 2 ст. 151 ЦПК України).

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року, розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У поданій до суду заяві позивач просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на речі побуту та домашнього вжитку, які знаходяться за адресою: Вінницька область, м. Вінниця, вул.. Володарського, 7 та АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Проте, у вказаній заяві заявник не вказав на яке саме конкретне майно необхідно накласти арешт, не зазначив де таке майно знаходиться, не надав жодних доказів щодо наявності у відповідача майна, про яке йде мова в позовній заяві, а також не надав жодних доказів в підтвердження обставин вказаних у заяві про забезпечення позову.

Відсутність зазначених вище відомостей у заяві про забезпечення позову позбавляє можливості суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення щодо існування реальної загрози, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також робить неможливим виконання такої ухвали.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви.

З огляду на вищевикладене, у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 151, 153 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №127/20697/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та виділ позивачу у власність частини майна, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: