Справа № 666/6274/15-ц
Провадження № 2/666/230/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15.02.2016 року Дніпровський районний суд м.Херсона в складі:

головуючого судді Дорошинської В.Е.

при секретарі Коверді А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» про захист прав споживача, повернення коштів

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ "Євролізинг Україна" про стягнення коштів, посилаючись на те, що 15.05.2015 року між ним та ТОВ "Євролізинг Україна" був укладений договір фінансового лізингу № 001805 з додатками до нього, згідно якого предметом лізингу по даному договору є автомобіль Ssang Yong Rexton W2/0D AT STD. Відповідно до умов договору відповідач зобовязався придбати та передати у користування лізингоодержувачу предмет лізингу -автомобіль Ssang Yong Rexton W2/0D AT STD, а позивач в свою чергу сплатити 50% його вартості, що була погоджена між сторонами та складала 71900грн. На виконання умов договору 15.05.2015 року позивачем на рахунок відповідача було перераховано кошти на загальну суму 71900грн.

Однак компанія відмовилась передавати предмет договору, посилаючись на те що договором передбачено передачу автомобіля протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати адміністративного платежу, 50% від вартості предмету лізингу, комісії за передачу предмета лізингу, а сплачена сума в розмірі 71900грн. є адміністративним платежем за оформлення договору. Таким чином під час попередніх переговорів представником компанії введено його в оману щодо умов виконання договірних зобовязань, також були порушені його права як споживача, оскільки під час укладання правочину застосовував нечесну підприємницьку діяльність.

Просить визнати договір фінансового лізингу №001805 з додатками від 15.05.2015р. недійсним, стягнути на його користь з ТОВ «Євролізинг Україна» грошові кошти у сумі 71900грн.та сплачену банківську комісію в розмірі 500грн. і судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в частково, а саме просила залишити без розгляду вимоги в частині визнання договору недійсним, в решті вимоги підтримала з підстав викладених в позові, які просила задовольнити, в подальшому в судове засідання не зявилась, однак надала заяву про розгляд справи без її участі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Херсона від 15.02.2016р. позовні вимоги в частині визнання договору фінансового лізингу №001805 з додатками від 15.05.2015р. недійсним, залишені без розгляду.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак на адресу суду надійшли заперечення, згідно яких вони просили відмовити в задоволені позову з підстав викладених в них.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15.05.2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Євролізинг Україна" був укладений договір фінансового лізингу № 001805 з додатками №1 та №2 до нього, згідно якого предметом лізингу по даному договору є автомобіль Ssang Yong Rexton W2/0D AT STD. Відповідно до умов договору відповідач зобовязався придбати та передати у користування лізингоодержувачу предмет лізингу - автомобіль Ssang Yong Rexton W2/0D AT STD, а позивач в свою чергу сплатити 50% його вартості, що була погоджена між сторонами та складала 71900,00грн.

Відповідно до п. 3.3.1 умов договору до отримання предмету лізингу, на умовах та у порядку передбаченим договором, сплатити передбачені даним договором платежі. Згідно до п. 4.1 цього ж договору лізингодавець передає у користування предмет лізингу лізингоодержувачу не пізніше (120) сто двадцять робочих днів з дати отримання на поточний рахунок лізингодавця наступних платежів: адміністративного платежу; комісії за передачу предмету лізингу у разі наявності оплатити різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.4 ст. 9 даного договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.6 ст. 9 даного договору. У разі затримки строку сплати авансового платежу (не враховуючи право лізингоодержувача виплачувати авансовий платіж протягом 12 місяців) строк поставки предмета лізингу можу бути відповідно змінено.

На виконання умов договору 15.05.2015 року позивачем на рахунок відповідача було перераховано кошти на суму 71900,00 грн., про що свідчать квитанція № 0.0.385413663.1 від 15.05.2015 року.

Проте, після перерахування позивачем коштів на виконання умов договору, компанія відмовилась передавати предмет договору, посилаючись на те що договором передбачено передачу автомобіля протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати адміністративного платежу, 50% від вартості предмету лізингу, комісії за передачу предмета лізингу, а сплачена сума в розмірі 71900грн. є адміністративним платежем за оформлення договору, що підтверджується письмовими запереченнями долученими до матеріалів справи.

Відповідно до визначених у даному договору термінів, лізинговий платіж - щомісячний платіж, що сплачується Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця у строки та розмірі відповідно до даного договору та до Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування та Додаток № 3 до договору).

Комісія за супроводження договору - грошові кошти сплачені за послуги супроводження договору, які сплачуються Лізингоодержувачем у складі лізингового платежу. Розмір комісії за супроводження договору відображається у Додатку № 3 до договору та становить погоджений сторонами відсоток.

Договором також передбачено, що порядок та розмір сплати обсягу фінансування визначається у договорі та додатку № 3.

Згідно п.8.5 Договору всі планові платежі, які визначаються у додатку №1 та №3 до даного договору сплачуються Лізингоодержувачем згідно вказаних додатків на підставі рахунків виставлених Лізингодавцем.

Відповідно до п. 17.2 Прикінцевих положень вказаного договору підписання цього договору та додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та їх згоди з усіма визначеннями, умовами та змістом договору та додатків до нього. Згідно п.17.4 Договору підписанням даного договору та додатків до нього Лізингоодержувач заявляє, що отримав усі конкретно викладені пояснення від представника ТОВ «Євролізинг Україна», що стосуються змісту договору та додатків, проінформований про всі можливі витрати і ризики у зв`язку із укладенням та виконанням договору, уважно прочитав та зрозумів договір та додатки до нього.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про фінансовий лізинг» істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Разом з тим, при підписанні вищевказаного договору фінансового лізингу сторонами не було підписано та не узгоджувався Додаток №3 "Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів між сторонами", який на думку суду, є істотною умовою вищевказаного Договору фінансового лізингу, з чого суд робить висновок, що позивач не був чітко ознайомлений із Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів. Дана обставина знайшла своє підтвердження поясненнями позивача, які дані ним в позовній заяві, та не заперечує у своїх письмових поясненнях відповідач.

При цьому будь-яких спростувань вищенаведених обставин судом не здобуто.

Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).

Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06 листопада 2009 року №9 не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). При визнанні правочину (договору) неукладеним можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п'ятої ЦК України.

Згідно ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Крім того статтею 807 ЦК України встановлено, що предметом договору лізингу може бути не споживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів .

Згідно до ч. 1 ст. 184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними.

Пунктом 1.1 договору зазначено, що предметом фінансового лізингу є транспортний засіб: марка/модель - Ssang Yong Rexton W; комплектація/модифікація STD; обєм/ти двигуна 2; тип КПП «AT»; привід «повний»; У специфікації (Додаток № 2 до договору) зазначено марка: Ssang Yong Rexton W2/0D AT STD; вартість предмета лізингу 26625,93євро; авансовий платіж.50%, адміністративний платіж (10%) 2662,59євро, комісія за передачу (3%)798,78євро.

У п. 1.3 договору передбачено, що лізингодавець бере на себе зобовязання придбати предмет лізингу у власність та передати його у користування лізингоодержувачу.

Проте у договорі не визначений предмет лізингу, зокрема не зазначені ознаки, які б дозволили індивіалізувати автомобіль, відповідно до ч. 2 ст. 6 ЗУ « Про фінансовий лізинг», ст. 638 ЦК України, що свідчить про недосягнення сторонами згоди істотних умов договору та відсутність достатніх підстав вважати його укладеним.

Відповідно до ст.1, ч. 1 ст.2, ч. 1 ст.3 Закону України "Про фінансовий лізинг", фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.

За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками та віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.6, ч. 1 ст.7, ч. ч. 1, 2 ст.16 Закону України "Про фінансовий лізинг", договір лізингу має бути укладений у письмовій формі та відповідно до ч. 2 ст. 799 ЦК України підлягає нотаріальному посвідченню.

Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено іншого строку.

Лізингоодержувач має право вимагати відшкодування збитків, у тому числі повернення платежів, що були сплачені лізингодавцю до такої відмови.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 9 ЗУ «Про ліцензування певних видів господарської діяльності»надання фінансових послуг підлягає ліцензуванню відповідно до спеціального закону.

Згідно п. 5 ч.1 ст. 4 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовий лізинг відноситься до фінансових послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 5 цього ж закону фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами-підприємцями. П.4 ч.1 та ч.2 ст. 34 цього закону діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб дозволяються тільки після отримання відповідних ліцензій.

У переліку видів фінансової діяльності, яка ведеться організаціями, що не є фінансовими установами, затвердженому постановою КМУ від 28.08.2001 року № 1124 «Про сорок рекомендацій Групи з розробки фінансових заходів боротьби з відмиванням грошей (FATF)» фінансовий лізинг відсутній.

Таким чином, відповідач не мав необхідного обсягу дієздатності для укладення договору з позивачем.

Ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»передбачає підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.

У відповідності з ч. ч. 1, 2, п. п. 2 - 4, 7, 10 - 13 ч. 3, ч. ч. 4 - 8ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 2, 3, 5, 6статті 203 цього Кодексу.

На підставі ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

В ч. 1 ст. 203 ЦК України зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства.

Відповідно дост. 21 ЗУ "Про захист прав споживачів"права позивача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.

Відповідно до п 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06 листопада 2009 рокуправочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Таким чином, враховуючи все вищезазначене, суд вважає неукладеним договір фінансового лізингу від 15.06.2015 року між ТзОВ «Євролізинг Україна» та ОСОБА_1, оскільки сторонами при підписанні вищевказаного договору фінансового лізингу не було узгоджено та підписано Додаток №3 «Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів між сторонами», що є невід'ємною частиною даного договору, що на думку суду є не погодженням усіх істотних умов договору.

При цьому суд не приймає до уваги аргументів відповідача щодо відмови в задоволенні позову, які викладені у письмовому заперечені, так як вони стосуються вимог щодо визнання договору недійсним, а представник позивача в цій частині відмовився від позовних вимог.

В договорі лізингу відсутні відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має звертатися споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару.

При цьому суд також посилається на загальні засади цивільного судочинства, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність ( п. 6 ч. 1 ст.3 ЦК України).Статтею 13 ЦК України передбачено заборону на вчинення дій, які б могли завдати шкоди іншій особі та зловживання правом.

Частиною 5ст. 12 ЦК України передбачено, що якщо законом встановлено правові наслідки недобросовісного чи нерозумного здійснення особою своїх прав, поведінка особи припускається добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом.

Частина 3ст. 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними у виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зі змісту умов укладеного між сторонами договору вбачається, що принцип справедливості при його укладенні не дотримано, відповідач як сторона договору має значні переваги, а позивач поставлений в жорсткі несправедливі умови, що свідчить про істотний дисбаланс прав та обов'язків сторін в договорі.

Так відповідач безпідставно отримав від позивача майно у вигляді грошових коштів на суму71900,00грн., тому позовні вимоги про стягнення зазначеної суми підлягають задоволенню за ст. 1212 ЦК України.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що відповідач спричинив шкоду ОСОБА_1, оскільки останній за безпідставно перераховані грошові кошти змушений був сплатити комісію АТ «ОСОБА_2 Аваль» у сумі 500 грн., тому ці грошові кошти підлягають стягненню на підставі ст. 1166 ЦК України.

При подачі позову позивач був звільнений від сплати судового збору, а тому відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід 1,5% від ціни позову, як передбачено Законом України «Про судовий збір», однак не менш 1218,00грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.184, 203, 215, 216, 638, 799, 807 ЦК України, ст.ст.1, 3, 6, 7, 11, 16 Закону України "Про фінансовий лізинг", ст.ст.18,19 Закону України "Про захист прав споживачів", ст. ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» про захист прав споживача, повернення коштів задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти в 71900,00грн. (сімдесят одна тисяч девятсот гривень 00 копійок), 500,00грн.(пятсот гривень 00 копійок) в рахунок відшкодування банківської комісії, всього 72400,00грн. (сімдесят дві тисячі чотириста гривень 00 копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» на користь держави судовий збір в сумі 1218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м.Херсона шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня винесення рішення апеляційної скарги до Апеляційного суду Херсонської області.

Суддя Дорошинська В.Е.