Справа №751/1325/16-ц
Провадження №2/751/353/16
Рішення

Іменем України

22 березня 2016 року м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Цибенко І. В.

при секретарях Брик Л. М., Летяга М. О.

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Шило Л.М.

співвідповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Чернігові позовну заяву ОСОБА_1 до Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, ОСОБА_3 про зняття арешту,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про зняття арешту з 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 накладеного ДВС Новозаводського районного управління юстиції. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 18.07.2005 року державним виконавцем Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме на 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 при примусовому виконанні виконавчого листа виданого 11.06.1999 року Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/3 частини на утримання неповнолітніх дітей. 26.11.2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», заборгованість по аліментам становила 47231 грн. 54 коп. На даний час борг по аліментах повністю погашений, а тому посилаючись на ч. 5 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» просить зняти арешт із вищезазначеного нерухомого майна.

Ухвалою від 17.02.2016 року залучено до участі у розгляді справи в якості співвідповідача ОСОБА_3

У судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково вказав, що на сьогоднішній день діти, на користь яких ним сплачувались аліменти, повнолітні. Заборгованість по аліментах відсутня.

Представник відповідача головний державний виконавець Шило Л.М. в судовому засіданні вказала, про неможливість зняття арешту виконавчою службою, оскільки виконавчий документ повернутий стягувачу. За наявності заборгованості по аліментах на момент повернення виконавчого листа, у державного виконавця були відсутні підстави для зняття арешту з нерухомого майна.

Співвідповідач ОСОБА_3 заперечила проти задоволення позову. Вказала, що на сьогоднішній день заборгованість по аліментам сплачена, проте її повнолітні діти мають намір звернутись до суду про стягнення аліментів з позивача на період навчання. У зв»язку з цим вважає, що зняття арешту з майна ускладнить стягнення аліментів у майбутньому.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи 03.07.1999 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Новозаводського управління юстиції відкрито виконавче провадження по виконавчому листу № 2-2069 виданому Новозаводським районний судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1/3 частини заробітку (а.с.33).

18.07.2005 року постановою державного виконавця в рамках вищевказаного виконавчого провадження накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчудження, а саме на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с. 15) та внесено відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с.11).

26.11.2014 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження" заборгованість по аліментах станом на 26.11.2014 рік становила 47231 грн. 54 коп.

Відповідно до положень ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно ст. 13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Зі змісту ст. 386 ЦК України вбачається, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

В судовому засіданні співвідповідач ОСОБА_3, а також свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на користь яких стягувались аліменти підтвердили про відсутність заборгованості. Сплата заборгованості позивачем підтверджується також платіжними документами (а.с. 5-7).

Враховуючи, що на момент ухвалення рішення у ОСОБА_1 відсутня заборгованість по сплаті аліментів, то перестали існувати підстави для його накладення і суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Виходячи з аналізу ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника можливе лише за наявності заборгованості зі сплати аліментів понад три місяці, а з врахуванням щомісячного характеру платежів, за відсутності заборгованості за минулий період, арештом майна боржника не може забезпечуватися стягнення аліментів в майбутньому.

Як встановлено судом, арешт на майно боржника накладувався в рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей, а не з метою забезпечення виконання зобов"язань позивача в майбутньому.

Отже, суд приходить до висновку про припинення підстав для існування арешту накладеного на нерухоме майно позивача в рамках виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2-2069 від 11.06.1999 року..

Керуючись ст.ст. 13, 41 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 10, 15, 56, 57, 59, 60, 197, 209, 212- 215, 218, 292 ЦПК України, ст.ст. 321, 391 ЦК України, ст. ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", суд, -

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Зняти арешт та заборону відчуження з 1/4 частини квартири АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_1 (реєстраційний номер обтяження 2202229 згідно відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна), накладений постановою від 18.07.2005 року державного виконавця Державної виконавчої служби Новозаводського районого управління юстиції по виконавчому провадженню (номер за ЄДРПВ № 2848148) по виконанню виконавчого листа № 2-2069 від 11.06.1999 виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд міста Чернігова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. В. Цибенко