АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2409/16 Справа № 175/3/16 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Прозорова М.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року

16 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Максюти Ж.І., Макарова М.О.,

при секретарі: Самокиша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2016 року про визнання неподаною та повернення заяви ОСОБА_2 про забезпечення доказів,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.01.2016 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення доказів визнано неподаною та повернуто заявнику (а.с.19).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування вказаної ухвали та постановлення нової, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права (а.с.32).

Перевіривши законність та обгрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду, в силу ст. 312 ЦПК України залишити без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 у січні 2016 року до предявлення нею позову, звернулася до суду з заявою про забезпечення доказів шляхом призначення земельно-технічної експертизи.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11.01.2016 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення доказів залишено без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 134 ЦПК України, а саме не зазначено обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами та які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим у майбутньому. Крім того, заявник належним чином не обґрунтовує з якою саме метою потрібно забезпечити докази (а.с.8).

На виконання вказаної ухвали, ОСОБА_2 подала уточнену заяву (а.с.11-12).

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.01.2016 року заяву про забезпечення доказів визнано неподаною та повернуто заявнику.

Повертаючи як неподану заяву ОСОБА_2 про забезпечення доказів, суд першої правильно виходив з того, що всіх зазначених недоліків вона не усунула, зокрема заявник не посилається на справу для якої потрібно забезпечити докази та з якою вона у майбутньому буде звертатися до суду, оскільки з заяви вбачається, що заявник вказує на справу по якій вже ухвалено рішення та яке набрало законної сили.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 134 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази або з якою метою потрібно їх забезпечити. До заяви про забезпечення доказів, яка не відповідає вимогам цієї статті, застосовуються наслідки, встановлені статтею 121 цього Кодексу.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.06.2009 року Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені всі відомості, визначені частиною першою статті 134 ЦПК, а в разі невідповідності заяви цим вимогам застосовуються наслідки, встановлені частинами першою і другою статті 121 ЦПК. Зокрема, в ній повинно бути зазначено справа, для якої потрібні ці докази або з якою метою потрібно їх забезпечити.

Заявник повинен хоча б в загальних рисах визначити підстави та предмет майбутнього позову і обґрунтувати, чому заява про забезпечення доказів подається до подання позовної заяви.

З поданої ОСОБА_2 заяви про забезпечення доказів, не вбачається для якої справи потрібні ці докази або з якою метою потрібно їх забезпечити, а також що вона в майбутньому буде звертатися з позовною заявою.

Згідно ч.4 ст. 133 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом трьох днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів.

ОСОБА_2 не позбавлена права повторно звернутися з заявою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Крім того, зазначений в заяві спосіб забезпечення доказів шляхом призначення земельно-технічної експертизи, також може бути вирішений у разі предявлення позову в порядку ст.ст.143-147 ЦПК України в ході розгляду справи.

Приведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до незгоди з висновками суду та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального права.

Порушень норм процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни ухвали суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303,307,312,315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2016 року про визнання неподаною та повернення заяви про забезпечення доказів залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: