Провадження № 2/200/4148/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Кравченко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Бабушкінського району про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Бабушкінського району про визнання права власності.

Заявою від 29 грудня 2015 року позивачка уточнила позовні вимоги та зазначила відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а.с. 39-42).

В обґрунтування позову посилалася на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, вона є власником квартири № 19, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Чкалова, будинок № 26 літ. Ж-1. Квартира складається з: 1 коридор, 2- кухня, 3-коридор, 4,5 житлові кімнати, 6 туалет. Житлова площа квартири становить 25,4 кв.м., загальна площа 39,7 кв.м. Згідно карток наймача № 2471260 та № 2471261, які зберігаються в житлово-експлуатаційному підприємстві № 1, що обслуговував зазначений житловий будинок, це одноквартирний, одноповерховий, окремо зведений до 1917 року будинок, який складається з квартири № 19, що була раніше комунальною та складалася з чотирьох житлових кімнат та часткових санітарно-гігієнічних приміщень. Загалом будинок № 26 по вул. Чкалова складається з квартир, які є окремими (самостійними) будинками в загальному дворі, яким раніше був наданий статус «квартир». У 1999 році попередній власник квартири (продавець), скориставшись правами, наданими Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», частково приватизував окремі приміщення квартири № 19, а саме 1 коридор, 2- кухня, 3-коридор, 4,5 житлові кімнати, 6 туалет, загальною площею 39,7 кв.м. Приміщення № 7,8,9 та сарай «Р» приватизовані не були, оскільки є допоміжними приміщеннями кладова (7), комора (8), гардеробна (9). Неприватизовані приміщення знаходились у занедбаному вигляді та непридатному для використання стані. Позивачка неодноразово зверталася до ЖЕП № 5, яке обслуговувало на той час зазначений житловий будинок, до комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Бабушкінського району, як балансоутримувача цього будинку, з проханням проведення поточного або часткового ремонту будинку. У звязку з відмовою зазначених підприємств у проведенні будь-якого ремонту, позивачка з чоловіком за власні кошти зробили ремонтно-будівельні роботи зазначеного одноквартирного житлового будинку літ. Ж-1 та сараю літ. Р, роботи по благоустрою прибудинкової території і капітальний внутрішньо квартирний ремонт всієї квартири в цілому з заміною внутрішніх інженерних мереж та приладів. Загальна сума витрат склала 88132,00 грн. Стаття 1 Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» визначає, що сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, поза квартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери, сараї відносяться до складу допоміжних приміщень багатоквартирного будинку. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобовязані брати участь у загальних витратах, повязаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. За змістом ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

З урахуванням вимог уточненої позовної заяви, позивачка просила суд визнати за нею право власності на кімнати: № 7 кладова, площею 9,1 кв.м., № 8 комора, площею 6,8 кв.м., № 9 гардеробна, площею 5,2 кв.м., розташовані в квартирі № 19 будинку № 26, літ. Ж-1, та сарай «Р» по вулиці Чкалова у місті Дніпропетровську, що є її невідємними складовими частинами та вважати по квартирі № 19 в одноквартирному житловому будинку літ. «Ж-1» за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Чкалова, будинок № 26 загальну площу 60,5 кв.м., житлову площу 25,4 кв.м., що складається в цілому з: 1 коридор, 2- кухня, 3-коридор, 4,5 житлові кімнати, 6 туалет, 7 кладова, 8 комора, 9 гардеробна, сарай літ. «Р».

В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутність, та задовольнити заявлені вимоги.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, надали суду заяву, в якій позовні вимоги визнали в повному обсязі, та пояснили, що після продажу квартири позивачу мали намір оформити право власності на кімнати № 7,8,9, сарай «Р» та передати покупцю, однак за станом здоровя не змогли цього зробити (а.с. 46).

Третя особа в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст.3).

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2011 року, укладеного між ОСОБА_2, ОСОБА_3 (продавець1, продавець 2) та ОСОБА_1 (покупець), посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_1 є власником квартири № 19, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Чкалова, будинок № 26 літ. Ж-1. Квартира складається з: 1 коридор, 2- кухня, 3-коридор, 4,5 житлові кімнати, 6 туалет. Житлова площа квартири становить 25,4 кв.м., загальна площа 39,7 кв.м. (а.с. 5).

Відчужувана квартира належала ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 01.04.1999 року виконкомом Дніпропетровської міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 01.04.1999 року.

Відповідно до технічного паспорту на квартиру № 19 у житловому будинку № 26 по вул. Чкалова, виготовленого станом на 29 квітня 2015 року, та схематичного плану земельної ділянки, за вказаною адресою знаходяться будівлі А-2, Б-1, житлові будівлі В-1, Г-2, житлові будинки Е-2, О-1, Ж-1, сарай Р, гараж , № 3, № 2, № 4 споруди, огорожа.

Квартира № 19 в буд. № 26 літ. Ж-1 на час виготовлення технічного паспорту складається з: 1 коридор площею 2,9 кв.м., 2- кухня площею 4,5 кв.м., 3- коридор площею 4,1 кв.м., 4- житлова площею 15,2 кв.м., 5 житлова площею 10,2 кв.м., 6 санвузол площею 2,5 кв.м., 7 кладова площею 9,1 кв.м., 8 комора площею 6,8 кв.м., 9 гардеробна площею 5,2 кв.м.

Як вбачається з договору підряду від 05.03.2012 року, ОСОБА_1 замовила ПП «ЛЛК» виконання робіт по ремонту житлового будинку по вул. Чкалова 26 Ж-1.

Згідно акту приймання виконаних робіт за березень 2012 року, вартість робіт склала 88132,00 грн.

Відповідно до листа Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного виробничого підприємства Бабушкінського району від 05.12.2012 року, одноповерховий одноквартирний (квартира № 19), відокремлено розташований житловий будинок за літерою Ж-1 загальною площею 60,5 кв.м. та допоміжне приміщення (сарай) за літерою «Р» - знаходиться на балансі підприємства (а.с. 44).

Встановлено, що ОСОБА_2, який продав позивачу квартиру № 19 за договором купівлі-продажу від 26.12.2011 року, на підставі рішення РВК № 5/6 від 26.04.1972 року займав 2 кімнати площею 29,70 кв.м., у складі сімї 2 особи, що підтверджується карткою наймача № 2471260 (а.с. 16).

Згідно картки наймача № 2471261, дві кімнати у квартирі № 19 площею 16,00+15,3+(5,5+ 5,3) кв.м. займала ОСОБА_6, у складі сімї 4 особи, сімя якої була відселена в липні 2012 року (а.с. 17).

Таким чином, квартира АДРЕСА_1 є комунальною.

Відповідно до ч.2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобовязані брати участь у загальних витратах, повязаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку.

За нормами ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 2 ст. 382 ЦК України , всі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

За змістом ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Позивачка не надала доказів того, що приміщення, в яких нею був зроблений ремонт, а саме № 7,8,9 були допоміжними, а отже, нежитловими, на момент початку будівельних робіт березень 2012 року, оскільки квартира № 19 мала статус комунальної, а отже у неї було не менше двох наймачів.

Крім того, в первісному позові позивачка зазначила відповідачем ОСОБА_4 житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Бабушкінського району, в уточненій позовній заяві - ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Суд вважає, що в обох випадках позивач неправильно визначив відповідача, оскільки чинним законодавством не врегульовано питання, що передача об'єкту нерухомості на баланс тягне за собою набуття права власності. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ніяким чином не оспорюють право власності позивача.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З урахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.10,60,212-215, 256 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Бабушкінського району про визнання права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддя: Е.В. Женеску