Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2016 Справа №607/17987/15-ц

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Рихліцької О.А.,

з участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Тернопільського національного педагогічного університету ім. В.Гнатюка про зобовязання внести зміни в наказ за № 58-к від 04 листопада 2014 року, стягнення невиплаченої заробітної плати за виконання посадових обовязків професора-завідувача кафедрою, визнання незаконним і скасування наказу № 42-к від 30 червня 2015 року по особовому складу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 предявила до суду позов до Тернопільського національного педагогічного університету ім. В.Гнатюка (далі університет) про зобовязання внести зміни в наказ №58-к від 04 листопада 2014 року і встановити доплату за завідування кафедрою загального мовознавства і словянських мов; стягнути доплату за завідування кафедрою загального мовознавства та словянських мов за період з 04 листопада 2014 року по день звільнення з роботи; визнати незаконним та скасувати наказ від 30 червня 2015 року по особовому складу.

В подальшому позивач уточнила позовні вимоги, просила суд внести зміни в наказ №58-к від 04 листопада 2014 року та передбачити у наказі, що ОСОБА_3 встановлюється плата у звязку з переведенням на посаду професора-завідувача кафедрою згідно штатного розпису; стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату за виконання посадових обовязків професора-завідувача кафедрою за період з 04 листопада 2014 року по 26 серпня 2015 року у сумі 2000 грн. та 89,5 грн. невиплаченої допомоги на оздоровлення за 2015 рік; визнати незаконним та скасувати наказ від 30 червня 2015 року за 342-к по особовому складу.

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що вона працювала в університеті на посаді професора-завідувача кафедрою російської мови та літератури. Наказом відповідача за № 34-к від 01 липня 2014 року за результатами конкурсу її переведено з посади професора-завідувача кафедри російської мови і літератури на посаду професора кафедри загального мовознавства і словянських мов (0,5 ставки). Наказом за № 58-к від 04 листопада 2014 року позивача з 05 листопада 2014 року до проведення процедури конкурсу переведено з посади професора кафедри загального мовознавства і словянських мов (0,5 ставки) на посаду професора-завідувача цієї кафедри (0,5 ставки) із збереження окладу та умов праці.

За результатами конкурсу наказом №43-к від 01 липня 2015 року на посаду доцента, завідувача кафедри загального мовознавства і словянських мов терміном на пять років зараховано ОСОБА_4 Наказом №42-к від 30 червня 2015 року ОСОБА_3 переведено з 01 липня 2015 року з посади професора-завідувача кафедри загального мовознавства на посаду професора цієї кафедри (0,5 ставки) за строковим трудовим договором до 30 червня 2019 року.

Позивач стверджувала, що їй не було відомо про винесення оспорюваного наказу № 42-к від 30 червня 2015 року про переведення її на посаду професора кафедри та її під підпис не ознайомлювали із його змістом. Дізналась про його існування при звільненні, отримавши трудову книжку 19 жовтня 2015 року. Вважає, що оспорюваним наказом змінено істотні умови її праці, а саме змінено посаду, при цьому про їх зміну відповідачем не було повідомлено за два місяці до їх запровадження, а тому просила скасувати наказ №42-к як незаконний.

Також зазначала, що їй як завідувачу-професору кафедри повинні були оплачувати оклад по 21 тарифному розряду, що становить 3280 гривень на місяць, а не 3101 гривень. Таким чином, її місячний заробіток за спірний період з 04 листопада 2014 року по день звільнення 26 серпня 2015 року повинен був становити 3965,36 гривень, а виплачувалося по 3765,29 гривень, що на 200 гривень менше від встановлених окладів. Відтак, позивач недоотримала заробітну плату за виконання обовязків професора-завідувача кафедрою за спірний період у розмірі 2000 гривень. Крім цього, у звязку з цим нею недоотримано 89,5 гривень щорічної допомоги на оздоровлення, виходячи із посадового окладу професора-завідувача кафедри за 21 тарифним розрядом.

Посилаючись на наведене, ОСОБА_3 просила позов, з урахуванням поданих уточнень, задовольнити.

У судовому засіданні позивач і її представники ОСОБА_5 та адвокат ОСОБА_6 позов підтримали, зіславшись на доводи викладені в позовній заяві та уточненнях до неї.

Позивач, крім цього, в судовому засіданні пояснила, що під час її роботи на посаді професора-завідувача кафедри загального мовознавства і словянських мов, у період, коли вона була у відрядженні, ректор університету зібрав працівників кафедри та повідомив їм, що вона не має підстав завідувати кафедрою, оскільки призначена тимчасово, та є доктором педагогічних, а не філологічних наук. Дізнавшись через оголошення в газеті про те, що планується конкурс на посаду, написала ректору заяву, щоб він вибачився перед нею за те, що зганьбив її перед колективом. Оскільки чекала вибачень від ректора, думала, що конкурс проводитись так швидко не буде, тому й не подавала заяву на участь у ньому. Про те, що був проведений конкурс, не знала, вважала, що і надалі виконує обовязки завідувача, а про переведення на посаду професора дізналася лише при отриманні трудової книжки 19 жовтня 2015 року.

Представник відповідача позову не визнала. Вказала, що ОСОБА_3 працювала в університеті на посаді професора кафедри російської мови та літератури. У звязку із скороченням контингенту студентів кафедру російської мови було ліквідовано, а викладачів кафедри переведено на кафедру загального мовознавства та словянських мов, у тому числі і позивача ОСОБА_3

На підставі особистої заяви позивача оспорюваним наказом від 04 листопада 2014 року ОСОБА_3 було тимчасово, до проведення конкурсу, переведено з посади професора кафедри загального мовознавства і словянських мов на посаду професора-завідувача даної кафедри. ОСОБА_3 заяви на участь у конкурсі на заміщення вакантної посади завідувача кафедри не подавала та участі в конкурсі не брала. За результатами конкурсу на посаду завідувача кафедри загального мовознавства і словянських мов було обрано ОСОБА_4 Наказом відповідача від 30 червня 2015 року ОСОБА_3 з 01 липня 2015 року переведено з посади професора-завідувача кафедри на посаду професора цієї кафедри.

Крім того, зазначила, що змін в організації праці в сторону їх погіршення не відбулось, оскільки ОСОБА_3 04 листопада 2014 року призначалась на посаду завідувача кафедри тимчасово до проведення конкурсу. Вказані обставини були відомі позивачу, про що вона вказала в заяві, написаній нею особисто.

Щодо оплати ОСОБА_3 окладу за 21 тарифним розрядом представник відповідача пояснила, що оплата праці завідувача кафедри професора проводиться за 20-21 розрядом, професора за 20 розрядом. Тарифікація завідувача кафедри за 20 чи 21 розрядом проводиться залежно від кількості працівників кафедри. Кафедра загального мовознавства є невеликою (менше 10 чоловік), тому оклад завідувача тарифікувався за 20 розрядом. Крім того, ОСОБА_3 проводилась доплата до основного окладу під час роботи, зокрема: 20 % за науковий ступінь, 33 % за вчене звання професора, 30% за стаж роботи та 35 %, а з 01 липня 2014 року 50 % за роботу з використанням інноваційних педагогічних та інформаційних технологій. Вважає, що будь-яких порушень трудових прав позивача допущено не було.

Посилаючись на наведене, просила у задоволенні позову відмовити.

Судом досліджено надані сторонами докази та встановлено такі обставини:

З 09 грудня 2003 року ОСОБА_3 прийнято на посаду професора-завідувача кафедри російської мови та літератури за строковим договором з 9 грудня 2003 року по 30 червня 2007 року, що стверджується копією наказу відповідача № 75-к від 08 грудня 2003 року, визнається сторонами спору та підтверджується записами № 34-37 в трудовій книжці позивача.

Згідно з витягом із протоколу № 11 засідання вченої ради університету від 26 липня 2007 року за результатами таємного голосування при проведенні конкурсу на заміщення посади завідувача кафедри російської мови та літератури ОСОБА_3 обрано на посаду завідувача цієї кафедри.

Відповідно до наказу університету № 36-к від 02 липня 2007 року ОСОБА_3 зараховано на посаду професора-завідувача кафедри російської мови і літератури терміном на сім років по 30 червня 2014 року на умовах, викладених у контракті.

Згідно з контрактом, укладеним між університетом та ОСОБА_3 від 02 липня 2007 року, ОСОБА_3 за результатами конкурсу на підставі рішення вченої ради зарахована на посаду професора-завідувача кафедри російської мови та літератури з 01 липня 2007 року по 30 червня 2014 року.

З умов контракту, викладених у п. п. 4.1., 4.2. та 4.3., встановлено, що сторони погодили посадовий оклад ОСОБА_3 згідно з 20 тарифним розрядом, доплати у розмірі 33% за вчене звання та 30 % за вислугу років.

Наказом університету №163 від 27 червня 2014 року, з 01 липня 2014 року ОСОБА_3 встановлено надбавку до посадового окладу за високі досягнення у праці в розмірі 35 % замість 50%.

Відповідно до наказу університету № 112 від 15 травня 2014 року «Про реорганізацію структури філологічного факультету» вирішено ліквідувати кафедру російської мови та літератури у звязку зі скороченням науково-педагогічних працівників кафедри відповідно до контингенту студентів, перевівши викладачів на кафедру загального мовознавства і словянських мов та кафедру теорії і методики української та світової літератури. Цим же наказом затверджено склади науково-педагогічних працівників, у тому числі кафедри загального мовознавства і словянських мов, у склад якої увійшла ОСОБА_3 доктор педагогічних наук, професор.

Відповідно до витягу з протоколу № 10 засідання вченої ради Університету від 24 червня 2014 року та протоколу № 1 засідання лічильної комісії при проведенні конкурсу на заміщення посад професорсько-викладацького складу від 24 червня 2014 року ОСОБА_3 за результатами таємного голосування обрана на посаду професора кафедри загального мовознавства і словянських мов (0,5 ставки).

Наказом відповідача № 34-к від 01 липня 2014 року її за результатами конкурсу переведено з посади професора-завідувача кафедри російської мови і літератури на посаду професора кафедри загального мовознавства і словянських мов (0,5 ставки) за строковим трудовим договором до 30 червня 2019 року з окладом за 20 тарифним розрядом, надбавкою 30 відсотків від окладу за вислугу років, доплатою 33 відсотки окладу за вчене звання професора та 25 відсотків за науковий ступінь доктора наук. Підстава заява ОСОБА_3, рішення вченої ради університету від 24 червня 2014 року, протокол №10.

05 листопада 2014 року ОСОБА_3 подала на імя ректора університету заяву, в якій просила перевести її з посади професора кафедри на посаду професора-завідувача цієї кафедри з 05 листопада 2014 року, до проведення процедури конкурсу.

Наказом відповідача № 58-к від 04 листопада 2014 року позивача з 05 листопада 2014 року до проведення процедури конкурсу переведено з посади професора кафедри загального мовознавства і словянських мов (0,5 ставки) на посаду професора-завідувача цієї кафедри (0,5 ставки) із збереженням окладу та умов праці. Підстава заява ОСОБА_3

Наказом університету № 343 від 23 грудня 2014 року оголошено конкурс на заміщення вакантних посад у тому числі на посаду завідувача кафедри загального мовознавства і словянських мов.

Про оголошення такого конкурсу було також повідомлено у газеті «Вільне життя» за №104 (15632) від 31 грудня 2014 року.

Як убачається із Протоколу № 1 засідання лічильної комісії університету при проведенні конкурсу на заміщенні посад професорсько-викладацького складу від 29 квітня 2015 року та витягу з протоколу № 9 засідання вченої ради університету від 29 квітня 2015 року (а.с. 60, 61), за результатами таємного голосування при проведення конкурсу на заміщення посади завідувача, доцента кафедри загального мовознавства і словянських мов, на посаду завідувача, доцента кафедри загального мовознавства і словянських мов обрано ОСОБА_4

Наказом відповідача № 43-к від 01 липня 2015 року ОСОБА_4, за результатами конкурсу, зараховано на посаду доцента, завідувача кафедри загального мовознавства і словянських мов терміном на пять років на умовах контракту, звільнивши її від обовязків заступника декана факультету філології і журналістики у звязку з закінчення строку трудового договору.

Наказом № 42-к від 30 червня 2015 року ОСОБА_3 переведено з 01 липня 2015 року з посади професора-завідувача кафедри загального мовознавства на посаду професора цієї кафедри (0,5 ставки) за строковим трудовим договором до 30 червня 2019 року, зі збереженням окладу та умов оплати праці.

26 серпня 2015 року ОСОБА_3 звільнено з посади професора кафедри загального мовознавства і словянських мов (0,5 ставки) за власним бажанням, що підтверджується наказом університету № 51-к від 25 серпня 2015 року.

Відповідно до довідки Тернопільського національного педагогічного університету ім. В.Гнатюка № 1629-40/05 від 16 грудня 2015 року (а.с. 45), станом на 15 грудня 2015 року ряду працівників, завідувачам кафедри (професорам) встановлено посадовий оклад за 20 тарифним розрядом, а саме: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11

Судом установлено та визнається сторонами спору, що ОСОБА_3 за весь час роботи в університеті отримувала заробітну плату за 20 тарифним розрядом (а.с. 114-121).

Відповідно до штатних розписів університету за 2014 рік та за 2015 рік для професора-завідувача кафедри затверджено оклад у розмірі 3280 гривень.

Як убачається зі штатних формулярів університету на 2013 2014 навчальний рік та 2014 2015 навчальний рік (а.с. 91, 92) кафедра російської мови і літератури налічувала 7 працівників, з яких 4 працювали на 1,25 ставки та 1 працівник на 0,5 ставки, що загалом складає 7,5 ставок; кафедра загального мовознавства і словянських мов 13 працівників, з яких 4 працювали на 0,5 ставки, що загалом складає 9,5 ставок.

Допитаний у судовому засіданні за клопотанням представника відповідача у якості спеціаліста ОСОБА_12 пояснив що він, працюючи головним бухгалтером університету, здійснював нарахування заробітної плати ОСОБА_3В, керуючись при цьому Наказу Міністерства освіти України № 557 від 26 вересня 2005 року, Положенням про кафедру, відповідно до яких їй нараховувався оклад за 20 тарифним розрядом. Також ОСОБА_13 нараховувались та виплачувались надбавки в розмірах, визначених на підставі контракту та наказів університету. Ніяких порушень при нарахуванні заробітної плати позивачу не допускалось.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного звязку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Положення ст. 43 Конституції України гарантує кожному громадянину України право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови повного здійснення громадянами права на працю.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Аналогічні положення також містяться у ч. 4 ст. 97 КЗпП України та ст. 103 КЗпП України, ч. 2 ст. 29 Закону Українми «Про оплату праці».

Отже, зі змісту зазначеної норми вбачається, що зміна істотних умов праці має місце при наявності змін в організації виробництва і праці.

Згідно з вимогами ст. 103 КЗпП України про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Як роз'яснив пленум Верховного Суду України, у п. 3 Постанови № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», згідно з ч. 3 ст. 32 КЗпП в межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці: систем і розмірів оплати, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміни розрядів і найменування посад та інших - допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці. Якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв'язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов'язку поновити працівникові попередні умови праці.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, починаючи з 2003 року працювала в університеті на посаді професора-завідувача кафедри російської мови і літератури на умовах, викладених у контракті.

Згідно з умовами п.п. 4.1.,4.2. контракту від 02 липня 2007 року встановлено, що сторони погодили посадовий оклад ОСОБА_3 згідно 20 тарифного розряду, доплати у розмірі 33% за вчене звання та 30 % за вислугу років строком до 30 червня 2014 року.

Наказом університету за №112 від 15 травня 2014 року вирішено ліквідувати кафедру російської мови та літератури у звязку з скороченням науково-педагогічних працівників кафедри відповідно до контингенту студентів, перевівши викладачів на кафедру загального мовознавства і словянських мов та кафедру теорії і методики української та світової літератури.

Наказом відповідача № 34-к від 01 липня 2014 року ОСОБА_3 за результатами конкурсу переведена з посади професора-завідувача кафедри російської мови і літератури на посаду професора кафедри загального мовознавства і словянських мов (0,5 ставки) за строковим трудовим договором до 30 червня 2019 року з окладом за 20 тарифним розрядом, надбавкою 30 відсотків від окладу за вислугу років, доплатою 33 відсотки окладу за вчене звання професора та 25 відсотків за науковий ступінь доктора наук.

Таким чином, ОСОБА_3, починаючи з 01 липня 2014 року працювала у відповідача на посаді професора кафедри загального мовознавства і словянських мов (0,5 ставки) за строковим трудовим договором до 30 червня 2019 року з окладом за 20 тарифним розрядом, надбавкою 30 відсотків від окладу за вислугу років, доплатою 33 відсотки окладу за вчене звання професора, 25 відсотків за науковий ступінь доктора наук.

Про вищевказані накази позивачу було відомо, вона погодилась на таку зміну умов праці, переведення на посаду професора кафедри та їх правомірність не оспорювала, чого не заперечила в судовому засіданні.

05 листопада 2014 року ОСОБА_3 подала на імя ректора Університету заяву, згідно з якою просила перевести її з посади професора кафедри на посаду професора-завідувача цієї кафедри з 05 листопада 2014 року до проведення процедури конкурсу.

Наказом відповідача за № 58-к від 04 листопада 2014 року позивача з 05 листопада 2014 року до проведення процедури конкурсу переведено з посади професора кафедри загального мовознавства і словянських мов (0,5 ставки) на посаду професора-завідувача цієї кафедри (0,5 ставки) із збереженням окладу та умов праці. Підставою винесення такого наказу була особиста заява ОСОБА_3

Наказом університету № 343 від 23 грудня 2014 року оголошено конкурс на заміщення вакантних посад, у тому числі на посаду завідувача кафедри загального мовознавства і словянських мов.

Про оголошення такого конкурсу було також повідомлено у газеті «Вільне життя» за №104 (15632) від 31 грудня 2014 року.

Як ствердила позивач у судовому засіданні, про оголошення конкурсу вона дізналася саме з цієї газети.

ОСОБА_3 заяви про участь у конкурсі не подавала та участі в конкурсі не брала, чого не заперечила в судовому засіданні.

Вищенаведені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_3 було достовірно відомо про тимчасове зайняття посади професора-завідувача кафедри загального мовознавства і словянських мов, про проведення конкурсу на вказану посаду та про призначення на цю посаду лише на конкурсній основі.

Доводи позивача про те, що їй не було відомо про дату проведення конкурсу не заслуговують на увагу суду та спростовуються доказами у справі. Про оголошений конкурс на заміщення вакантної посади завідувача кафедри було винесено наказ університету та опубліковано оголошення у пресі газеті «Вільне життя».

Твердження ОСОБА_3 про те, що вона не подавала заяву на участь у конкурсі, оскільки чекала офіційного вибачення від ректора, не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини обєктивно не могли перешкоджати їй взяти участь у конкурсі на зайняття посади професора-завідувача кафедри.

Крім того, про тимчасове зайняття посади до проведення конкурсу зазначала і сама позивач у своїй заяві від 05 листопада 2014 року.

Слід зазначити, що відповідно до посадових інструкцій співробітників кафедри, затвердженої ректором Тернопільського ДПУ ім. В.Гнатюка від 24 червня 2008 року, завідувач кафедрою приймається на роботу на контрактній основі за результатами конкурсного голосування Вченою радою університету терміном до 5 років.

Згідно з Положенням про кафедру Тернопільського національного педагогічного університету імені ОСОБА_14, схваленого на засіданні вченої ради університету, протокол № 11 від 26 червня 2013 року, введеного дію з 02 вересня 2013 року наказом ректора № 161 від 26 червня 2013 року, (далі Положення про кафедру університету) встановлено, що завідувач кафедри обирається на посаду за конкурсом вченою радою університету. Із завідувачем кафедри укладається договір (контракт) строком від одного до семи років.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3, починаючи з 05 листопада 2014 року займала посаду завідувача кафедри тимчасово до проведення конкурсу, участі в конкурсі не брала, конкурсного відбору на зайняття посади завідувача кафедри не проходила, контракт із нею на зайняття даної посади не укладався, відтак після проведення конкурсу ОСОБА_3 не мала права на зайняття вказаної посади.

Таким чином, суд вважає, що в даному випадку не відбулася зміна істотних умов праці відносно ОСОБА_3, оскільки вона займала посаду завідувача кафедри тимчасово, до проведення конкурсу, заяви про участь у конкурсі не подавала.

Відтак, підстав для скасування наказу № № 42-к від 30 червня 2015 року про переведення ОСОБА_3 судом не встановлено.

Щодо позовних вимог позивача про зобовязання внести зміни в наказ № 58-к та стягнення невиплаченої заробітної плати виходячи із окладу за 21 тарифним розрядом, слід зазначити наступне.

Розмір посадового окладу завідувача кафедри (професора) визначається Схемою тарифних розрядів посад керівних та науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації, Додаток №2 до Наказу Міністерства освіти України №557 від 26 вересня 2005 року «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ» (далі схема тарифних розрядів).

Відповідно до схеми тарифних розрядів для завідувача кафедри (професора) встановлено 20-21 тарифні розряди.

Критерії встановлення тарифних розрядів визначаються відповідно до п. 1.8 Положення про кафедру університету:

20 тарифний розряд завідувач кафедрою (професор) кількість професорсько-викладацького складу до 10 чоловік включно, призначення на посаду вперше;

21 тарифний розряд завідувач кафедрою (професор) кількість професорсько-викладацького складу більше десяти чоловік, стаж на посаді більше одного терміну.

Відповідно до п. п. 1,4, 1.5, 2.1 Положення про встановлення надбавок та доплат до посадового окладу працівникам університету, затвердженого ректором університету від 12 січня 2015 року, розміри надбавок та доплат погоджуються з профспілковим комітетом працівників університету, розмір персональних надбавок чи доплат на одного працівника не повинен перевищувати сто відсотків посадового окладу. Для встановлення надбавки чи оплати працівникам із професорсько-викладацького складу, проректор з наукової роботи або перший проректор подає клопотання на імя ректора до 25 грудня поточного року.

Згідно п. 2.6 даного Положення особам із числа професорсько-викладацького складу, які не мають вченого звання професора, за завідування кафедрою встановлюється доплата у розмірі до 20 % від посадового окладу.

Доплат за завідування кафедрою для осіб, які є професорами, Положенням не передбачено.

Судом установлено, що відповідно до наказу університету № 36-к від 02 липня 2007 року ОСОБА_3 зараховано на посаду професора-завідувача кафедри російської мови і літератури терміном на сім років по 30 червня 2014 року на умовах, викладених у контракті.

Згідно з умовами контракту, зокрема п.п. 4.1, 4.2 та 4.3, встановлено, що сторони погодили посадовий оклад згідно 20 тарифного розряду, доплати у розмірі 33% за вчене звання та 30 % за вислугу років строком до 30 червня 2014 року.

Вказаний контракт був особисто підписаний позивачем та протягом семи років ОСОБА_3 його умов не оспорювала.

Встановлено та не заперечується сторонами, що позивач, починаючи з 2007 року отримувала заробітну плату, яка складається: з окладу за 20 тарифним розрядом, надбавкою 30 відсотків від окладу за вислугу років, доплатою 33 відсотки окладу за вчене звання професора, 25 відсотків за науковий ступінь доктора наук та 35 %, а з 01 липня 2014 року 50 % за роботу з використанням інноваційних педагогічних та інформаційних технологій.

У період роботи в університеті на посадах професора-завідувача кафедри російської мови та літератури, професора-завідувача кафедри загального мовознавства і словянських мов, професора кафедри загального мовознавства і словянських мов, починаючи з 01 липня 2007 року і до дня звільнення ОСОБА_3 отримувала заробітну плату виходячи з посадового окладу тільки за 20 тарифним розрядом.

Доводи позивача про те, що з 04 листопада 2014 року їй повинні були виплачувати оклад за 21 тарифним розрядом є безпідставними, оскільки Схема тарифних розрядів не забороняє встановлювати оклади для завідувачів кафедри (професорів) за 20 тарифним розрядом.

Встановлено, що кафедра загального мовознавства і словянських мов налічувала 13 працівників, з яких 4 працювали на 0,5 ставки, що загалом складає 9,5 ставок.

За таких обставин суд вважає, що відповідачем не порушено трудових прав ОСОБА_3 при нарахуванні їй заробітної плати, виходячи з 20 тарифного розряду, і нараховувати їй оклад за 21 тарифним розрядом у відповідача підстав не було.

Необгрунтованими є вимоги про зобовязання внести зміни в наказ № 58-к, передбачивши в ньому, що ОСОБА_3 встановлюється плата у звязку з переведенням на посаду професора-завідувача кафедри згідно штатного розпису, оскільки заробітна плата ОСОБА_13 складалася з окладу, визначеного відповідно до Наказу Міністерства освіти України № 557 від 26 вересня 2005 року, та ряду надбавок, розмір яких позивач не оспорює.

Штатний розклад є фінансовим документом і затверджений у ньому розмір витрат не може бути меншим за розмір коштів, необхідний для виплат у відповідному році. Штатним розписом університету як за 2015, так і за 2014 рік для професора-завідувача кафедри затверджено оклад у розмірі 3280 гривень, тобто за 21 тарифним розрядом. Як установлено судом, ОСОБА_13 посадового окладу за 21 тарифним розрядом ніколи не отримувала. Схема тарифних розрядів не забороняє встановлювати оклади для професорів-завідувачів кафедри за 20 тарифним розрядом. Судом не встановлено в діях відповідача порушення вимог закону при здійсненні оплати праці ОСОБА_13

При цьому суд не може взяти до уваги як підставу внесення змін до наказу та стягнення з відповідача коштів у рахунок доплати посадового окладу позивачу за 21 тарифним розрядом посилання позивача на відмінність посадових інструкцій завідувача кафедри університету та професора університету, оскільки це не є критерієм розмежування тарифних розрядів, за якими визначається розмір окладу завідувача кафедри.

Доводи представника позивача про застосування до спірних правовідносин, крім Наказу Міністерства освіти України № 557 від 26 вересня 2005 року, також і положень п. 7 Наказу Міністерства освіти і науки України «Про затвердження Інструкції про оплату праці та розміри ставок заробітної плати професорсько-викладацького складу вищих навчальних закладів» № 90 від 02 квітня 1993 року, відповідно до якого посадові оклади професорам-завідувачам кафедрами збільшуються на 15 відсотків, не заслуговують на увагу, оскільки з 1 вересня 2005 року Інструкція про оплату праці та розміри ставок заробітної плати професорсько-викладацького складу вищих навчальних закладів застосовується в частині, що не суперечить умовам оплати праці, визначеним Наказом Міністерства освіти України № 557 від 26 вересня 2005 року.

При вирішенні спору суд також враховує, що відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно з вимогами ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлені статтями 228, 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк.

Позивач стверджувала, що їй не було відомо про винесення оспорюваного наказу № 42-к від 30 червня 2015 року про переведення її на посаду професора кафедри та її під підпис не ознайомлювали із його змістом. Дізналась про його існування при звільненні, отримавши трудову книжку 19 жовтня 2015 року. Оскільки доказів ознайомлення позивача з наказом про переведення № 34-к та наказом про звільнення судом не здобуто, то суд вважає, що звернувшись до суду з позовом 18 листопада 2015 року, позивач не пропустила строку, передбаченого ст. 233 КЗпП України.

Однак, оскільки доводи позивача про порушення відповідачем її трудових прав внаслідок незаконного переведення, неповідомлення про зміну істотних умов праці, а також права на оплату праці відповідно до штатного розпису, свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 32, 97, 103 КЗпП України, ст. 29 Закону України «Про оплату праці», Наказу Міністерства освіти України № 557 від 26 вересня 2005 року «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ», керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215, 223, ч. 1 ст. 294, ч. 1 ст. 296 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Тернопільського національного педагогічного університету ім. В.Гнатюка про зобовязання внести зміни в наказ за № 58-к від 04 листопада 2014 року, стягнення невиплаченої заробітної плати за виконання посадових обовязків професора-завідувача кафедрою, визнання незаконним і скасування наказу № 42-к від 30 червня 2015 року по особовому складу відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя