Справа № 474/668/16-ц
Провадження № 2/474/247/16
РІШЕННЯ

Іменем України

24.10.16 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Тодосьєвої А.С.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, -

встановив:

21.09.2016р. позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що шлюбні відносини фактично були припинені та з жовтня 2015 року вони почали жити окремо, подальше збереження шлюбу неможливе через несумісність характеру, спільне господарство ними разом не ведеться. Від даного шлюбу є неповнолітня донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає біля позивача. Спору щодо проживання, виховання та утримання дитини, поділу майна у сторін немає, дитина буде проживати разом з позивачем. Також позивач вказує на те, що спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме його інтересам, які мають істотне значення.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, також просив не надавати строку для примирення. Крім того, позивач просив залишити судові витрати за ним.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, проте 21.10.2016р. подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнає.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність визнання відповідачем позову, суд вважає вимоги, викладені в заяві, такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 30.04.2002р. сторони уклали шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області зроблено відповідний актовий запис № 12 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 30.04.2002р.

Прізвище після реєстрації шлюбу дружини з дошлюбного "ОСОБА_1" було змінено на "ОСОБА_1".

Від спільного шлюбу є неповнолітня донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 30.04.2002р.), яка проживає біля батька. Спору щодо місця проживання дитини та майнового у сторін немає.

Фактично сторони з жовтня 2015 року не проживають однією сім'єю та не підтримують один одного, не мають будь-яких відносин, не ведуть спільного побуту.

Згідно ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст. 21 СК України).

У відповідності до ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частинами 1 та 2 ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини.

Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За вимогами ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

На підставі викладеного та враховуючи те, що під час судового розгляду не встановлено обставини передбачені ч. 2 ст. 110 СК України, які перешкоджають пред'явленню позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх дитини. Подальше спільне життя подружжя ОСОБА_3 і збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

На підставі ст. 88 ЦПК України та враховуючи думку позивача, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. залишаються за останнім.

Керуючись ст.ст. 10, 57-60, 88, 158, 174, 212-215, 218 ЦПК України та ст.ст. 3, 104, 105, 110-112 СК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб зареєстрований 30.04.2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 12, між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 - розірвати.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Врадіївський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У відповідності до ст. 115 СК України копію рішення після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Суддя Ф.Г. Сокол