Справа № 308/1967/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

29 листопада 2016 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого судді Фазикош Г. В.

суддів Панька В. Ф., Бисаги Т. Ю.

з участю секретаря Шукаль О. Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені якого діє його представник ОСОБА_2, на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 10 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Кредитні ініціативи", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, третя особа - МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 10 жовтня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить це рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що видаючи виконавчий напис нотаріус не перевірив реального розміру заборгованості, докази отримання позичальником грошових коштів, а також докази отримання боржником вимоги про погашення боргу.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що 25 травня 2007 року між ПАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит № 76/7-07. За умовами цього договору банк надав позичальнику мультивалютний кредит у сумі, яка не може перевищувати 252 500 грн., під 17 % річних у гривні та 12 % річних у валюті з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 24 травня 2027 року.

Виконання зобовязань позичальника за цим договором забезпечено: іпотекою земельної ділянки з розташованим на ній будинком, на першому поверсі якого влаштований магазин, що знаходиться по вул. Швабській, 51, в м. Ужгороді, та належить майновому поручителю ОСОБА_4; фінансовою порукою фізичної особи ОСОБА_4; фінансовою порукою фізичної особи ОСОБА_5; фінансовою порукою фізичної особи ОСОБА_6; договором страхування позичальника від нещасних випадків та хвороб АСТ «Вексель».

3 серпня 2027 року між ПАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін № 1 до договору про іпотечний кредит № 76/7-07 від 25.05.2007 року, згідно якого банк збільшив розмір кредиту позичальнику на суму 151 500 грн. на строк з 03.08.2007 року до 24.05.2027 року включно. Загальна сума кредиту з моменту перерахування кредитних коштів в розмірі 151 500 грн. з позичкового рахунку позичальника становить 404 000 грн. на умовах, передбачених цим договором. Дата повернення кредиту визначається відповідно до графіка (Додаток № 1), який є невідємною частиною даного договору.

У звязку з невиконанням позичальником ОСОБА_1 своїх зобовязань за кредитним договором № 76/7-07 від 25.05.2007 року рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 04.03.2015 року в рахунок погашення заборгованості за кредитом станом на 28.02.2013 року в розмірі 479 038, 07 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки.

25 січня 2016 року ТОВ «Кредитні ініціативи» (правонаступник ПАТ «Промінвестбанк») звернулися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 із заявою про вчинення виконавчого напису щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості, що виникла по Договору про іпотечний кредит № 76/7-07 від 25.05.2007 року. Строк платежу по кредитному договору настав, а боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 26 березня 2013 року по 18 грудня 2015 року. Сума заборгованості за частиною кредиту 1 складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 1003863, 23 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 739084, 79 грн. Сума заборгованості за частиною кредиту 2 складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 655 671, 94 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 537 462, 57 грн. Загальна сума заборгованості становить 2 936 082, 53 грн. та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису.

25 січня 2016 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинив виконавчий напис за № 1327 яким пропонував стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" заборгованість, що виникла з договору про іпотечний кредит № 76/7-07 від 25.05.2007 року на загальну суму 2 936 082, 53 грн. Стягнення проводиться за період за 26 березня 2013 року по 18 грудня 2015 року.

Виконавчий напис вчинено на договорі про іпотечний кредит № 76/7-07 від 25.05.2007 року, що був укладений між банком та позичальником.

Постановою відділу МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції від 10 лютого 2016 року відкрито виконавче провадження № 50078314.

Таким чином, звернення стягнення на майно ОСОБА_4 в рахунок погашення богу здійснено за заборгованістю станом на 28.02.2013 року, а виконавчий напис на іпотечний договір вчинений нотаріусом про стягнення боргу за інший період, а саме з 26.03.2013 року по 18.12.2015 року.

Згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 88 цього Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порідку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вищевказаному Переліку.

Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порідку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 до таких документів належать кредитні договори, договори про іпотечний кредит, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою ним у постанові від 20 травня 2015 року (справа №6-158цс15), безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

В даному випадку судами встановлено, що відповідач ТОВ «Кредитні ініціативи» подав нотаріусу всі необхідні документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Отже, виконавчий напис нотаріуса за формою і змістом відповідає вимогам закону.

Оскільки в даному випадку має місце стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит, за умовами якого банк зобовязався видати позичальнику грошові кошти, на умовах строковості та платності, а не про звернення стягнення на майно, на предмет іпотеки за договором іпотеки укладеним між ПАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_4, що в свою чергу посвідчувався приватним нотаріусом Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_7, посилання позивача на відсутність підстав для вчинення виконавого напису нотаріусом у звязку з відсутністю між кредитором та ОСОБА_1 нотаріально посвідченої угоди, є помилковим.

Чинним законодавством не передбачено обовязкової нотаріальної реєстрації договору кредиту, хоча статтею 18 Закону "Про іпотеку" передбачено, що Іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно статті 1 вказаного закону Іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом

А відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, місцевий суд правильно встановив, що договір про іпотечний кредит (договір кредиту) та договір іпотеки є різними поняттями, а тому нотаріус отримавши оригінал договору кредиту (договору іпотечного кредиту) при здійсненні виконавчого напису вимоги чинного законодавства не порушив.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що повідомлення-вимога про усунення порушень направлялася позивачу за адресою, зазначеною в договорі, а саме: Закарпатська обл. м. Ужгород, вул. Швабська, буд. 51, що відповідає умовам, передбаченим договором. Відправлення було здійснене рекомендованим листом, про що свідчить реєстр поштових відправлень, номер відправлення 405, та одержано адресатом особисто, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.134). Ця обставина позивачем або його представником не спростована належними доказами.

Колегія також враховує, що у п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" від 01 березня 2013 року № 3 зазначено, що право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ч.2 ст. 50 Закону N 3425-XII). Спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

Тобто вимоги про визнання дій нотаріуса щодо видачі виконавчого напису протиправними можуть бути задоволенні виключно у випадках коли нотаріусом порушено правила вчинення нотаріальної дії (порушено процедуру), а не у випадках коли боржник вказує на те, що вимоги не були безспірними.

В даному випадку нотаріус процедуру не порушив, вимоги про визнання дій нотаріуса неправомірними є необґрунтованими, до задоволення не підлягають.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не має.

Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені якого діє його представник ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 10 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді