Справа № 308/2656/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22 серпня 2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі: головуючої судді Лемак О.В., при секретарі - Ревачко І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог Відділ реєстрації місця проживання Ужгородської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог Відділ реєстрації місця проживання Ужгородської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.02.2016 року, є власником квартири в АДРЕСА_1, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно прав власності на нерухоме майно №53735653 від 22.02.2016 року.

У зв'язку з тим, що відповідач не вчиняє дії, направлені на зняття з реєстраційного місця проживання за зазначеною адресою, чим порушує право власності позивача, просить суд, усунути перешкоди у користуванні житловою квартирою в АДРЕСА_2, шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування даним житловим приміщенням.

Позивач у судове засідання не зявилася, однак надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позивні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявилася, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи її було повідомлено належним чином, через повідомлення в пресу в газеті «Новини Закарпаття» № 91 (4556) від 16.08.2016 року, тому суд в порядку ч.4 ст.169 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

Представник Відділу реєстрації місця проживання Ужгородської міської ради в судове засідання не зявився.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 18.02.2016 року, ОСОБА_1 придбала у власність квартиру, що знаходить за адресою: АДРЕСА_1, у ОСОБА_2, тобто відповідач фактично є колишнім власником зазначеного житлового приміщення.

Відповідно до Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно прав власності на нерухоме майно №53735653 від 22.02.2016 року, власником квартири в АДРЕСА_2, є ОСОБА_1.

Згідно відомостей відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Закарпатській області, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Пунктом 1 частини першої статті 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Як зазначено у п. 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР).

У зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрації місця проживання є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Враховуючи вищевикладене, та те, що відповідач ОСОБА_2, втратила право власності на квартиру в АДРЕСА_2, та відповідно, право користування нею, суд вважає позов обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в сумі 551,20 грн. сплаченого судового збору.

Керуючисьст. ст. 391, 346 ЦК України, ст.ст. 88, 224-226, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою в АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), витрати із сплати судового збору в сумі 551,20 грн.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3