У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Юровської Г.В., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» про стягнення коштів банківського вкладу, за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданої через представника ОСОБА_5, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 02 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому зазначала, що 04 січня 2013 року між сторонами було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 1/15/ВО/0007 за умовами якого від позивача банк прийняв вклад у сумі 1 300 доларів США. Під час дії договору позивачем неодноразово поповнювався вкладний рахунок, і загальна сума на рахунку становить 15 192,04 доларів США. Термін дії договору закінчився 04 липня 2014 року. Як зазначає позивач, 04 липня 2014 року вона звернулася до Банку із проханням повернути кошти, проте вони повернуті не були, а було укладено договір № 1/15/1т/0080 на суму 15 192,04 долари США. 24 липня 2015 року після закінчення дії договору позивач звернулась до Банку із заявою про повернення вкладу, проте Банк не виконав свої зобов'язання, кошти не повернув.

На підставі викладеного просила суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у сумі 15 192,04 доларів США за договором банківського вкладу від 09 липня 2014 року № 1/15/1т/0080.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02 грудня 2015 року, у задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_5, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову, обґрунтовано виходив із того, що на момент звернення ОСОБА_4 до ПАТ «АКБ «Капітал» із заявою про повернення суми депозитного вкладу (24 липня 2015 року) з 21 липня 2015 року в банку було запроваджено тимчасову адміністрацію та призначену уповноважену особа Фонду. Таким чином, оскільки ОСОБА_4 звернулася до банку з відповідною заявою вже після запровадження тимчасової адміністрації, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 20 січня 2016 року, справа № 6-2001цс15).

Із матеріалів справи та змісту судових рішень не вбачається, що судами при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків суду першої інстанції, з якими погодився й апеляційний суд, не спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану через представника ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 02 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г.В. Юровська
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана