Справа № 161/9111/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р.М.
Провадження № 22-ц/773/1760/16 Категорія: 2 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Грушицького А.І., Осіпука В.В.,

з участю: секретаря Губарик К.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Фідобанк" про витребування майна з чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою позивача на рішення Луцького міськрайонного суду від 11 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 11.11.2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з такого.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували ту обставину, що у відповідача ПАТ «Фідобанк» знаходиться належний позивачу автомобіль і що саме відповідачем чиняться перешкоди у користуванні та розпорядженні ним.

Висновки суду відповідають встановленим в справі обставинам та вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.03.2010 року між ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та ОСОБА_1 був укладений договір застави №014/2635/5/24357/3 транспортного засобу з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, відповідно до умов якого позивач передав у заставу належний йому автомобіль «Daewoo Lanos», 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) №SUPTF69YD8W433160, р.н. НОМЕР_1 (а.с.4-5).

На згаданий автомобіль ухвалою Луцького міськрайонного суду від 25.03.2014 року в забезпечення позову у цивільній справі №161/4606/14-ц за позовом ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором накладено арешт до вирішення справи по суті (а.с.6).

Постановою головного державного виконавця Першого відділу ДВС Луцького МУЮ від 07.04.2014 року накладено арешт на вказаний автомобіль (а.с.7).

22.12.2014 року ухвалою Луцького міськрайонного суду вжиті заходи забезпечення позову у вказаній вище цивільній справі скасовані, а постановою державного виконавця Першого відділу ДВС Луцького МУЮ від 05.01.2015 року знято арешт із належного позивачу автомобіля (а.с.8, 9).

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування, та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти, щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_1 у своїх вимогах покликався на те, що саме у відповідача ПАТ «Фідобанк», який є правонастпуником ПАТ «Ерсте Банк» і з яким він укладав договір застави №014/2635/5/24357/3 транспортного засобу, знаходиться у володінні належний йому автомобіль, з якого було знято арешт і яким відповідач перешкоджає йому користуватися.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В суді першої інстанції позивач, на його покладено обовязок доказування підстав позову, не надав будь-яких доказів, які б підтверджували ту обставину, що саме у відповідача знаходиться належний йому автомобіль і ним чиняться перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні вказаним автомобілем.

Видача начальником Першого ВДВС Луцького МУЮ довіреності (а.с.89) представнику банку ОСОБА_5, як правильно зазначено місцевим судом, не підтверджує його отримання на відповідальне зберігання банку, оскільки підтверджуючим документом на підставі якого проводиться передача майна на зберігання є акт опису та арешту майна боржника, як це передбачено Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮУ № 512/5 від 02.04.2012 року (із змінами і доповненнями).

Таким чином, на підставі встановлених у справі обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки позивачем не надано доказів передачі на зберігання відповідачу згаданого автомобіля.

У своїх доводах апеляційної скарги позивач покликається на те, що місцевий суд з порушенням норм процесуального права ухвалив рішення в даній справі, оскільки своєю ухвалою від 27.09.2016 року безпідставно скасував раніше ухвалене в даній справі заочне рішення від 08.09.2015 року, яким його позов було задоволено і яке є протилежним до оскаржуваного рішення.

Проте колегію суддів такі доводи до уваги не приймаються з огляду на те, що про розгляд справи банк за місцезнаходженням юридичної особи належним чином не був повідомлений, а тому суд першої інстанції у відповідності до положень ЦПК України скасував згадане заочне рішення, призначив справу до розгляду у загальному порядку та вирішив її на підставі наявних у справі доказів.

Інші наведені позивачем в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду в апеляційному порядку оскаржуваного рішення суду, були предметом розгляду в суді першої інстанції і висновків суду, викладених в рішенні, вони не спростовують.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 11 листопада 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: