УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Висоцької В.С., Гримич М.К.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_4 про відстрочку виконання судового рішення у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 30 березня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про надання відстрочки виконання рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 жовтня 2012 року по цивільній справі №812/5076/12 на період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Обґрунтовувала тим, що квартира, на яку звернуто стягнення, була придбана до укладення кредитного договору не за рахунок кредиту, наданого в іноземній валюті, є єдиним постійним місцем проживання її сім'ї та в силу зазначеного вище закону, що відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦК України, ст. 58 Конституції України має в даному випадку зворотну дію в часі, не підлягає примусовому стягненню протягом всього часу дії мораторію та є підставою для зупинення виконання судового рішення про стягнення на предмет іпотеки. Крім того заявник вказувала, що на даний час у суді розглядається спір про визнання кредитного договору, забезпеченого іпотекою, недійсним, вирішення якого може вплинути на виконання рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 жовтня 2012 року.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2015 року заяву про відстрочку виконання рішення суду задоволено. Відстрочено виконання рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 жовтня 2012 року у даній справі в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2, на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 30 березня 2016 року ухвалу районного суду скасовано, у задоволенні заяви відмовлено.

Представник заявника, не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить її скасувати та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції. Належним чином перевірив підстави заяви щодо надання відстрочки виконання рішення суду, на які посилався заявник, доводи апеляційної скарги та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви, у зв'язку із чим, скасував ухвалу місцевого суду.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_5 виступив майновим поручителем кредитних зобов'язань ОСОБА_4 На час укладення кредитного договору та договору іпотеки ОСОБА_5 і

ОСОБА_4 мали інші місця проживання, ніж місце знаходження предмета іпотеки, що підтверджується доказами у справі і засвідчено у договорах. ОСОБА_4 була зареєстрована і проживала за адресою: АДРЕСА_3, а ОСОБА_5 проживав і проживає на теперішній час за адресою: АДРЕСА_1. На час судового розгляду справи заявник - ОСОБА_4 зареєстрована і проживає за адресою предмета іпотеки: АДРЕСА_2.

Також судом зазначено, що відповідно до п.7.4 договору іпотеки №6272853 від 12 травня 2008 року без попереднього письмового погодження Іпотекодержателя, Іпотекодавець не має права реєструвати третіх осіб на житловій площі, що входить до складу предмета іпотеки.

Апеляційний суд, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, виходив з того, що ОСОБА_4 не надано доказів відсутності іншого житла для проживання, а наявні тільки відомості з реєстру права власності про відсутність майна у ОСОБА_4, що не може свідчити про відсутність місця проживання, а тому застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» в даному випадку є передчасним.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при вирішенні даного питання, судом апеляційної інстанції не вбачається.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 30 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.С. Висоцька
М.К. Гримич