Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 22-ц/778/2906/16
Головуючий у 1 інстанції: Крамаренко А.І.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Мельник З.П,.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Виконавчого комітету Бердянської міської ради на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 грудня 2014 року у справі за позовом Виконавчого комітету Бердянської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5, про відшкодування завданої шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року виконавчий комітет Бердянської міської ради звернувся до суду з указаним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням суду, що набрало законної сили, визнано незаконним та скасовано п. 7.9 рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради від 21 липня 2008 року № 346 щодо оформлення права власності за ОСОБА_6 22/25 часток комплексу будівель та споруд по вул. Горбенко, 3 пр. Леніна, 20 у м. Бердянську Запорізької області та стягнуто з виконавчого комітету Бердянської міської ради на користь ОСОБА_5 559999 грн. 99 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. На виконання зазначеного судового рішення позивачем було сплачено ОСОБА_5 38402 грн. 07 коп. Посилаючись на те що актом службового розслідування встановлено вину ОСОБА_7 та ОСОБА_4, які на момент прийняття виконавчим комітетом рішення № 346 від 21 липня 2008 року обіймали посади відповідно міського голови та директора Бердянського комунального підприємства з технічної інвентаризації, позивач уточнивши позовні вимоги просив на підставі п. 9 Перехідних положень та прикінцевих положень Бюджетного Кодексу України стягнути солідарно з відповідачів в порядку регресу майнову шкоду у розмірі 38 402 грн. 07 коп.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, виконавчий комітет Бердянської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 09 квітня 2015 року зазначене рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2016 року Ухвала Апеляційного суду Запорізької області від 09 квітня 2015 року скасована, справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скаржник, Виконавчий комітет Бердянської міської ради, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи про що є відповідна розписка ( а.с. 16 т. 2) до апеляційного суду не зявився. На адресу апеляційного суду від останнього надійшла заява в якій він зазначає, що апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі, просить її задовольнити, справу розглядати за його відсутністю (а.с. 25 т. 2 )

ОСОБА_4 та третя особа ОСОБА_5, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи про що є відповіді розписки ( а.с.18-19 т. 2 ) до апеляційного суду не зявилися, причини неявки в судове засідання не повідомили, будь яких письмових клопотань, у тому числі і про перенесення розгляду справи, заперечень або пояснень по справі від них не надходило.

ОСОБА_3 до суду не з'явився тричі.

21 червня 2016 року, в день коли справа була призначена до розгляду, ОСОБА_3 прохав про відкладення слухання справи, у зв'язку з поганим самопочуттям ( а.с. 234 т. 1). З огляду на поважність причин, судове засідання було призначено на 20 вересня 2016 року.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_8 повідомлений про час і місце слухання справи й про що є відповідна розписка. Проте, 20 вересня 2016 року до суду не прибув ні ОСОБА_3 ні його представник ОСОБА_9, й, знову ж ОСОБА_3 клопотав про відкладення судового засідання з причин хвороби та перебування на амбулаторному лікуванні Підтверджуючі документи зобовязався надати після закриття лікарняного листа ( а.с. 12 т. 2). З огляду на поважність причин, судове засідання було призначене на 18 жовтня 2016 року.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_8 повідомлений про час і місце слухання справи й про що є відповідна розписка. Проте, 20 вересня 2016 року до суду не прибув ні ОСОБА_3 ні його представник ОСОБА_9, й, знову ж ОСОБА_3 клопотав про відкладення судового засідання з причин хвороби та перебування на амбулаторному лікуванні. На підтвердження знаходження на амбулаторному лікуванні з 06.09.2016 року по теперішній час ОСОБА_3 надав довідку лікаря, яка датована 20.09.2016 року ( а.с. 23-24 т. 2 ). Доказів того, що останній перебуває на амбулаторному лікуванні на час розгляду справи ( 18.10.2016) та те, що йому обмежене переміщення останній суду не надав.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, та своєчасний розгляд цивільних справ.

Згідно з Конституцією ця мета реалізується через розгляд і вирішення цивільних справ, відповідно до вимог законодавства як щодо норм матеріального, так і процесуального права.

Справа має бути розглянута і вирішена без невиправданих зволікань, що уможливить надання особі своєчасного захисту її порушеного права.

У статті 304 ЦПК йдеться, що справи у апеляційному суді розглядаються за правилами, встановленими для розгляду судом першої інстанції, за винятками й доповненнями гл.12 ЦПК.

За ст.169 ЦПК дозволяє відкласти слухання справи тільки в межах строків визначених Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 303-1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом двох місяців з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до розгляду, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції протягом пятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до розгляду. У виняткових випадках за клопотанням сторони з урахуванням особливостей розгляду справи апеляційний суд може подовжити строк розгляду справи, але не більш як на пятнадцять днів, про що постановляє відповідну ухвалу.

З клопотанням щодо продовження строку розгляду справи ОСОБА_3 до апеляційного суду не звертався.

З огляду на викладене та правових приписів ч.3,4 ст.169 ЦПК, повторна неявка до суду позивача чи відповідача, незалежно від причин, не є перешкодою для розгляду справи у апеляційному суді.

Виходячи з вищевикладеного та у відповідності до ст.ст. 303-1, 305 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності учасників апеляційного розгляду, які не прибули в судове засідання.

В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обовязковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із його недоведеності.

Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна з наступних підстав.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте, зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом установлено, що п. 7.9 рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради № 346 від 21 липня 2008 року оформлено право власності за ОСОБА_6 на 22/25 частини комплексу будівель та споруд по вул. Горбенка, 3 пр. Леніна, 20 в м. Бердянську, що складається з основної будівлі "А", двох ганків до "А", балкону до "А" (а.с.10).

22 липня 2008 року виконавчим комітетом Бердянської міської ради було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на ім'я ОСОБА_6, а Бердянське КПТІ здійснило державну реєстрацію права власності за останнім на 22/25 частки вказаного комплексу будівель та споруд.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 травня 2009 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 07 жовтня 2009 року та ухвалою Верховного ОСОБА_4 України від 25 березня 2010 року, визнано незаконним та скасовано п. 7.9 рішення виконкому Бердянської міської ради від 21 липня 2008 року № 346 (а.с.124-129).

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 грудня 2011 року, яке залишено без змін ухвалами апеляційного суду Запорізької області від 05 листопада 2012 року та 29 квітня 2014 року, частково задоволено позов ОСОБА_5 до виконавчого комітету Бердянської міської ради про відшкодування майнової шкоди.

Стягнуто з виконавчого комітету Бердянської міської ради на користь ОСОБА_5 на відшкодування майнової шкоди у вигляді упущеної вигоди у розмірі 559 999 грн. 99 коп. та судові витрати в сумі 1 820 грн., а всього 561 819 грн. 99 коп.

На виконання вказаного судового рішення виконавчим комітетом Бердянської міської ради на користь ОСОБА_5 сплачено 38 402 грн. 07 коп.

Частинами 1, 2 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги ( регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Держава, ОСОБА_10 Крим, територіальні громади, відшкодувавши шкоду, завдану посадовою, службовою особою внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності відповідно органів державної влади, органів влади Автономної ОСОБА_10 Крим, органів місцевого самоврядування, мають право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до пп. 10 п. 9 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України посадові та службові особи органів державної влади (органів влади Автономної ОСОБА_10 Крим, органів місцевого самоврядування), дії яких завдали шкоди, що відшкодована з бюджету, несуть цивільну, адміністративну та кримінальну відповідальність згідно з законом.

Органи державної влади (органи влади Автономної ОСОБА_10 Крим, органи місцевого самоврядування) після виконання рішень суду про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного бюджету (місцевих бюджетів), у випадках, визначених цим пунктом, проводять службове розслідування щодо причетних посадових, службових осіб цих органів, якщо рішенням суду не встановлено в діях посадових, службових осіб складу злочину.

За результатами службового розслідування органи державної влади (органи влади Автономної ОСОБА_10 Крим, органи місцевого самоврядування) та органи Казначейства України, протягом місяця можуть звернутися до суду з позовною заявою про відшкодування збитків, завданих державному бюджету (місцевим бюджетам), з пред'явленням зворотної вимоги (регресу) у розмірі виплаченого відшкодування до посадових, службових осіб цих органів, винних у завданні збитків (крім відшкодування виплат, пов'язаних із трудовими відносинами та відшкодуванням моральної шкоди).

Якщо збитки, завдані державному бюджету (місцевому бюджету), є результатом спільних дій або бездіяльності кількох посадових та службових осіб, що призвели до завдання шкоди фізичним чи юридичним особам, такі посадові та службові особи несуть солідарну відповідальність згідно з Цивільним кодексом Українита іншими законодавчими актами України.

Таким чином, законодавством визначено, що вина посадових та службових осіб може бути встановлена за результатами службового розслідування (за винятком обвинувального вироку у кримінальній справі), а також визначено строк звернення до суду за відшкодуванням збитків - один місяць з дня отримання результату розслідування.

З матеріалів справи вбачається, що у відповідності до Постанови Бердянської міської виборчої комісії від 24.03.2008 року обраним Бердянським міським головою Запорізької області вважається ОСОБА_3

Рішенням Бердянської міської ради від 17.04.2008 року № 5 міському голові ОСОБА_3 присвоєно V11 ранг посадової особи місцевого самоврядування з 25.03.2008 року.

Відповідно до розпорядження міського голови від 10.11.2010 року № 322-к проведено кінцевий розрахунок з відповідачем. Тобто, на момент прийняття рішення виконавчого комітет Бердянської міської ради від 21.07.2008 року № 346 відповідач здійснював обовязки міського голови.

У відповідності до ст. 12 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні» міський голова є головною посадової особою територіальної громади відповідного міста. Міський голова очолює виконавчий комітет відповідної міської ради, головує на її засіданнях.

Порядок діяльності виконавчого комітету Бердянської міської ради по здійсненню своїх функцій та повноважень визначений Регламентом, затвердженим рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради від 17.10.2002 року № 616.

Пунктом 5.5. Регламенту визначено, що виконавчий комітет Бердянської міської ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення приймається більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписується міським головою або членом виконавчого комітету, який вів засідання виконавчого комітету.

Згідно п. 5.9 Регламенту підготовку питань для розгляду на засіданні виконавчого комітету здійснюють управління, комітети, відділи, підвідомчі служби виконавчого комітету , установи, організації, підприємства міста.

Згідно п. 5.24 Регламенту відповідальність за оформлення та зміст проекту рішення несуть особи, які його візують, в рамках наданих їм повноважень та розподілу обовязків. Безпосередню відповідальність за правильність та достовірність змісту рішення несе особа, яка вносить проект.

Судом установлено, що проект рішення виконавчого комітету від 21.07.2008 року № 346 «Про оформлення права власності» був підготовлений та внесений на розгляд виконавчого комітету безпосередньо директором Комунального підприємства з технічної інвентаризації ОСОБА_4.

Статтею 59 вищезазначеного Закону визначено, що виконавчий комітет міської ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймається на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету підписується міським головою. У разі незгоди міського голови з рішенням виконавчого комітету ради він може зупинити дію цього рішення своїм розпорядженням та внести це питання на розгляд відповідної ради.

Розпорядженням міського голови від 10.09.2013 року було створено комісію з метою встановлення осіб, винних в нанесенні збитків виконавчому комітету Бердянської міської ради внаслідок стягнення з нього грошових коштів на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.12.2011 року у справі № 2-3742/2011.

Актом службового розслідування від 08 листопада 2013 року № 20-кс встановлено вину відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у заподіянні збитків виконавчому комітету Бердянської міської ради та рекомендовано звернутися до суду з відповідною позовною заявою ( а.с. 18-20).

Вирішуючи справу, суд першої інстанції на вищезазначені обставини справи та вимоги закону уваги не звернув, належним чином не перевірив доводів позивача та зміст акта проведеного службового розслідування, яким встановлено вину відповідачів у заподіянні збитків та помилково вважаючи, що підставою притягнення вказаних осіб до цивільної відповідальності може бути тільки наявність в їх діях вини, встановленої судом у порядку кримінального провадження, дійшов до неправильного висновку про відмову у задоволені позову.

Ураховуючи, що вину ОСОБА_3, ОСОБА_4 у заподіянні збитків було встановлено актом службового розслідування № 20-кс від 08.11.2013 року, а Бердянським управлінням Державної казначейської служби України Запорізької області 25.09.2012 року проведено безспірне списання коштів з рахунка виконавчого комітету Бердянської міської ради на виконання постанови про арешт коштів Боржника від 17.09.2012 року № 1457/6 № 1457/ 6 в розмірі 156.61 грн. та 38245.46 грн., а всього 38402.07 грн., тому зазначені кошти підлягають стягненню у порядку регресу солідарно із ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь позивача .

За таких обставин рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 грудня 2014 року про відмову у задоволенні позовних вимог Виконавчого комітету Бердянської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди підлягають скасуванню з підстав, передбачених п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

За змістом частини першої статті 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 484 грн. за подачу позовної заяви та 193 грн. за подачу апеляційної скарги, а всього 677 грн. ( а.с. 1, а.с. 159) з кожного по 338 грн. 50 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 3124, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

Вирішила:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Бердянської міської ради задовольнити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 грудня 2014 року у цій справі скасувати. Ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов виконавчого комітету Бердянської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5, про відшкодування завданої шкоди задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь виконавчого Комітету Бердянської міської ради матеріальну шкоду в розмірі 38402 грн. 07 коп. та судові витрати в розмірі 677 грн.( з кожного по 338 грн. 50 коп.).

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте воно може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: