Справа № 513/1292/15-ц
Провадження № 2/513/55/16
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2016 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Кожокар Т.Я., при секретарі Антонюк Н.П., за участю позивача: ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника відповідача Стоянової Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Саратської районної державної адміністрації Одеської області, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору відділ Держземагенства у Саратському районі Одеської області про визнання незаконним розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 04 травня 2006 року №222/А-6 в частині передачі у власність безоплатно земельної ділянки площею 4,12 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Михайлівської сільської ради Саратського району Одеської області та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку ОСОБА_4, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 28 травня 2009 року на ім'я ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И В:

у жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним. Позов обгрунтував тим, що його матір'ю була ОСОБА_5, яка за життя працювала у колишньому КСП «Рассвет». 30 січня 1996 року матері було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) № НОМЕР_1 у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Рассвет». ІНФОРМАЦІЯ_1 року мати позивача померла, оригінал сертифікату на земельну частку (пай) залишився в нього. Після смерті матері спадкоємцями першої черги на її майно є позивач та його сестра ОСОБА_4. Згодом він дізнався, що 16 серпня 2000 року сестра оформила договір дарування від імені матері на житловий будинок та сертифікат на право на земельну частку (пай). Ним був оспорений договір дарування у судовому порядку та рішенням суду від 27 грудня 2005 року договір дарування було визнано недійсним.

Після визнання договору дарування недійсними, доки він вирішував питання про оформлення спадкових прав прав після смерті матері, його сестрою ОСОБА_4 було подано оголошення про втрату сертифікату матері та отримано його дублікат. На підставі дублікату сертифікату ій було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 4.12 гектара із земель колективної власності КСП «Рассвет». У зв'яку з тим, що на цей час за документами ОСОБА_4 є власником всієї земельної ділянки, яка належала матері, він не має можливості оформити спадщину, як спадкоємець першої черги та маючого право на половину спадкового майна разоміз сестрою. Тому, ОСОБА_1 просив визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 площею 4,12 гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Михайлівської сільської ради, виданий 28 травня 2009 року на ім'я ОСОБА_4, на підставі розпорядження Саратської РДА від 24 травня 2006 року №222/А-06.

Під час розгляду справи, за клопотанням позивача до участі в справі у якості співвідповідача було залучено Саратську районну державну адміністрацію Одеської області.

Позивач під час судового розгляду збільшив позовні вимоги, та з урахуванням уточненого позову від 27 вересня 2016 року просить: визнати незаконним розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 04 травня 2006 року №222/А-6 в частині передачі у власність безоплатно земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) площею 4,12 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колективної власності колишнього КСП «Рассвет» на території Михайлівської сільської ради Саратського району Одеської області та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4; скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку ОСОБА_4 площею 4,12 га, розташованої на території Михайлівської сільської ради Саратського району Одеської області, здійсненої на підставі записів в книзі реєстрації державних актів на право власності за № НОМЕР_5, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, виданий 28 травня 2009 року на ім'я ОСОБА_4, на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 04 травня 2009 року; стягнути з ОСОБА_4 на його користь судові витрати: сплачений судовий збір у розмірі 570 гривень, витрати понесені за надання оголошення в пресі про виклик відповідача ОСОБА_4 у судове засідання у розмірі 430 гривень, витрати на правову допомогу у розмірі 2000 гривень.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали уточнений позов та просили його задовольнити, надавши пояснення відповідно до поданої заяви.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник під час розгляду справи позов визнали, не заперечували проти його задоволення. У дане судове засідання не з'явилися, представник подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову.

Представник Саратської РДА Стоянова Т.А. позов визнала, не заперечувала проти його задоволення та пояснила суду, що відповідач ОСОБА_6 була включена у список громадян - власників сертифікатів на право на земельну частку (пай) щодо яких вирішувалось питання про передачу у власність земельних ділянок. 04 травня 2006 року Саратською РДА було видано розпорядження №222/А-6, яким ОСОБА_4 була передана у власність земельна ділянка площею 4,12 гектара із земель колективної власності колишнього КСП «Рассвет», а 28 травня 2009 року на її ім'я було видано державний акт на право власності на земельну ділянку та проведено його державну реєстрацію. Представник зазначила, що ані на час видачі розпорядження, ані на час видачі державного акту на право власності на земельну ділянку адміністрації не було відомо про те, що договір дарування ОСОБА_4 сертифікату на право на земельну частку (пай) ОСОБА_5 було визнано недійсним, та відповідно нею незаконно було отримано дублікат сертифікату.

Представник відділу Держгеокадастру в Саратському районі під час розгляду справи позов визнав, не заперечував проти його задоволення. У дане судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки.

Заслухавши сторін та їх представників, представника третьої особи, вивчивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Пунктом 1 частини 10 статті 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною ч.1 статті 328 ЦК України встановлено, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 є дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_5.

На момент смерті ОСОБА_5, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 року разом з нею проживав та вів спільне господарство ОСОБА_1, що підтверджено довідкою Михайлівської сільської ради Саратського району (а.с.16).

На підставі рішення Саратської районної державної адміністрації Одеської області №271 від 30 серпня 1996 року, ОСОБА_5 видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_6 у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Рассвет» розміром 4,9 в умовних кадастрових гектарах (а.с.9).

З матеріалів цивільної справи №2-1346-05, які були досліджені під час розгляду даної справи встановлено, що 16 серпня 2000 року, ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_4 сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_6 у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Рассвет» розміром 4,9 в умовних кадастрових гектарах та житловий будинок АДРЕСА_1.

В подальшому ця земельна частка (пай) була виділена в натурі та розпорядженням Саратської районної державної адміністрації Одеської області №222/А-06 від 24 травня 2006 року ОСОБА_4 була передана у власність земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель, переданих у колективну власність колишнього КСП «Рассвет» та надано дозвіл на розробку технічної документації по передачі в натурі земельних ділянок (паїв) із земель КСП «Рассвет» та складанню державних актів на право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Михайлівської сільської ради Саратського району Одеської області (а.с.78,79).

28 травня 2009 року ОСОБА_4 отримала державний акт серії НОМЕР_4 на право власності на земельну ділянку площею 4,12 гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Михайлівської сільської ради Саратського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3 (а.с.8).

Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 27 грудня 2005 року, яке набрало законної сили 27 грудня 2005 року, задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_8, третя особа Саратська державна нотаріальна контора про визнання недійсними договори дарування будівлі та сертифікату на право на земельну частку (пай). Визнано недійсними договір дарування від 16 серпня 2000 року, укладений у Саратській нотаріальній конторі Одеської області серії НОМЕР_7, зареєстрований у реєстрі №3905 про дарування ОСОБА_5 ОСОБА_4 земельну частку (пай), розташовану на території Михайлівської сільської ради Саратського району Одеської області, розміром 4,9 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки на місцевості (сертифікат серії НОМЕР_6, виданий Саратською районною державною адміністрацією на підставі рішення від 30 серпня 1996 року №271); договір дарування від 16 серпня 2000 року, укладений у Саратській нотаріальній конторі Одеської області серії НОМЕР_8, зареєстрований у реєстрі №3906 про дарування ОСОБА_1 ОСОБА_9 ОСОБА_10 житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.10.11).

За захистом своїх прав позивач звертався до державних контролюючих та правоохоронних органів, якими було встановлено, що земельна ділянка його матері була передана відповідачу ОСОБА_4 на підставі дублікату сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_9, виданого ОСОБА_4 взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_10 на ім'я ОСОБА_5 (а.с.12-17).

Статею 215 ЦК України визначено, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно ч.1 ст.155 Земельного Кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно ч.2 ст.158 Земельного Кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян.

Згідно ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно п.11 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004 року, розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність.

Судом встановлено, що судовим рішенням, яке набрало законної сили 27 грудня 2005 року, договір дарування ОСОБА_5 відповідачу ОСОБА_11 сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_6 було визнано недійсним, про що достеменно була обізнана відповідач. Незважаючи на визнання договору дарування недійсним, у порушенні норм закону ОСОБА_4 подала дублікат сертифікату на право на земельну частку (пай) ОСОБА_5, отриманого взамін сертифікату №0227558 до Саратської районної державної адміністрації, де в подальшому районною адміністрацією було видане незаконне розпорядження в частині передачі ОСОБА_4 у власність земельної ділянки та дозвіл на видачу державного акту на право власності на земельну ділянку і проведено його державну реєстрацію.

Враховуючи, наведене, суд вважає, що розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 04 травня 2006 року №222/А-6 в частині передачі ОСОБА_4 у власність земельної ділянки на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), який був виданий її покійної матері ОСОБА_5 є незаконним, державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданий 28 травня 2009 року слід визнати недійсним та скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку ОСОБА_4

На підставі ст.ст. 79,84, 88 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача підлягають стягненню документально підтвердженя судові витрати: сплачений судовий збір у розмірір 487,20 гривень, витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у судове засідання - 430 гривень, витрати на правову допомогу у розмірі 2000 гривень, всього 2917 гривень 20 копійок.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_4 судового збору у розмірі 87 гривень 80 копійок не підлягають задоволенню за відсутністю доказів таких витрат.

Керуючись Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст.ст. 328, 392 ЦК України, ст. 158 ЗК України, ст.ст. 10, 11, 16, 60, 80, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити частково. Визнати незаконним розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 04 травня 2006 року №222/А-6 в частині передачі у власність безоплатно земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) площею 4,12 гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колективної власності колишнього КСП «Рассвет» на території Михайлівської сільської ради Саратського району Одеської області та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4.

Скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку ОСОБА_4 площею 4,12 гектара, розташованої на території Михайлівської сільської ради Саратського району Одеської області, здійсненої на підставі записів в книзі реєстрації державних актів на право власності за № НОМЕР_5, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданий 28 травня 2009 року на ім'я ОСОБА_4, на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації Одеської області від 04 травня 2009 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2917 (дві тисячи дев'ятсот сімнадцять) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутніми під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т. Я. Кожокар