Провадження № 2/161/4735/16
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі Сіньчук Л.О.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання, -

в с т а н о в и в :

27 жовтня 2016 року ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів до закінчення навчання на повнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, вказавши на те, що відповідач є його батьком. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 2000 року. Подружнє життя не склалось. Чоловік проживає окремо від дружини та сина. Син перебуває на повному утриманні матері. Крім того, син ОСОБА_5 має інвалідність. Відповідач належної матеріальної допомоги не надає, не бере участі у додаткових витратах. В даний час син навчається стаціонарно на першому курсі галузі знань Охорона здоров'я напряму підготовки Фізична реабілітація денної платної форми навчання Академії рекреаційних технологій і права. Позивач не в змозі утримувати сина, оскільки її зарплата є незначною. В добровільному порядку відповідач відмовляється надавати допомогу на утримання синадочки. Просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на навчання сина ОСОБА_5 в розмірі 500,00 грн. щомісяця, починаючи з 24 лютого 2017 року та стягнути з відповідача додаткові витрати на оплату навчання сина в розмірі ? витрат на навчання в сумі 3 250,00 грн. щорічно.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково, не заперечувала проти стягнення аліментів щомісячно в розмірі 5010,00 грн., в решті позову просила відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, проаналізувавши документи справи, врахувавши ту обставину, що відповідач має регулярний, сталий дохід, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до часткового задоволення.

Згідно ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Судом встановлено, що гр. ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено копією свідоцтва про народження (а.с. 4).

Згідно довідки № 271 від 26 жовтня 2016 року (а.с. 7) та Договору № ФР-2016/1д/3 про навчання (а.с. 6) вбачається, що ОСОБА_5 є студентом першого курсу галузі знань Охорона здоров'я напряму підготовки Фізична реабілітація денної платної форми навчання Академії рекреаційних технологій і права.

У відповідності до ст. 200 СК України при призначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не є меншим 23 років; продовження навчання ними; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

В судовому засіданні встановлено, що позивач на даний час працює, проте повністю матеріально забезпечити сина не має можливості. Також судом встановлено, що відповідач працює неофіційно, має нерегулярний, але досить високий, дохід.

На думку суду, оскільки відповідач є працездатним та працює, а тому зобов'язаний утримувати сина-студента, який потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням.

Тому суд приходить до висновку про стягнення аліментів з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно до закінчення навчання ОСОБА_5.

Згідно ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Згідно ч. 3 ст. 185 СК України, додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1, виданого Департаментом соціальної політики (а.с. 9), ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитина-інвалід до 18 років по зору.

Також судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 внесла кошти на оплату навчання сина ОСОБА_5 у Академії рекреаційних технологій і права в розмірі 7 500,00 грн. (а.с. 8).

На думку суму витрати пов'язанні з оплатою навчання, понесені позивачем, є саме тими додатковими витратами на дитину, які передбачені ст. 185 СК України. Враховуючи обставини справи, матеріальне становище сторін у справі, суд приходить до висновку, що додаткові витрати повинні нести батьки в рівних частинах.

З врахуванням наведеного з відповідача в користь позивача слід стягнути 3 250,00 гривень понесених на оплату навчання ОСОБА_5, оскільки як встановлено в судовому засіданні дані витрати були понесені позивачем саме на нього.

На стягненні судових витрат позивач не наполягала.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 88, 213-215 ЦПК України ст.ст. 184, 185, 199, 200 Сімейного Кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 500,00 (п'ятсот) грн. щомісячно, починаючи з 24 лютого 2017 року до закінчення ним навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 додаткові витрати на оплату навчання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 3 250,00 (три тисячі двісті п'ятдесят) грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одну гривню двадцять копійок) судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук