Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:позивача ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2015 р. ОСОБА_5 предявила позов до ОСОБА_6, у якому просила стягти з останнього аліменти на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сторони від шлюбу мають сина, який після розірвання шлюбу проживає з позивачем. Відповідач приховує місце своєї роботи і відмовляється сплачувати кошти на утримання сина, посилаючись на невиплату зарплати за місцем роботи. Крім того, він є фізичною особою-підприємцем та має дохід від підприємницької діяльності. ОСОБА_6 проживає разом з батьками і не сплачує аліменти ні на чию користь. Отже останній може надавати допомогу на утримання сина.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено: з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_8 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 02.11.2015 р. до досягнення останнім повноліття; з відповідача на користь держави стягнуто 487 грн. 20 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати дане рішення і постановити рішення про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_5 Доводи скарги зводяться до такого:

- суд І інстанції розглянув справу у відсутність ОСОБА_6, не повідомивши його про час і місце розгляду справи, чим позбавив останнього можливості надати суду докази, що підтверджують його заперечення на позов,

- в оскаржуваному рішенні не зазначено, на підставі яких даних суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина,

- ОСОБА_6, незважаючи на те, що син сторін є йому нерідним, постійно у грошовій та у натуральній формі надає допомогу на його утримання рідній бабі сина ОСОБА_9 Остання фактично виховує й утримує сина, т.я. ОСОБА_5 зловживає спиртними напоями та приділяє недостатньо уваги синові. Про це апеляційному суду буде надано докази у судовому засіданні,

- місцевий суд не врахував матеріального й сімейного стану відповідача. Так, він має на утриманні сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, мати непрацездатного віку та дружину, яка здійснює догляд за їхнім малолітнім сином. ОСОБА_6 не працює з 2010 р., має тимчасові заробітки, яких не вистачає на забезпечення всіх потреб сімї. Враховуючи це і те, що відповідач добровільно надає допомогу на утримання спільного з позивачем сина, стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини від його заробітку залишить його сімю без засобів до існування.

У судовому засіданні ОСОБА_6 та його представник підтримали апеляційну скаргу, а ОСОБА_5 просила її відхилити за безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що сторони не досягли угоди про добровільну сплату аліментів. Це рішення постановлене за неповноти зясування обставин, що мають значення для вирішення спору між сторонами.

Так, по справі встановлено наступне.

Сторони мають сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, відомості про батька у актовому записі про народження якого внесено у порядку п. 1 ч. 2 ст. 125 СК України (за взаємною заявою ОСОБА_5 і ОСОБА_6Г.), що підтверджується копіями свідоцтва про народження ОСОБА_8 та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження останнього від 17.12.2015 р. № 2 (а.с. 3, 35-37).

Сторони перебували у шлюбі з 16.05.2009 р., який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.10.2013 р., що набрало законної сили, що підтверджено копіями свідоцтва про шлюб та цього рішення (а.с. 4, 5).

Згідно з копією довідки КП «ЖЕК-10» Чернігівської міської ради від 21.10.2015 р., син сторін проживає разом з позивачем (а.с. 6).

З 08.10.2014 р. ОСОБА_6 перебуває у шлюбі з ОСОБА_11, від якого вони мають сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено копіями відповідних свідоцтв (а.с. 32, 33).

Згідно з копією довідки КП «ЖЕК-10» Чернігівської міської ради від 18.12.2015 р., разом з відповідачем проживають, зокрема, батько ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, мати ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4, та син ОСОБА_10 (а.с. 6).

Згідно з копією дубліката трудової книжки відповідача, що виданий 11.02.2010 р., він не працює з 31.10.2010 р. (а.с. 34).

Факт зайняття підприємницькою діяльністю ОСОБА_6 заперечує. Відповідно до спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 24.12.2015 р., у цьому реєстрі не знайдено записів про те, що останній є фізичною особою-підприємцем (а.с. 58).

Згідно з повідомленням ДПІ у м. Чернігові від 19.02.2016 р. № 553/Г/25-26-11-01-40 (його копія на а.с. 59), за період з 01.07.2015 р. по 30.09.2015 р. у центральній базі даних Державного реєстру фізичних осіб немає інформації про доходи відповідача.

Довідкою КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 18.01.2016 р. № 95 (її копія на а.с. 56) підтверджено, що ОСОБА_6 є власником 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 - квартири, де згідно з вищезгаданою довідкою ЖЕК він зареєстрований і мешкає.

За інформацією Чернігівського МРЕВ, у власності ОСОБА_6 маються мопеди HONDA DIO CESTA, 1996 року випуску, і VIPER SPORT, 2007 року випуску (а.с. 68, 69).

ОСОБА_11 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Деснянської у м. Чернігові ради і отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні першої дитини у сумі 860 грн. 00 коп. на місяць, що підтверджено довідкою цього Управління від 15.01.2016 р. № 213 (а.с. 61).

Копіями квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг за період з серпня 2015 р. по січень 2016 р. (за 6 місяців) підтверджено, що за цей період батьком відповідача ОСОБА_10 сплачено квартплату і абонплату за водо-, тепло-, електро- та газопостачання за адресою, за якою проживає відповідач, у середньомісячний сумі 608 грн. 16 коп. (а.с. 62-67).

Згідно з письмовим поясненням ОСОБА_9, яка є матірю позивача і бабою сина сторін ОСОБА_8, вона щомісячно отримувала від відповідача грошові кошти на утримання ОСОБА_8 з моменту розірвання сторонами шлюбу у звязку з тим, що весь цей час ОСОБА_8 проживає з нею з бабою (а.с. 60). Заперечень проти цього пояснення ОСОБА_5 апеляційному суду не виказала.

З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки.

Посилання ОСОБА_6 на те, що суд І інстанції не повідомив його про час і місце розгляду справи, підтверджено матеріалами справи: виклик його до суду на 10 год. 00 хв. 07.12.2015 р. повернувся до суду за закінченням строку зберігання на підприємстві поштового звязку (а.с. 17). Тому в силу ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд вирішує цю справу як на підставі наданих суду І інстанції доказів, так і на підставі доказів, наданих ОСОБА_6 апеляційному суду.

Оскільки син сторін проживає разом з позивачем, то згідно з ст.ст. 180, 181 ч. 3 СК України вона має право на отримання на нього аліментів від відповідача. Факт добровільного надання ОСОБА_6 допомоги на утримання сина сторін не є підставою для відмови у задоволенні позову в силу гл. 15 СК України - т.я. надання цієї допомоги може бути припинено ОСОБА_6 у будь-який час з незалежних від ОСОБА_5 причин (її надання обумовлено виключно розсудом ОСОБА_6Г.).

Доказів того, що відповідач не працює та що він має тимчасові заробітки, яких не вистачає на забезпечення всіх потреб сімї, суду не надано. Так, згадана вище копія дублікату трудової книжки відповідача у встановленому чинним законодавством порядку не посвідчена, пропозицію суду надати оригінал цього дубліката ним не виконано. Вищевказане повідомлення ДПІ у м. Чернігові теж не є доказом того, що відповідач не працює та не має доходів, т.я. на момент складення цього повідомлення ДПІ у м. Чернігові не мала інформації про наявність (відсутність) у відповідача заробітку (доходів) за період з 01.10.2015 р. по цей час. Отож твердження позивача про те, що відповідач приховує місце своєї роботи, не спростовано.

Посилання ОСОБА_6 на те, що він на утриманні має мати непрацездатного віку, наявними у справі доказами не підтверджується. Сам по собі факт проживання їх разом не свідчить про перебування матері на утриманні відповідача. До того ж, згідно з довідкою КП «ЖЕК-10» Чернігівської міської ради від 18.12.2015 р., разом з ними проживає ОСОБА_10 чоловік матері ОСОБА_6, який останньому є батьком.

Виходячи з встановленого по справі та описаного вище матеріального становища ОСОБА_6, наявності у нього малолітнього сина ОСОБА_10 від шлюбу з ОСОБА_11 і що ОСОБА_6 не спростував твердження ОСОБА_5 про те, що він приховує місце своєї роботи, апеляційний суд вважає, що з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 підлягають стягненню аліменти на їхнього сина у розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отож оскаржуване рішення підлягає зміні шляхом приведення його у відповідність до вищевикладеного. Законність та обґрунтованість цього рішення апеляційним судом перевірено у межах доводів апеляційної скарги та на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 307, 309 ч. 1 п. 4, 314, 316 ЦПК України, ст.ст. 182, 183 ч. 1 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 грудня 2015 року змінити шляхом зменшення частини всіх видів заробітку, що підлягає стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5, до 1/5.

В іншій частині дане рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але воно може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:Судді: