Справа № 454/1494/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2016 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Струс Т. В. ,

при секретарі Коваль Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з участю третіх осіб Головного управління державної міграційної служби у Львівській області та Стенятинської сільської ради про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та усунення перешкод у користуванні належним на праві власності будинком шляхом зняття відповідача з реєстрації у ньому,

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася в суд з даним позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та усунення перешкод у користуванні належним на праві власності будинком шляхом зняття відповідача з реєстрації у ньому, в якому вказує, що є власником будинковолодіння №189 по вул. Центральна в с. Стенятин, Сокальського району Львівської області. Зазначає, що у належному їй будинку також зареєстрований її син ОСОБА_3, дочка ОСОБА_4, мати ОСОБА_5, чоловік ОСОБА_6, а також колишній чоловік матері ОСОБА_2 з яким вона фактично припинила шлюбні відносини, проте шлюб укладений з ним у 2006 році не розірвано. Зазначає, що відповідач хоча і перебуває з її матір»ю у зареєстрованому шлюбі, однак з власної ініціативи перейшов проживати у батьківський будинок і уже понад два роки не проживає у її будинку. Відповідач самостійно знятися з реєстрації у її будинку не бажає, використовуючи те, що він зареєстрований у її будинку періодично з»являється та влаштовує там скандал та сварки, що перешкоджає їй користуватися та розпоряджатися належним будинком. Реєстрація відповідача перешкоджає їй в розпорядженні та користуванні будинком, у зв»язку з чим позивачка просить усунути перешкоди в користуванні своєю власністю шляхом зняття відповідача з реєстрації місця проживання у ньому та визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом, а також стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 3000 гривень.

Ухвалою від 03.10.2016р. зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 з участю третіх осіб Головного управління державної міграційної служби у Львівській області та Стенятинської сільської ради про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, згідно поданої заяви представника позивача, залишено без розгляду.

Позивач, ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, надала суду заяву в якій зазначила, що оскільки відповідач визнав позовні вимоги і відмовився від зустрічного позову, відтак просила зменшити розмір витрат пов»язаних з правовою допомогою з 3000 гривень на 1500 гривень та слухати справу без її участі та участі її представника.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 подали в суд заяву в якій позовні вимоги позивача визнали та просили справу слухати у їх відсутності.

Представник третіх осіб Головного управління державної міграційної служби у Львівській області та Стенятинської сільської ради в судове засідання не прибули та не повідомили суд про причину своєї неявки.

Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної цивільної справи без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб.

З дослідженої в судовому засіданні копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2034047 від 19.11.2003р. виданого ДКП ЛОР «Червоноградське МБТІ» встановлено, що ОСОБА_8 в цілому на праві приватної власності належить будинок №189 по вул. Центральна в с. Стенятин, Сокальського району, Львівської області.

Із дослідженого акту про обстеження побутових умов і перевірки проживання від 22.03.2016р. складеного Стенятинською сільською радою, встановлено, що ОСОБА_2 в будинку № 189 в с. Стенятин по вул. Центральна не проживає.

Згідно довідки №183 від 22.03.2016р. виданої виконкомом Стенятинської сільської ради Сокальського району Львівської області про склад сім»ї ОСОБА_1 за адресою с. Стенятин по вул. Центральна 189, встановлено, що за вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_1 власник, ОСОБА_3 син власника ОСОБА_5 мати власника, ОСОБА_6З- чоловік власника, ОСОБА_4- дочка власника, ОСОБА_2-чоловік матері (не проживає).

Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як встановлено матеріалами справи, відповідач ОСОБА_2 не проживає без поважних причин в будинку позивачки більше двох років, а проживає в будинку своєї матері в с. Стенятин по вул. Зелена 196, Сокальського району.

Крім цього, судом встановлено, що домовленості між сторонами щодо подальшої реєстрації відповідача в будинку позивачки не досягалось, співвласником житла він не являється та понад двох років без поважних причин не проживає в будинку позивачки, підстав, які б були визначені законом щодо збереження за відповідачем житла не встановлено, відтак, його слід визнати таким, що втратив право на користування житлом позивачки.

В свою чергу, із дослідженої квитанції №179 від 23.05.2016р., встановлено, що позивачкою ОСОБА_1 сплачено ПП «Північний юридичний центр» 3000грн. за надану правову допомогу, які згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача, однак суд враховує заяву позивачки в якій вона просила стягнути із відповідача в її користь витрати на правову допомогу в сумі 1500грн. та задовольняє дану вимогу.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, 04.09.1957р.н. таким, що втратив право на користування житловим будинком № 189 по вул. Центральна в с. Стенятин, Сокальського району, Львівської області.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1500 (одну тисячу пятсот) грн.. витрат на правову допомогу.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: Т. В. Струс