Справа № 461/4321/16 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 22-ц/783/6772/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і ОСОБА_2

при секретарі Куцик І.Б.

з участю представника Галицької районної адміністрації Львівської міської ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 04 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Львівської міської ради, Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи: Львівське міське комунальне підприємство "Айсберг", ОСОБА_5 про визнання права власності на приватизоване майно,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 04 серпня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач ОСОБА_4. Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу, що суд першої інстанції не розібрався в тому, що він має намір визнати право власності на приватизовані приміщення виключно, що стосується його частки 53/100 %. від усіх приміщень. В апеляційній скарзі просить рішення Галицького районного суду міста Львова від 04 серпня 2016 року скасувати з постановленням нового рішення про задоволення його позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника районної адміністрації Львівської міської ОСОБА_2 ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст.11,59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов"язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування .

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судовим встановлено, що 03.06.2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу 53/100 частки приміщення магазину. Відповідно до укладеного договору ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_4 придбав приміщення магазину - 53% від всього приміщення магазину або 53/100 ідеальної частки приміщення магазину, що позначені на поверхневому плані під індексом 2-11, площею 10,2 кв.м та під індексом 2-12, площею 15,4 кв.м, всього загальною площею 25,6 кв.м. за адресою: м.Львів, вул. Л.Українки, 7.

Відповідно до висновку ФОП "Лаба Петро Іванович" про визначення ідеальних часток в будинку між співвласниками від 30.05.2016 року №3/3006, вищезгадані нежитлові приміщення ОСОБА_5 вирішено поділити на дві частини, зокрема: 53% від всього приміщення магазину або 53/100 ідеальної частки становлять приміщення магазину позначені на поверхневому плані під індексом 2-11, площею 10,2 кв.м та під індексом 2-12, площею 15,4 кв.м, всього загальною площею 25,6 кв.м; 47% від всього приміщення магазину або 47/100 ідеальної частки становлять приміщення магазину позначені на поверхневому плані під індексом 2-10 площею 22,6 кв.м.

За таких обставин, ОСОБА_4 став власником 53/100 ідеальної частки приміщення, що позначені на поверхневому плані під індексом 2-11, площею 10,2 кв.м та під індексом 2-12, площею 15,4 кв.м, всього загальною площею 25,6 кв.м, яке розташоване за адресою: м.Львів, вул. Л.Українки, 7.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4, суд виходив з тих обставин, що останнім не доведено, що в нього існують перешкоди або відсутня можливість реєстрації права власності на частини приміщення, що позначене на поверховому плані під індексом 2-11, площею 10,2 кв.м. та під індексом 2-12, площею 15,4 кв.м., всього загальною площею 25,6 кв.м., що розташоване за адресою: м. Львів, вул. Л.Українки, 7.

З таким висновком колегія суддів погоджується.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується право державної реєстрації права власності, або вони уникають цього.

Так, за ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Безспірно встановлено, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення, резолютивну частину якого було проголошено 04 серпня 2016 року о 12 год. 24 хв. матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що в ОСОБА_4 існують перешкоди або відсутня можливість реєстрації права власності на частини приміщення, що позначене на поверховому плані під індексом 2-11, площею 10,2 кв.м. та під індексом 2-12, площею 15,4 кв.м., всього загальною площею 25,6 кв.м., та розташовані за адресою: м. Львів, вул. Л.Українки, 7.

За таких обставин, матеріали справи на момент ухвалення оскаржуваного рішення не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушених прав позивача.

Додаткові пояснення до позовної заяви з доказами які були долучені позивачем до матеріалів справи після завершення розгляду по суті, не можуть бути підставою для його скасування, оскільки такі докази не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Окрім цього, слід зазначити, що у відповідях Галицької районної адміністраціі Львівської міської ОСОБА_2 від 24.06.2016 року № 3105-1052 та від 04.07.2016 року № 3105-1152 адресованих ОСОБА_4 на його звернення, які були долучені до матеріалів справи після завершення розгляду справи по суті, звернуто увагу, що відповідно до делегованих повноважень, питання реконструкції, переобладнання, поділу нежитлових приміщень не відноситься до повноважень районної адміністрації, і що з таким питання слід звертатися в Департамент містобудування Львівської міської ради., а також проінформовано про перелік документів згідно п. 6.2 Положення "про порядок присвоєння поштових адрес на об"єкти нерухомого майна" (рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 26.12.2008 року №1380 з змінами внесеними рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 08.08.2014 №606), які необхідні для присвоєння поштової адреси. Також роз"яснено, що в разі незгоди з відповіддю, ОСОБА_4 може оскаржити її згідно чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, згадані відповіді Галицької районної адміністраціі Львівської міської ОСОБА_2 ОСОБА_4 не оскаржував.

Апеляційна скарга ОСОБА_4 правильності висновків суду першої інстанції не спростовує.

Судом першої інстанції вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства, а тому у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_4 слід відмовити, а рішення Галицького районного суду міста Львова від 04 серпня 2016 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст. 315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 04 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_2