Справа № 494/332/16-ц
УХВАЛА

10.03.2016 м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Римар І.А., ознайомившись з заявою КУ «Одеська обласна психіатрична лікарня №3» про примусову госпіталізацію гр.. ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

09 березня 2016 року о 16:00 годині до провадження судді Березівського районного суду Одеської області Римаря І.А. надійшла заява КУ «Одеська обласна психіатрична лікарня №3» про примусову госпіталізацію гр.. ОСОБА_1.

Відповідно до вимог частини 3 ст. 235 ЦПК України: «справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом».

Ознайомившись із змістом заяви та додатками до неї, суд доходить висновку, що позовна заява не відповідає вимогам Цивільно-процесуального кодексу України з наступних підстав.

Зазначена вище заява медичного закладу про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 підписана головним лікарем КУ «Одеська обласна психіатрична лікарня №3».

Відповідно до ч. 3 ст. 38 ЦПК України юридичних осіб представляють їхні органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законом, статутом чи положенням, або їх представники.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 42 ЦПК України повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені такими документами: довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника.

Частиною першою статті 279 ЦПК України передбачено право звернення із заявою про примусову госпіталізацію саме представником психіатричного закладу. Відтак у порушення вимог п. 4 ст. 119 ЦПК України до заяви не надано довіреність чи інший документ (наказ про призначення), який підтверджує повноваження головного лікаря зазначеного медичного закладу.

Зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК вбачається, що у заяві про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.

Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладубез її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Отже, підставою для застосування примусової госпіталізації особи до психіатричного закладу є сукупність медичного і юридичного критерію: встановлення наявності у неї хвороби та істотні відхилення від норми в її поведінці, що становлять небезпеку для неї або оточуючих. Згадана норма процесуального закону ст. 280 ЦПК України вимагає додання до заяви про примусову госпіталізацію, крім висновку комісії лікарів, й інших відповідних матеріалів для підтвердження наявності підстав для примусового лікування і зокрема, наявності юридичного критерію відомостей про поведінку пацієнта (заяви родичів хворої особи про її агресивну або неадекватну поведінку, рапорти працівників міліції, копії направлення особи на госпіталізацію, тощо).

В силу вимог ст.281 ЦПК України, заява розглядається з участю лікаря-психіатра та представника психіатричного закладу, однак як вбачається із поданої заяви та висновку комісії визначено представником адміністрації лікарні лікаря-психіатра ОСОБА_2, останній є однією і тією ж особою, що не передбачено наведеною вище нормою. Більш того, не додано довіреності або іншого документу на вказану особу.

Згідно ч. 3 ст. 42 ЦПК України довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням, з прикладенням печатки юридичної особи.

Суд звертає увагу на вимогу ч. 2 ст. 281 ЦПК України, яка передбачає, що справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається у присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обовязковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, повязані з наданням психіатричної допомоги.

Враховуючи наведене, заяв апідлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Зазначені обставини можуть значно затягнути та ускладнити розгляд справи, допустивши судовий процес у безладний рух.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1. ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ст.121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119-120 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121, 235, 281 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву КУ «Одеська обласна психіатрична лікарня №3» про примусову госпіталізацію гр. ОСОБА_1 - залишити без руху, надавши пятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.

Розяснити, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, заяву буде визнано неподаною та повернуто заявнику зі всіма доданими до неї документами.

Копію ухвали направити заявнику

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Римар