№ 336/714/16-ц
пр. № 2/336/1000/2016
УХВАЛА

Іменем України

12 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог: Відділ державної виконавчої служби Василівського районного управління юстиції, Василівське відділення Токмацької ОДПІ, про зняття арештів з автомобілю, зняття арешту та вилучення з акту опису майна автомобілю, вилучення даних з компютерної системи МВС України відомостей по автомобілю щодо заборони відчуження та реєстрації, розшуку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, вказавши що за позивачем рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2012 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору доручення удаваним, визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання прав власності на автомобіль та зняття арешту визнано право власності на автомобіль BMW Z3, 1996 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Посилаючись, що за виконавчими документами ВДВС Василівського РУЮ, було накладено арешт на майно ОСОБА_2, в тому числі і на автомобіль BMW Z3, 1996 року випуску. Також накладено арешт згідно опису майна № 26 від 02.08.2012 року Всилівського відділення Токмацької ОДПІ. Органами ДАІ внесено відомості до автоматизованої бази реєстрації ТЗ про заборону відчуження та реєстрацію, а також розшук автомобілю. Позивач просить зняти з автомобілю BMW Z3, 1996 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, п'ять арештів, накладених постановами про арешт майна та заборону його відчуження ВДВС Василівського РУЮ; зняти арешт та вилучити з акту опису майна від 02.08.2012 року Василівського відділення Токмацької ОДПІ вказаний автомобіль, вилучити з даних компютерної системи МВС України відомості по автомобілю щодо заборони відчуження та реєстрації пятьма постановами ДВС Василівського РУЮ Запорізької області; розшуку-орієнтування на контрольній АМТ на підставі трьох заяв.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Стаття 3 ЦПК України надає кожній особі право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 11 ЦПК України вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким принцип узгоджується з обовязком позивача, встановленим ст. 119 ЦПК України, зазначити в позовній заяві зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Однак, в позовній заяві позивачем не вказані конкретні підстави звернення з позовом та не зазначено в чому полягає порушення прав позивача саме відповідачем ОСОБА_2, адже арештоване майно відповідача органами державної виконавчої служби. Позивачем особи, в інтересах яких накладено арешт на майно ОСОБА_2, в якості учасників провадження не зазначені взагалі.

Відповідно до ст. 15 ч. 1 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Стаття 60 Закону України «Про виконавче провадження» № 606 від 21.04.1999 року вказує, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Таким чином, підставою звернення з позовом про зняття арешту з майна в порядку цивільного провадження є факт порушення цивільного права особи (права власності) та наявність у позивача підстав вважати, що майно, на яке накладено арешт, належить саме йому. Такий позов заявляється одночасно з заявленням вимог про визнання права власності на майно.

Відповідно до Аналізу практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України Верховного Суду України, застосовуючи передбачений п. 1 ст. 2, ст. 16 ЦК спосіб захисту цивільного права чи інтересу у справах за позовом про зняття арешту з майна деякі суди не враховують положень ст. 60 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV "Про виконавче провадження" і роз'яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 4 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" (зі змінами), що ці вимоги мають ґрунтуватися на праві власності або володіння, і тому задовольняють їх без визнання права власності на спірне майно або за позовами не власників або володільців (кредиторів, що не є заставодержателями, в інших зобов'язаннях).

У таких випадках повинні застосовуватись інші відповідні способи судового захисту (наприклад, оскарження постанови державного виконавця про арешт майна згідно зі ст. 383 ЦПК, припинення дії, яка порушує право, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК).

Дії державного виконавця чи органів державної виконавчої служби при виконанні рішень судів підлягають оскарженню шляхом подання скарги в порядку ст. 383 ЦПК України, або в порядку, передбаченому ст. 181 КАС України шляхом звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом, або в порядку КПК України, якщо такі дії повязані з виконанням вироку чи постанови суду по кримінальному провадженню.

Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 4 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" вказує, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

У тих випадках, коли опис проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач притягується відповідна державна податкова інспекція.

Заяви боржників про неправильність включення майна в опис розглядаються в порядку, передбаченому ст. 409 КПК України, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі або в порядку, передбаченому ст. 373 ЦПК України, якщо опис проводився судовим виконавцем.

Отже в залежності від того в межах виконання якого рішення суду або з інших підстав накладено арешт на майно залежить і підсудність та порядок заявлення вимог про скасування такого арешту.

Крім того, позивачем заявлено чотирнадцять вимог немайнового характеру в одній позовній заяві.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» № 3674 від 08.07.2011 року у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Оскільки позивачем заявлено одночасно чотирнадцять позовних вимог немайнового характеру, тож за кожну з них повинен бути сплачений судовий збір в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 гривень).

Натомість позивачем сплачено судовий збір лише за одну вимогу в сумі 551,20 грн.

Крім того, стаття 114 ЦПК ч. 2 України містить імперативну норму щодо підсудності справ про зняття арешту з майна та вказує, що позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Натомість позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що автомобіль на цей час перебуває у Шевченківському районі м. Запоріжжя.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог ст. ст. 119, 120 ЦПК України, залишається без руху.

Для усунення недоліків позивачеві необхідно уточнити позовні вимоги, вказати підстави звернення з позовом, викласти обставини, якими вони обґрунтовуються, зазначити докази, якими підтверджуються такі обставини, вказати усіх осіб, які мають бути учасниками провадження, зокрема осіб, в інтересах якої накладено арешт на майно, сплатити судовий збір за кожну вимогу немайнового характеру (з урахуванням заявлених вимог сума судового збору, яку належить доплатити 7165,60 гривень), надати документи на підтвердження перебування арештованого майна на території Шевченківського району м. Запоріжжя, тощо.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог: Відділ державної виконавчої служби Василівського районного управління юстиції, Василівське відділення Токмацької ОДПІ, про зняття арештів з автомобілю, зняття арешту та вилучення з акту опису майна автомобілю, вилучення даних з компютерної системи МВС України відомостей по автомобілю щодо заборони відчуження та реєстрації, розшуку залишити без руху.

Надати позивачеві для усунення вищезазначених недоліків триденний строк з моменту отримання ухвали суду, інакше заяву вважати неподаною і повернути позивачеві.

Надіслати копію ухвали позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Дацюк