Провадження № 22-ц/773/201/16 Категорія: 27 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Киці С.І.,

секретар с/з - Вергун Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк (далі - ПАТ) «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою позивача Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 1 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 1 грудня 2015 року в даній справі в позові ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність рішення через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Судом першої інстанції встановлено, що право вимоги від позивача перейшло до іншої особи, яка не є стороною в даній справі, а тому суд відмовив в задоволенні позовних вимог банку.

Дослідивши обставини справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з таких підстав.

Із матеріалів справи убачається, що 17 квітня 2007 року між ТзОВ Банк «Фінанси та кредит» і ОСОБА_6 був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надає позичальникові в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 48 600, 00 дол. США з оплатою по процентній ставці 10,5 процентів річних терміном до 16 квітня 2017 року (а.с.8-14).

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині 1 статті 509 ЦК України.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина 2 статті 1050 ЦК України).

Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов'язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що 17 квітня 2007 року між ТзОВ Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_4 був укладений договір поруки, за умовами якого поручитель ОСОБА_4 зобов'язується перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань за кредитним договором, укладеним між кредитором та боржником ОСОБА_3 (а.с.32-36).

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.31) за кредитним договором загальна сума заборгованості складає 304 317,52 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що у жовтні 2015 року на адресу боржника ОСОБА_3 надійшло повідомлення про відступлення прав вимог, із якого убачається, що 17 вересня 2015 року постановою Національного банку України за № 612 ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було віднесено до категорії неплатоспроможних, що призвело до запровадження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб процедури виведення банку із ринку шляхом введення тимчасової адміністрації і призвело до набрання 17 вересня 2015 року чинності договору відступлення права вимоги, укладеного 11 лютого 2015 року між Державною іпотечною установою та банком (а.с.100).

Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки на момент розгляду справи судом позивачем ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було відступлено право вимоги за спірними договорами кредиту та поруки Державній іпотечній установі, а тому не вбачається будь-яких порушень з боку відповідачів прав та інтересів саме позивача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», що є підставою для відмови в позові.

Доводи апеляційної скарги є власним тлумаченням позивачем норм чинного законодавства та обставин справи, які були предметом дослідження судом першої інстанції і суд дав їм правильну юридичну оцінку, а тому не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, яке постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 грудня 2015 в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: