Справа № 606/2320/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2016 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Марціцкої І.Б.

з участю секретаря Пасько І.Б.

з участю відповідача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Струсівської сільської ради Теребовлянського району, третя особа, яка не заявляє самостійнх вимог на предмет спору Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання заповітів недійсними-,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся з позовом до Теребовлянського районного суду Тернопільської області до ОСОБА_1, Струсівської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання заповітів недійсними. Позивач просить визнати недійсними заповіти від 21 листопада 2005 року, які складені його батьками в користь рідної сестри позивача ОСОБА_1

Вказані вимоги позивач обґрунтовує тим, що був у дружніх відносини з батьками, вони б повідомили позивача про те, що ними складено заповіти в користь відповідача, а тому вважає, що заповіти, всупереч вимогам законодавства підписані сторонньою особою, а не спадкодавцями.

В судовому засіданні представник позивача просила позовні вимоги задовільнити повністю з мотивів викладених в позові.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала в повному обсязі, зазначила, що доглядала батьків до їхньої смерті, батьки повідомляли їй, що склали на її користь заповіти, жодних підписів за батьків в заповітах ні вона, ні будь яка інша особа не вчиняла.

Представник Струсівської сільської ради та Теребовлянської державної нотаріальної контори в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи не зявились, будь яких письмових заперечень не надали.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва про народження, яке видано повторно 17 вересня 2015 року, серія І-ИД № 221164 батьками позивача значаться ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Згідно з свідоцтва про смерть від 17 вересня 2015 року серії І-ИД № 192192 ОСОБА_6 помер 28 квітня 2006 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 17 вересня 2015 року серії І-ИД №192191 ОСОБА_7 померла 08 лютого 2015 року.

Як слідує з довідки від 29 жовтня 205 року № 2451, виданої Струсівською сільською радою, на день смерті чоловіка ОСОБА_4 разом з ним проживала та була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, дружина ОСОБА_5.

Як вбачається з рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 30 вересня 215 року справа №606/2024/15-ц, ОСОБА_8 встановлено додатковий строк три місяці для подання заяви у нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5.

Відповідно до заповіту, від 21 листопада 2005 року, оригінал якого було оглянуто в судовому засіданні, ОСОБА_6 заповів належний йому на праві власності житловий будинок, який знаходиться в селі Налужжя Теребовлянського району Тернопільської області та все своє майно, земельний пай, згідно державного акту ТР №061661 ОСОБА_1. Заповіт посвідчено секретарем Струсівської сільської ради - ОСОБА_9, зареєстровано за № 53.

Згідно з заповітом від 21 листопада 2005 року, оригінал якого було оглянуто в судовому засіданні, ОСОБА_5 заповіла належну їй земельну ділянку пай, згідно державного акту ТР №061647 ОСОБА_1. Заповіт посвідчено секретарем Струсівської сільської ради - ОСОБА_9, зареєстровано за № 54

Відповідно до висновку експерта від 31 травня 2016 року №179/180/16-22 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи підписи від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на заповітах, укладених 21 листопада 2005 року, виконані рукописним способом кульковою ручкою, без застосування способів технічного відтворення підписів та попередньої підготовки до їх виконання. Підписи від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на заповітах, укладених 21 листопада 2005 року, виконані різними особами. Підпис від імені ОСОБА_6 на заповіті, укладеному 21 листопада 2005 року, виконано ОСОБА_6. З приводу дослідження зразків підпису ОСОБА_5 дослідження не проводилось з причин недостатньості зразків вільних підписів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного звязку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У статті 1233 ЦК України вказано, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно зі статтею 1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Відповідно до статей 1235, 1236 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої - третьої, п'ятої та шостої статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені статтею 1247 ЦК України.

Згідно із статтею 1247 ЦК України загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, службовими особами, визначеними в статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Згідно ч. 2 статті 1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Вимоги до форми заповіту, передбачені нормами статті 1247 ЦК України, є загальними і вони стосуються як випадків посвідчення заповіту нотаріусом, так і іншими особами, яким законом надані такі повноваження.

Оспорювані заповіти від 21 листопада 2005 року, складені в письмовій формі із зазначенням місця та часу складання, заповіти підписані заповідачами та посвідчений посадовою особою органу місцевого самоврядування секретарем виконавчого комітету Струсівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області.

Зміст заповіту не суперечить ЦК України та іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Заповідач мав необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення заповідача було вільним і відповіло його внутрішній волі. Заповіт був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Заповіт не суперечив правам та інтересам малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ч. 3 статті 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи висновок експерта від 31 травня 2016 року №179/180/16-22 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи підписи, відповідно ло якого підписи від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на заповітах, укладених 21 листопада 2005 року, виконані рукописним способом кульковою ручкою, без застосування способів технічного відтворення підписів та попередньої підготовки до їх виконання. Підписи від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на заповітах, укладених 21 листопада 2005 року, виконані різними особами. Підпис від імені ОСОБА_6 на заповіті, укладеному 21 листопада 2005 року, виконано ОСОБА_6. Таким чином висновок експертизи спростовує твердження позивача, що заповіти від імені його батьків підписані іншою особою.

Відповідно до ч. 4 статті 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене, позивачем не надано, а в судовому засідання не здобуто доказів, які б підтверджували, що заповіт від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підписано, не заповідачами, а іншою особою.

Таким чином суд приходить до переконання, що у задоволенні позовної вимоги про визнання заповітів недійсним, з підстав наведених у позовній заяві, слід відмовити, у звязку із недоведеністю позивачем тих обставин, на які він посилався.

На підставі наведеного, ст.ст 11, 60, 61, 212-215, Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Струсівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання заповіту ОСОБА_6 від 21 листопада 2005 року, який складений в користь ОСОБА_1 та визнання недійсним заповіту ОСОБА_5 від 21 листопада 2005 року, який складений в користь ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Б. Марціцка