Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

№ 384/976/15-ц

№пр. 2/384/8/2016

05 лютого 2016 року

Вільшанський районний суд

Кіровоградської області

в складі:

головуючого судді: Сорокіної О.О.

з участю секретаря судового засідання: Сачко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Вільшанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маловільшанської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області про визнання права на земельні частки (паї) в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Маловільшанської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області про визнання права на земельні частки (паї) в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що 25 квітня 2000 року померла його баба ОСОБА_2, після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй право на земельну частку (пай) розміром 5,7 умовних кадастрових гектар, розташованої на території Маловільшанської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР №0080130. Крім того, після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина також на належне їй право на земельну частку (пай) розміром 5,7 умовних кадастрових гектар, розташованої на території Маловільшанської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР №0080129, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_3, який помер 23 серпня 1998 року. Про існування у ОСОБА_2 права на земельні частки (паї) позивач дізнався лише 11 серпня 2015 році після отримання від відділу Держземагенства у Вільшанському районі Кіровоградської області відповідних довідок, після чого звернувся до приватного нотаріуса Вільшанського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, на що отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні частки (паї) в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на них, а тому виникла необхідність для звернення до суду. У звязку з наведеним, позивач просить поновити йому строк для звернення до суду з даним позовом та визнати право спадкування за заповітом на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії КР №0080130 на право на земельну частку (пай), розміром 5,7 умовних кадастрових гектар, розташованої на території Маловільшанської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, виданого на імя ОСОБА_2, яка померла 25 квітня 2000 року в с. Мала Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області та право спадкування за заповітом на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії КР №0080129 на право на земельну частку (пай), розміром 5,7 умовних кадастрових гектар, розташованої на території Маловільшанської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, виданого на імя ОСОБА_3, який помер 23 серпня 1998 року в с. Мала Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області.

Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позову.

У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п.1 розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування": спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року № 3425-ХП "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року № 2709-ІУ "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Крім цього, Пленум Верховного суду України у п.11 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Відповідно до пункту 17 Перехідних положень Земельного Кодексу України від 25 жовтня 2001 року, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР в редакції 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно із ч.1 ст.524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Частиною 1 ст.534 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам як тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 народився 15 жовтня 1970 року в м. Первомайськ Миколаївської області, про що свідчить копія свідоцтва про народження серії І-ФП №264657, виданого Первомайським міським РАЦС Миколаївської області 14 листопада 1970 року (а.с.7). У вказаному свідоцтві батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Згідно із витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження за № 3 від 02 липня 2015 року, ОСОБА_4 народився 21 червня 1948 року, про що виконавчим комітетом Маловільшанської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області 28 червня 1948 року зроблено актовий запис №5 (а.с.9). Його батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу за №7 від 02 липня 2015 року уклали шлюб (а.с.10).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-ОЛ №209994, повторно виданого 30 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Добровеличківського районного управління юстиції у Кіровоградській області, батько позивача ОСОБА_4 помер 17 серпня 1984 року в с. Гнатівка Добровеличківського району Кіровоградської області (а.с.8).

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії І-ОЛ №206166, повторно виданого 02 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільшанського районного управління юстиції у Кіровоградській області, ОСОБА_3 помер 23 серпня 1998 року в с. Мала Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області (а.с.11).

Відповідно до довідки виданої Маловільшанською сільською радою Вільшанського району Кіровоградської області від 06 липня 2015 року за №199, ОСОБА_3, який помер 23 серпня 1998 року на день смерті проживав та вів спільне господарство разом з дружиною, ОСОБА_2 (а.с. 13).

Згідно довідки відділу Держземагенства у Вільшанському районі за №Б-73/0-78/6-15, виданої 11.08.2015 року та копії витягу з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) Вільшанської РДА, ОСОБА_3 належало право на земельну частку (пай) розміром 5,7 умовних кадастрових гектар, розташовану на території Маловільшанської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, згідно сертифікату серії КР №0080129 на право на земельну частку (пай) (а.с.15,228-229).

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданої 16 грудня 2015 року Вільшанською державною нотаріальною конторою головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, після смерті ОСОБА_3, який помер 23.08.1998 року та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 у Вільшанській державній нотаріальній конторі спадкова справа не заведена (а.с.43).

ОСОБА_6 померла 25 квітня 2000 року в с. Мала Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії І-ОЛ №049528, виданого 27 квітня 2000 року Маловільшанською сільською радою Вільшанського району Кіровоградської області (а.с.12).

Відповідно до довідки виданої Маловільшанською сільською радою Вільшанського району Кіровоградської області від 06 липня 2015 року за №200, ОСОБА_2, яка померла 25 квітня 2000 року, на день смерті проживала сама (а.с. 14).

За час свого життя ОСОБА_6 склала заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті свій жилий будинок, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті, заповіла у власність ОСОБА_1. Вказаний заповіт посвідчений 13 листопада 1998 року Маловільшанської сільською радою Вільшанського району Кіровоградської області та зареєстрований в реєстрі за №9 (а.с.22). Вказаний заповіт не змінювався і не скасовувався (а.п.226).

На день смерті ОСОБА_2 їй належало право на земельну частку (пай) розміром 5,7 умовних кадастрових гектар, розташовану на території Маловільшанської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, згідно сертифікату серії КР №0080130 на право на земельну частку (пай), що підтверджується довідкою відділу Держземагенства у Вільшанському районі за №Б-74/0-79/6-15, виданої 11.08.2015 року та копією витягу з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) Вільшанської РДА (а.с.16, 227-228).

Відповідно до рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 08 жовтня 2015 року, визнано пропущення строку для подачі заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_3, після смерті ОСОБА_2, померлої 25 квітня 2000 року, з поважної причини та визначено йому додатковий строк тривалістю три місяці (а.с. 18-19).

Згідно з повідомленням приватного нотаріуса Вільшанського районного нотаріального округу головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_7 від 25.12.2015 року за №291/01-16 та наданої копії спадкової справи після смерті ОСОБА_2, яка померла 25 квітня 2000 року, заведена спадкова справа за заявою онука померлої ОСОБА_1 (а.с. 101, 116-216).

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Вільшанського районного нотаріального округу головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, від 07 грудня 2015 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельні частки (паї) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Ватутіна в с. Мала Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області, загальним розміром 11,4 умовних кадастрових гектарів, що залишилась після смерті його баби ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка померла 25 квітня 2000 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.26). З оголошення в газеті «Зорі над Синюхою» від 16 січня 2016 року (а.с. 110-111), слідує, що оригінали сертифікатів на право на земельну частку (пай) на прізвища ОСОБА_2 та ОСОБА_3 втрачені.

Згідно статті 71 ЦК УРСР в редакції 1963 року, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, загальний строк позовної давності встановлений тривалістю у три роки.

Позовна давність, згідно приписів ст.ст. 75, 76 ЦК УРСР в редакції 1963 року, застосовується судом незалежно від заяви сторін. Перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до статті 80 ЦК УРСР в редакції 1963 року, закінчення строку позовної давності до предявлення позову є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

Позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження того, що про належність ОСОБА_3 та ОСОБА_2 права на земельні частки (паї), він дізнався лише в серпні 2015 року, у відділі Держземагенства у Вільшанському районі. Після цього, позивач почав оформляти спадщину, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельні частки (паї) після смерті ОСОБА_2 не вдалось, через відсутність у нього правовстановлюючих документів. Отримати копії вказаних сертифікатів не можливо, так як згідно повідомлення відділу Держгеокадастру у Вільшанському районі, сертифікати видавались ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в одному примірнику (а.с.109), а тому перебіг строку звернення до суду за захистом порушених прав позивача починається з того часу коли позивач дізнався про своє право на спадкування.

Матеріалами справи встановлено, що на час смерті ОСОБА_3, який помер 23 серпня 1998 року в с. Мала Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області, разом з ним проживала його дружина, баба позивача, ОСОБА_2, яка фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, а отже прийняла спадщину на належне йому право на земельну частку (пай), розміром 5,7 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Маловільшанської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, про що свідчать довідки Маловільшанської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області за №199 та №200, видані 06 липня 2015 року (а.с.13-14). Незважаючи на відсутність письмового звернення із відповідною заявою до нотаріальної контори, вчинила дії, що свідчать про прийняття нею спадщини, передбачені ст.549 ЦК УРСР.

Поряд з цим, судом встановлено, що відповідно до ст. 534 ЦК Української РСР (1963 року), який діяв на момент відкриття спадщини, позивач є спадкоємцем за заповітом і має право на успадкування майна своєї померлої баби ОСОБА_2, яка померла 25 квітня 2000 року у с. Мала Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області.

Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову, а тому суд приходить до переконливого висновку, що позивач має право на прийняття спадщини за заповітом, що залишилась після смерті його баби ОСОБА_2, яка померла 25 квітня 2000 року у с. Мала Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області. Крім цього, суд визнає поважною причину пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки позивач про наявність спадкового майна дізнався лише у серпні 2015 року, а тому порушене право позивача на успадкування майна підлягає судовому захистові та поновленню строку звернення до суду з позовом про визнання права на земельні частки (паї) в порядку спадкування за заповітом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 211, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Маловільшанської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області про визнання права на земельні частки (паї) в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом про визнання права на земельні частки (паї) в порядку спадкування за заповітом.

Визнати за ОСОБА_1 право в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла 25.04.2000 року в с. Мала Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії КР №0080130 на право на земельну частку (пай), розміром 5,7 умовних кадастрових гектар, розташованої на території Маловільшанської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, виданого Вільшанською районною держвною адміністрацією на імя ОСОБА_2, а також на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії КР №0080129 на право на земельну частку (пай), розміром 5,7 умовних кадастрових гектар, розташованої на території Маловільшанської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, виданого Вільшанською районною держвною адміністрацією на імя ОСОБА_3, який помер 23.08.1998 року в с. Мала Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Вільшанський районний суд Кіровоградської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Сорокіна