АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 610/2450/15-ц Головуючий І інстанції - Феленко Ю.А.
Провадження: 22-ц/790/462/16 Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів - Сащенка І.С., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Міхелєвої Я.С.,

розглянув матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановила:

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 21.02.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № DN81AR56230007, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 57259 грн. на термін до 20.02.2015 року. Відповідно до умов договору, відповідач повинен був щомісяця в період сплати надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно кредитного договору. Банк свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами договору. Відповідач в свою чергу умови договору щодо повернення кредиту не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 09.07.2015 року складає 359741,62 грн. В добровільному порядку заборгованість відповідачем погашена не була.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 359741,62 грн.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2015 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування скарги зазначено, що суд першої не встановив, та згідно матеріалів справи відсутні будь-які докази того, що після передання представникам банку автомобіля, ОСОБА_1 здійснював погашення заборгованості по кредиту. Крім того, суд першої інстанції не встановив календарної дати такої передачі, що унеможливлює здійснення розрахунку на підтвердження висновку про задоволення вимог банку у зв'язку передачею йому позичальником/боржником заставного автомобіля. Суд першої інстанції визнавши, що по справі підлягає встановленню/визначенню сума реалізації заставного автомобіля, питання перед ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо реалізації автомобіля та вартість продажу, - не порушував та відповідної ухвали в порядку ч.2 ст.208 ЦПК України, яка б свідчила про таке, - не постановляв.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що 21.02.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитно-заставний договір № DN81AR56230007, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 57259 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,6 % річних з кінцевим терміном повернення 21.02.2015 року включно, на наступні цілі: 52500 грн. - на придбання автомобіля, 525 грн. - на оплату перших страхових платежів, 34 грн. - на оплату за реєстрацію предмета застави в Державному реєстрі, 4200 грн. - на оплату винагороди за надання фінансового інструменту, що сплачується в момент видачі кредиту /а.с. 7-12/.

Зобов'язання ОСОБА_1 за вказаним договором були забезпечені заставою автомобіля Chery, модель: А15 Amulet, рік випуску 2008, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.07.2011 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» в особі філії ТОВ «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Дзержинському районі м. Харкова, ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави за кредитним договором у розмірі 95686,72 грн,. позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» було задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DN81AR56230007 від 21.02.2008 року у розмірі 95486,72 грн. - звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль Chery, модель: А15 Amulet, рік випуску 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3, шо належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

В судовому засіданні відповідач пояснив, що він передав свій автомобіль представникам ПАТ КБ «ПриватБанк». Вказана обставина була визнана в судовому засіданні представником позивача.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.07.2011 року вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» були задоволені за рахунок заставленого майна ОСОБА_1, а саме автомобіля Chery, модель: А15 Amulet, рік випуску 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1. шляхом звернення на нього стягнення, будь-яких доказів того, що сума, одержана від реалізації вказаного автомобіля як предмета застави, не покрила вимоги позивача, суду надано не було.

Колегія суддів з такими висновками рішення суду не погоджується, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з нормами ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами п.17.1 кредитно-заставного договору №DNXRRX55710025 від 21.02.2008 р. процентна ставка за користування кредитом встановлена на рівні 9,60% на рік та які підлягають сплаті щомісяця.

Згідно ч. 1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Умовами кредитно-заставного договору №DNXRRX55710025 від 21.02.2008 p., а саме його параграф 14 визначає погоджений сторонами розмір пені і штрафів за неналежне виконання ОСОБА_2 умов договору.

Суд першої інстанції встановив факт передання автомобіля ОСОБА_1 представникам банку після того, як було ухвалено судове рішенні по справі №2-2227/2010.

Заборгованість у розмірі 95 686,72 грн., в рахунок погашення якої суд звернув стягнення на заставний автомобіль була визначена банком станом на 28.10.2010 р.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.07.2011 року набрало законної сили лише 15.08.2011 року.

Суд першої не встановив, та згідно матеріалів справи відсутні будь-які докази того, що після передання представникам банку автомобіля, ОСОБА_1 здійснював погашення заборгованості по кредиту.

Крім того, суд першої інстанції не встановив календарної дати такої передачі, що унеможливлює здійснити розрахунку на підтвердження висновку про задоволення вимог банку у зв'язку передачею йому позичальником/боржником заставного автомобіля.

Позивачем зазначено, що станом на 09.07.2015 року заборгованість за договором № DN81AR56230007 від 21.02.2008 року становить 359741,62 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 60883,68 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 40508,41 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом - 20041 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 220939,88 грн.; штраф 250 грн. (фіксована частина), штраф 17118,65 грн. (процентна складова) /а.с. 4-6/.

Доказів, які б спростували розрахунок заборгованості відповідач не надав. Посилання відповідача на сам факт передачі автомобіля позивачу без надання на підтвердження цієї обставини будь-яких доказів (акту передачі, даних про вартість автомобіля, тощо) не підтверджує виконання відповідачем зобов'язань по кредитному договору. До суду апеляційної інстанції відповідач неодноразово викликався, проте не з'явився.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. 548 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно п. 3.2 Рішення Конституційного суду України від 11.07.2013 року № 7-рп/2013, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3 ЦК України, ч. 3 ст. 509 ЦК України та ч.ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

З огляду на наведене, з урахуванням обставин справи, що мають істотне значення, колегія суддів вважає за можливе, застосувавши ст.ст. 549, ч.3 551 ЦК України, стягнути пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором у розмірі 60 883,68 грн.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального права і підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом у розмірі 60 883,68 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 40 508,41 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 20 041 грн.; пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 60 883,68 грн.; штраф (фіксована частина) у розмірі 250 грн.; штраф (процентна складова) у розмірі 17 118,65 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 4193,39 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення. Рішення може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді -