Справа № 369/3955/15-ц
Провадження № 2/369/397/16
РІШЕННЯ

Іменем України

17.06.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., за участю секретаря Рябець А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_3, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, Служба у справах дітей та сім»ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, Реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, про визнання недійсними договору позики та договору іпотеки від 10 квітня 2012 року, визнання недійсним правочину від 10 квітня 2014 року про набуття права власності на майно, визнання недійсним рішення № 12337604 від 10 квітня 2014 року про державну реєстрацію прав і обтяжень, скасування номеру запису 5308738 про право власності у Державному реєстрі прав власності, застосування наслідків недійсності правочинів, за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_3, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, Служба у справах дітей та сім»ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про визнання недійсними договору іпотеки, додаткового договору до договору іпотеки, застосування наслідків недійсності правочину, визнання недійсними договору позики, додаткового договору до договору позики, визнання недійсним правочину щодо набуття права власності відповідно до договору іпотеки щодо переходу права власності предмета іпотеки до іпотекодержателя, застосування наслідків недійсності такого правочину, визнання недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, застосування наслідків недійсності правочину, скасування запису про право власності у державному реєстрі прав власності, застосування наслідків недійсності правочину, усунення перешкод в користуванні будинком шляхом виселення осіб, та вселення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1, що діє у власних інтересах та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, Служба у справах дітей та сім»ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, Реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, про визнання недійсними договору позики та договору іпотеки від 10 квітня 2012 року, визнання недійсним правочину від 10 квітня 2014 року про набуття права власності на майно, визнання недійсним рішення № 12337604 від 10 квітня 2014 року про державну реєстрацію прав і обтяжень, скасування номеру запису 5308738 про право власності у державному реєстрі прав власності, застосування наслідків недійсності правочинів, посилаючись на те, що з 1996 року та по теперішній час вона знаходиться в офіційному шлюбі з ОСОБА_5. У період їх шлюбу народилося двоє дітей ОСОБА_6 (1996 р.н.) та ОСОБА_2 (2003 р.н.).У звязку з судовим процесом щодо виселення її родини з будинку їй стало відомо, що стосовно їх спільної власності з чоловіком, а саме домоволодіння у с. Горбовичі, останнім був укладений правочин, без її відома та згоди.

10.04.2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено договір позики від 10.04.2012 року і додатковий договір №1 до договору позики від 06.07.2012 року, які посвідчені приватним нотаріусом ОСОБА_4 за реєстровим №918 та №1710 ( надалі по тексту договір позики). 10.04.2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в забезпечення вище зазначених договорів позики було укладено договір іпотеки від 10.04.2012 року, і додатковий договір №1 до договору іпотеки від 06.07.2012 року, які посвідчені приватним нотаріусом ОСОБА_4 за реєстровим номером №920 та №1712 відповідно (надалі по тексту договір іпотеки).

10.04.2014 року ОСОБА_3 набула права власності у рамках Договору іпотеки від 10.04.2014 року згідно зі ст. 37 Закону України «Про іпотеку», щодо переходу прав власності предмета іпотеки до іпотекодержателя, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4

З 1996 року та по теперішній час вона знаходиться в офіційному зареєстрованому належним чином шлюбі з ОСОБА_5 Як позивач зазначала, що їй нічого невідомо про нібито укладений між ОСОБА_5 з ОСОБА_3 договір іпотеки від 10.04.2012 року. Ніяких грошей у останні пять років ОСОБА_5 у сім»ю не приносить, бо займається більше вихованням дітей, забезпеченням сім»ї та дітей вона турбується майже самостійно. Значимих покупок, тим паче нерухомості сім»я ОСОБА_5 не придбала.

Позивачка своєї усної або письмової, а тим паче нотаріально посвідченої згоди на укладання оспорюваного договору іпотеки 10.04.2012 року не надавала, рівно як і на укладання договору позики.

Позивач ОСОБА_1 також зазначала, що вона також не надавала згоди на «застережливий напис», згідно якого у разі неповернення нібито узятої позики ОСОБА_5, то домоволодіння переходить у власність ОСОБА_3 згідно ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до численних діючих норм Цивільного кодексу України, Сімейного кодексу України та Житлового кодексу України члени родини мають рівні права у користуванні житлом, а один із подружжя має право спільної сумісної власності на придбані речі у період шлюбу, навіть якщо вони були зареєстровані на іншого.

Також позивач ОСОБА_1 зазначала, що домоволодіння у с. Горбовичі, що є предметом спору, визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та у результаті його поділу між подружжям, визнано приватну власність за ОСОБА_1 з урахуванням інтересів двох неповнолітніх дітей згідно рішення Ленінського районного суду м. Луганська по справі № 437/12298/13-ц від 10 вересня 2013 року.

На момент укладання договору іпотеки у ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на вихованні було двоє неповнолітніх дітей. Підтвердженням таких обставин є належні документальні докази, а саме копії паспорта ОСОБА_5 та свідоцтва про народження його дітей. У паспорті ОСОБА_5 на стор. 7 зазначено наявність у відповідача двох дітей та їх дата народження. ОСОБА_5 виховує цих дітей і вони проживають разом з ним на постійній основі з моменту народження.

З огляду на такі факти і з урахуванням того, що малолітні діти мали право на користування житловим будинком і мешкають разом з батьками, то при посвідченні правочину нотаріус повинен був отримати згоду від відповідного органу опіки та піклування, бо така угода порушує права двох малолітніх дітей відповідача ( ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на достатній життєвий рівень.

Частина 2 ст. 18 вищевказаного Закону передбачає, що діти- члени сім»ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Частина 3 ст.17 цього Закону передбачає, що батьки, особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобовязуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов»язання.

Статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» встановлено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчинення правочинів щодо нерухомого майна; неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчинення будь яких правочинів стосовно жилих приміщень; органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх змінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей; для здійснення будь яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1, яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, і неповнолітнього сина ОСОБА_2 Власдислава, ІНФОРМАЦІЯ_2, просила визнати недійсним Договір позики та Договір іпотеки від 10.04.2012 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_410.04.2012 року за реєстровим №920; і додатковий договір №1 до договору іпотеки від 06.07.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 за реєстровим №1712, (припинити договір іпотеки, через визнання його недійсним у повному обсязі); визнати недійсним правочин від 10 квітня 2014 року щодо набуття права власності ОСОБА_3 згідно ст. 37 Закону України «Про іпотеку» в рамках Договору іпотеки від 10 квітня 2014 року, щодо переходу прав власності предмета іпотеки до іпотекодержателя, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 10 квітня 2014 року,-на домоволодіння (яке складається з земельної ділянки площею 0,2397 га., кадастровий номер :02:002:0057) та розташованого на ній домоволодіння № 57), що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горбовичі, вул. Польова, 57, і застосувати наслідки недійсності такого правочину, а саме: визнати недійсним рішення (індексний номер) 12337604 від 10.04.2014 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте приватним нотаріусом ОСОБА_4 стосовно вчинення правочину щодо Договору іпотеки від 10.04.2012 року по переходу прав власності предмета іпотеки до іпотекодержателя ОСОБА_3, - на домоволодіння (яке складається з земельної ділянки площею 0,2397 га., кадастровий номер :02:002:0057 та розташованого на ній домоволодіння № 57, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горбовичі, вул. Польова, 57, і застосувати наслідки недійсності такого правочину; скасувати номер запису 5308738 про право власності у Державному реєстрі прав власності, зроблений приватним нотаріусом ОСОБА_4 відносно ОСОБА_3 щодо домоволодіння, яке складається з земельної ділянки площею 0,2397 га, кадастровий номер :02:002:0057, та розташованого на ній домоволодіння № 57, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горбовичі, вул. Польова, 57, і застосувати наслідки недійсності такого правочину.

ОСОБА_6 і ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулись до суду із позовом до ОСОБА_3, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, Служба у справах дітей та сім»ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про визнання недійсними договору іпотеки, додаткового договору до договору іпотеки, застосування наслідків недійсності правочину, визнання недійсними договору позики, додаткового договору до договору позики, визнання недійсним правочину щодо набуття права власності відповідно до договору іпотеки щодо переходу права власності предмета іпотеки до іпотекодержателя, застосування наслідків недійсності такого правочину, визнання недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, застосування наслідків недійсності правочину, скасування запису про право власності у державному реєстрі прав власності, застосування наслідків недійсності правочину, усунення перешкод в користуванні будинком шляхом виселення осіб, та вселення, посилаючись на те, що ОСОБА_1 з 1996 року та по теперішній час знаходиться в офіційному (зареєстрованому) шлюбі з ОСОБА_5, що підтверджується належними доказами У Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №6 від 03 квітня 2015 року визначено стан громадянки ОСОБА_5О у шлюбі з ОСОБА_5О згідно актового запису №148 з 27 квітня 1996 рок. В отриманому ОСОБА_1М свідоцтві про шлюб також зазначено, що вони перебувають у шлюбі з ОСОБА_5О з 27 квітня 2006 рок. На стор. 10 паспорта громадянина України ОСОБА_1 міститься штамп про реєстрацію шлюбу з ОСОБА_5О з 27 квітня 1996 року, і немає та ніколи не було штампа про розірвання шлюбу.

У період їх шлюбу народилося двоє дітей6 ОСОБА_6 (1996 р.н.) та ОСОБА_5С (2003 р.н.). У зв»язку з судовим процесом щодо виселення родини ОСОБА_5 з будинку тільки у травні 2014 році їй стало відомо, що стосовно їх спільної власності з чоловіком, а саме домоволодіння у Горбовичі, останнім був укладений спірний правочин. 10.04.2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено договір позики від 10.04.2012 року і додатковий договір №1 до договору позики від 06.07.2012 року, які посвідчені приватним нотаріусом ОСОБА_4 за реєстровим №918 та №1710. 10.04.2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в забезпечення вищезазначених договорів позики було укладено договор іпотеки від 10.04.2012 року і додатковий договір №1 до договору іпотеки від 06.07.2012 року, які посвідчені приватним нотаріусом ОСОБА_4 за реєстровим номером № 920 та № 1712 відповідно. 10.04.2014 року ОСОБА_3 набула права власності у рамках Договору іпотеки від 10 квітня 2014 року щодо переходу прав власності предмета іпотеки до іпотекодержателя, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4.

Однак, ОСОБА_1 своєї усної або письмової, а тим паче нотаріально посвідченої згоди на укладення оспорюваного договору іпотеки 10.04.2012 року не надавала, як і не надавала згоди на укладання договору позики. Більше того, судовим рішенням від 10.09.2013 року Ленінського районного суду м. Луганськ у справі №437/12298/13-ц визнано право власності за ОСОБА_1 з урахуванням інтересів двох малолітніх дітей ОСОБА_6 (1996 р.н.) та ОСОБА_5 (2003 р.н.) на домоволодіння у с. Горбовичі, у рамках розподілу визнаного спільною сумісною власністю подружжя майна.

Крім вищезазначеного, на момент укладання договору іпотеки у ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на вихованні було двоє неповнолітніх дітей. Підтвердженням таких обставин є належні документальні докази, а саме копії паспорта ОСОБА_5 та свідоцтва про народження його дітей,-у паспорті ОСОБА_5 на стор. 7 зазначено наявність у відповідача двох дітей та їх дата народження, про що нотаріусу ОСОБА_4 було достовірно відомо. ОСОБА_5 виховує цих дітей і вони проживають разом з ним на постійній основі з моменту народження. Проживання дітей у домоволодінні в с. Горбовичі на момент вчинення спірних правовідносин і від 10.04.2014 року щодо переходу права власності до ОСОБА_3, підтверджується належними доказами: Довідкою ф.3 від 23.08.2013 року та Довідкою ф.3. від 19.05.2014, виданою виконавчим комітетом Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Запис у Будинковій книзі для реєстрації громадян, що проживають ІНФОРМАЦІЯ_3 по вул. Польова , 57 у с. Горбовичі, також підтверджують дані обставини. Більше того, є належні документальні докази, які підтверджують факт непроживання дітей з матерю ОСОБА_1, а саме довідка № 2030 про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 від 14.08.2013 року; та довідка форми №3 від 09.04.2012, виданої головою вуличного комітету, де зазначено, що з нею не зареєстровано малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5.

З огляду на такі факти і з урахуванням того, що малолітні діти мали право на користування житловим будинком і мешкають разом з батьками, то при посвідченні правочину нотаріус повинен був отримати згоду від відповідного органу опіки та піклування, - бо така угода порушує права двох малолітніх дітей відповідача ( ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. Частина 2 ст. 18 вищевказаного Закону передбачає, що діти члени сім»ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Частина 3 ст.17 цього Закону передбачає, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобовязуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов»язання. Статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» встановлено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчинення правочинів щодо нерухомого майна; неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчинення будь яких правочинів стосовно жилих приміщень; органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням; батьками та особами, які їх змінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей; для здійснення будь яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.

Враховуючи викладене, позивачі ОСОБА_6 і ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, просили визнати недійсним у повному обсязі Договір іпотеки від 10.04.2012 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_410.04.2012 року за реєстровим №920; і додатковий договір №1 до договору іпотеки від 06.07.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 за реєстровим №1712, (припинити договір іпотеки, через визнання його недійсним у повному обсязі) - і застосувати наслідки недійсності такого правочину, зокрема, зняття обтяження (заборону відчуження) у державному реєстрі іпотек, - стосовно домоволодіння (яке складається з земельної ділянки площею 0,2397 га, кадастровий номер :02:002:0057, та розташованого на ній домоволодіння № 57, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горбовичі, вул. Польова, 57; визнати недійсним у повному обсязі Договір позики від 10.04.2012 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 Г.В.10.04.2012року за реєстровим №918; і додатковий договір №1 до договору позики від06.07.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 за реєстровим №1710; визнати недійсним правочин від 10.04.2014 року щодо набуття право власності ОСОБА_7 у рамках Договору іпотеки від 10.04.2014 року щодо переходу прав власності предмета потеки до іпотекодержателя, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 10.04.2014 року,- на домоволодіння, яке складається з земельної ділянки площею 0,2397 га., кадастровий номер :02:002:0057, та розташованого на ній домоволодіння № 57, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горбовичі, вул. Польова, 57, і застосувати наслідки недійсності такого правочину; визнати недійсним рішення (індексний номер) 12337604 від 10.04.2014 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте приватним нотаріусом ОСОБА_4 стосовно вчинення правочину щодо Договору іпотеки від 10.04.2012 року по переходу прав власності предмета іпотеки до іпотекодержателя ОСОБА_3, - на домоволодіння, яке складається з земельної ділянки площею 0,2397 га., кадастровий номер :02:002:0057, та розташованого на ній домоволодіння №57, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горбовичі, вул. Польова, 57- і застосувати наслідки недійсності такого правочину; скасувати номер запису 5308738 про право власності у Державному реєстрі прав власності, зроблений приватним нотаріусом ОСОБА_4 відносно ОСОБА_3, щодо домоволодіння, яке складається з земельної ділянки площею 0,2397 га, кадастровий номер :02:002:0057, та розташованого на ній домоволодіння № 57, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горбовичі, вул. Польова, 57, і застосувати наслідки недійсності такого правочину; усунути перешкоди в користуванні спірним будинком, шляхом виселення сторонніх осіб (звільнення будинку) та вселити ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2.

У судове засідання позивачі ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, і ОСОБА_6, який також і є третьою особою за позовом ОСОБА_1, не з»явились, в поданих суду заявах позови підтримали і просили їх задовольнити та розглянути справу їхній відсутності.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з»явилась, про дату, час і місце розгляду справ повідомлялась належним чином, у наданих суду запереченнях представник відповідача ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позовів.

У судове засідання відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

У судове засідання відповідач ОСОБА_5 не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, не з»явився, третя особа про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Служби у справах дітей та сім»ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином, суду надана заява про розгляд справи у відсутності представника третьої особи.

Суд, з»ясувавши дійсні обставини справи і дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, і позов ОСОБА_6, ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 квітня 2012 року між ОСОБА_3, як позикодавцем, і ОСОБА_5, як позичальником, був укладений Договір позики, відповідно до умов п. 1.2. якого позикодавець передав у власність позичальнику ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі, установленому договором, а позичальник зобов»язався повернути їх позикодавцю у строк та на умовах, визначених цим договором.

Згідно умов п. п. 1.3., 1.4. вказаного Договору позики в забезпечення виконання зобов»язань за цим Договором сторони укладають іпотечний договір, з урахуванням положень пункту 5 цього Договору. Підписуючи цей договір сторони домовились, що оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно, яке передається в іпотеку, передаються позичальником позикодавцю та зберігаються у позикодавця до повного погашення позичальником зобов»язань за цим договором.

Відповідно до умов п. 2.1. Договору позики за договором позики надається сума в розмірі 2 511 000 грн., що на момент укладення даного договору становить еквівалент 310 000 доларів США по курсу 8,1 грн. за 1 дол. США.

Згідно умов п. п. 3.1.-3.3. Договору позики позикодавець передає позичальнику грошові кошти готівкою. Позичальник, підписуючи цей договір, підтверджує, що грошові кошти у розмірі, визначеному п. 2.1. цього договору, отримані ним від позикодавця. Сторони договору підтверджують, що на момент укладення договору позика отримана позичальником у повному обсязі.

Відповідно до умов п. 3.5. Договору позики отримання позики здійснено за заявою позичальника ОСОБА_5, про неперебування в зареєстрованому шлюбі, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, від 10 квітня 2012 року за р. № 917.

Згідно умов п. 4.1. Договору позики зазначену у п. 2.1. суму грошей позичальник зобов»язується повернути позикодавцю готівкою в строк до 10 квітня 2013 року частинами, відповідно до наведеного графіку. Сума позики підлягає поверненню шляхом передачі грошових коштів готівкою позикодавцю в приміщенні ВАТ «Банк Богуслав» за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 81, або в будь-якому іншому банку за вибором іпотекодавця. Кошти підлягають поверненню в гривнях та визначаються виходячи з еквіваленту в доларах США по курсу, за яким можна придбати дол. США у банку на момент (дату) здійснення розрахунків.

Відповідно до умов п. 4.2. Договору позики днем повернення позики (її частини) вважається день отримання повернених грошових коштів готівкою, що підтверджується розпискою позикодавця.

Згідно умов п. 4.4. Договору позики у випадку порушення позичальником строку повернення позики та/або інших умов цього договору позикодавець має право вимагати дострокового повернення позичальником позики у повному об»ємі, а позичальник зобов»язується повернути грошові кошти, отримані від позикодавця протягом 15 календарних днів з моменту направлення позикодавцем на адресу позичальника, вказану у цьому договорі, письмової вимоги про повернення грошових коштів.

Відповідно до умов п. 5.1. Договору позики виконання позичальником зобов»язань за цим договором (в тому числі і додатковим угодами до нього) забезпечується: 5.1.1. Іпотекою нерухомого майна, а саме земельною ділянкою площею 0,2397 га, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горбовичі, вулиця Польова, 57, кадастровий номер :026002:0057, домоволодіння № 57, що розташоване на вищевказаній земельній ділянці.

Згідно умов п. п. 5.1.2. Договору позики позика, надана позикодавцем, також забезпечується всім належним позичальнику майном і коштами, на які може бути звернено стягнення в порядку, установленому законодавством.

Відповідно до умов п. 5.3. Договору позики іпотечний договір укладається позикодавцем (іпотекодержателем) та позичальником (іпотекодавцем) одночасно із укладенням цього договору.

Вказаний Договір позики був підписаний сторонами договору-позикодавцем ОСОБА_3 і позичальником ОСОБА_5 та посвідчений 10 квітня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 і зареєстровано в реєстрі за № 918.

17 лютого 2012 року між ОСОБА_8 і ОСОБА_5 був укладений Договір купівлі-продажу домоволодіння, згідно умов п. 1 якого продавець ОСОБА_8 передала у власність, а покупець ОСОБА_5 прийняв і зобов»язався сплатити на нижчевикладених умовах домоволодіння, яке знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горбовичі, вул. Польова, буд. 57, та складається з: А-житловий будинок р.п. 2006, загальною площею 320,6 кв.м., житловою площею 146,0 кв.м., Б-будинок охорони, 1-свердловина. 2-4-огорожа, І, ІІ-вимощення, реєстраційний номер майна 20184647. Домоволодіння розташоване на земельній ділянці, наданій для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2397 га, кадастровий номер :02:002:0057.

Відповідно до умов п. 3 вказаного Договору купівлі-продажу домоволодіння продаж вчинено за погоджену сторонами суму-794356 грн. 88 коп..

Згідно умов п. 6 цього договору покупець свідчить, що на момент укладання цього договору він в зареєстрованому шлюбі або фактичних шлюбних відносинах (проживання однією сім»єю з жінкою) не перебуває. Грошові кошти, що сплачуються ним за земельну ділянку, яка є предметом цього договору, належать йому на праві особистої приватної власності та не є об»єктом спільної власності. Вказана обставина доведена до відома продавця.

17 лютого 2012 року між ОСОБА_8 і ОСОБА_5 був укладений Договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до умов п. 1.1. якого продавець ОСОБА_8 передала у власність, а покупець ОСОБА_5 прийняв у власність земельну ділянку, яка належить продавцю, і зобов»язався оплатити на нижчевикладених умовах ціну земельної ділянки.

Згідно умов п. 1.2. вказаного Договору площа земельної ділянки , що відчужується, складає 0,2397 га, у межах. які визначені в натурі (на місцевості), закріплені межовими знаками і зазначені у Державному акті на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до умов п. 1.4. вказаного договору місце розташування земельної ділянки: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горбовичі, вул. Польова, 57. Склад угідь та правовий режим використання земельної ділянки визначаються нормативно-технічною документацією.

Згідно умов п. 1.5. вказаного Договору купівлі-продажу земельної ділянки цільове призначення земельної ділянки-для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Кадастровий номер :02:002:0057.

Відповідно до умов п. 2.1. вказаного договору продаж вчинено за погоджену сторонами суму 140 180,63 грн., що станом на момент підписання цього договору за офіційним курсом НБУ гривні до долара США становить 17 550 доларів США,

Згідно умов п. 2.2. договору вказану в п. 2.1. цього договору суму 140180,63 грн. покупець передав продавцю до підписання цього договору.

Відповідно до умов п. 3.3. Договору купівлі-продажу земельної ділянки покупець свідчить, що факти, зазначені в п. 3.2. цього договору, доведені до його відома, а також свідчить про те, що на момент укладання цього договору, він в зареєстрованому шлюбі або фактичних шлюбних відносинах (проживання однією сім»єю з жінкою) не перебуває. Грошові кошти, що сплачуються ним за земельну ділянку, яка є предметом цього договору, належать йому на праві особистої приватної власності та не є Об»єктом спільної власності. Вказана обставина доведена до відома продавця.

З матеріалів справи вбачається, що 10 квітня 2012 року ОСОБА_5 подав заяву приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, в якій він цією заявою повідомив про те, що в зареєстрованому шлюбі не перебуває та не має спільного проживання однією сім»єю з жінкою.

10 квітня 2012 року між ОСОБА_3, як іпотекодержателем, і ОСОБА_5, як іпотекодавцем, був укладений Договір іпотеки, відповідно до умов п. 1.1. якого цей договір забезпечує виконання зобов»язань-Грицай С.О., перед іпотекодержателем, що випливають з Договору позики, посвідченого ним, ОСОБА_4, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 10 квітня 2012 року за реєстровим № 918.

Відповідно до умов п. 1.2. Договору іпотеки виконання зобов»язання по Договору позики в строк до 10 квітня 2013 року.

Згідно умов п. 1.3. Договору іпотеки в забезпечення виконання іпотекодавцем зобов»язань за Договором позики, у розмірі 2511000 грн., що на момент укладання даного договору становить еквівалент 310 000 доларів США по курсу 8,1 грн. за 1 дол. США, іпотекодавець надав в іпотеку належні йому на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,2397 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горбовичі, вул. Польова, 57, кадастровий номер :02:002:0057, та домоволодіння № 57, що розташоване на вищевказаній земельній ділянці.

Відповідно до умов п. 6.1. договору іпотеки іпотекодержатель набуває право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку (терміну) виконання зобов»язань, вони будуть виконані (виконані належним чином) та у випадку, якщо інформація або документи, надані іпотекодавцем при укладенні цього договору. виявляться недостовірними та недійсними, у випадку невиконання та/або неналежного виконання зобов»язань за договором позики та за цим договором, а також у інших випадках, передбачених договором позики, цим договором та чинним законодавством України.

Згідно умов п. 6.2. Договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов»язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору; продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», умовами цього договору.

Відповідно до умов п. 6.3. вказаного договору іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених п. 6.2. цього договору.

Згідно умов п. 6.4. Договору іпотеки сторони договору домовилися про те, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на майно, згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя в позасудовому порядку, на підставі цього договору, шляхом, в тому числі 6.4.1. переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов»язання згідно з цим застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до наведених нижче умов. У випадку набуття іпотекодержателем права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодавець підписанням цього іпотечного договору підтверджує свою згоду на передачу у власність іпотекодержателю предмета іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб»єктом оціночної діяльності, якого обирає іпотекодержатель для здійснення такої оцінки. Витрати щодо здійснення такої оцінки предмета іпотеки несе іпотекодавець. Підписанням цього договору іпотекодавець засвідчує, що він надає іпотекодержателю згоду на прийняття іпотекодержателем одностороннього рішення про перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя (придбання предмету іпотеки у власність) у випадку виникнення у іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору, договору позики та вимог чинного законодавства України.

З наявної в матеріалах справи довідки виконавчого комітету Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 07 квітня 2012 року № 531, ОСОБА_5 дійсно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5, займає житлову площу з 6 кімнат площею 146 кв.м., і в даному будинку ніхто не зареєстрований.

10 квітня 2012 року ОСОБА_5 у поданій ним заяві повідомив про те, що отримав 2 511 000 грн., що на момент укладання даного договору, становить 310 000 доларів США по курсу 8,1 грн. за 1 дол. США в повному обсязі від ОСОБА_3 за Договором позики, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, 10 квітня 2012 року, за реєстровим № 918.

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу № 198439, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Артемівського районного управління юстиції м. Луганська від 01 червня 2004 року, шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_1 розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 01 червня 2004 року зроблено запис за № 293.

10 квітня 2012 року в поданій приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 заяві ОСОБА_5 повідомив, що в зареєстрованому шлюбі не перебуває і не має спільного проживання однією сім»єю з жінкою.

З наявних матеріалів справи вбачається, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 листопада 2014 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4. треті особи: Реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області та ОСОБА_1, про визнання правочинів недійсними, та позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, третя особа Реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, про визнання правочинів недійсними та усунення перешкод у реєстрації права власності, позов ОСОБА_5 та позов ОСОБА_1 залишено без задоволення, відмовивши у повному обсязі позовних вимог.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 25 грудня 2014 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 листопада 2014 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 червня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_6, до якої приєднались ОСОБА_5 і ОСОБА_1, відхилено. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 25 грудня 2014 року залишено без змін.

Постановою судової палати у цивільних та адміністративних справах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про перегляд Верховним Судом України ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 січня та 11 червня 2015 року відмовлено.

Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 03 квітня 2015 року серії І-БК № 278312 повторно, ОСОБА_5 і ОСОБА_1 з 27 квітня 1996 року перебували у зареєстрованому шлюбі, про що 27 квітня 1996 року складено відповідний актовий запис № 148.

ОСОБА_5 і ОСОБА_1 мають двох дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей.

В матеріалах справи наявна копія рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 10 вересня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя, яким позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право особистої приватної власності та виділено в натурі зі складу визнаного спільною сумісною власністю подружжя: домоволодіння-житлового будинку загальною площею 320,6 кв.м., розташованого на земельній ділянці загальною площею 0,2397 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горбовичі, вул. Польова, 57, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 165629, виданого Шпитьківською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області від 29 червня 2011 року, кадастровий номер :02:002:0057. Визнано за ОСОБА_5 право особистої приватної власності та виділено в натурі зі складу визнаного спільною сумісною власністю подружжя: нежитлове приміщення № 4 з будівлями, що знаходиться за адресою: м. Луганськ, Ленінський район, вул. Оборонная, буд. 34-а, прим. № 4, площею 193,3 кв.м., що складає 4/100 частки, нежитлове приміщення № 41, офіс з окремим зовнішнім входом у 5-ти поверховому цегляному житловому будинку, загальною площею 82,3 кв.м., що розташоване за адресою: м. Луганськ, кв. Щербакова, буд. 7, приміщення 41, нежитлове приміщення, підвал загальною площею 894,6 кв.м., та котельна загальною площею 80,3 кв.м., що розташовані за адресою: Луганська область, Перевальський район, м. Перевальськ, вул. Косінова, 94 земельна ділянка площею 0, 0721 га, що розташована за адресою: Луганська область, м. Луганськ, Ленінський район, с/т «Тепловозник-2», сад. № 6, вул. 10, ділянка № 68. згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 144433 від 14 грудня 2009 року № 57, кадастровий № :046043:0662, колісний транспортний засіб, легковий автомобіль марки СС6460КУ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, ринковою вартістю 56200 грн. з урахуванням ПДВ, та 44960 грн. (без урахування ПДВ), згідно висновку оцінювача ТОВ «Луніг» від 07 серпня 2013 року (сертифікат суб»єкта оціночної діяльності № 12876/12, виданий ФДМУ 18 січня 2012 року).

Слід зазначити, що з наявної в матеріалах справи довідки виконавчого комітету Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 07 квітня 2012 року №531, ОСОБА_5 дійсно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5, займає житлову площу з 6 кімнат площею 146 кв.м., і в даному будинку ніхто не зареєстрований.

Позивачем до позовної заяви також було надано копії довідок того ж виконавчого комітету Шпитьківської сільської ради від 23 серпня 2013 року № 1268 і від 19 травня 2014 року № 795, в яких зазначено, що в будинку № 57 по вул. Польова в с. Горбовичі проживають і прописані 3, а потім 4 осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 і ОСОБА_1.

З огляду на викладене, слід зазначити, що ОСОБА_5, укладаючи вказані вище договір позики і договір іпотеки, надав договори купівлі-продажу домоволодіння, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9, у якому ОСОБА_5 засвідчив, що на момент укладення цього договору він в зареєстрованому шлюбі або фактичних шлюбних відносинах (проживання однією сім»єю з жінкою) не перебуває та грошові кошти, що сплачуються ним за домоволодіння, яке є предметом цього договору, належать йому на праві особистої приватної власності та не є об»єктом спільної власності. Також ОСОБА_5 надавалось свідоцтво про розірвання шлюбу № 198439 від 01 червня 2004 року, заяву від 10 квітня 2012 року (згідно п. 3.5. договору позики), посвідчену нотаріально і зареєстровану у реєстрі за № 917, що він у шлюбі не перебуває, довідку від 07 квітня 2012 року за № 531, видану виконавчим комітетом Шпитьківської сільської ради про те, що в будинку № 57 по вул. Польовій в с. Горбовичі Київської області малолітні/неповнолітні діти не зареєстровані відповідно до умов п. 2.5. Договору іпотеки.

У зв»язку з невиконанням ОСОБА_5 умов договору позики та наявності простроченої заборгованості станом на 28 лютого 2013 року у сумі 2818800 грн. ОСОБА_3 28 лютого 2013 року звернулась до приватного нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису на договорі іпотеки.

04 березня 2013 року приватний нотаріус надіслав на адресу ОСОБА_5 письмове повідомлення про усунення порушень за договором позики. 09 квітня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було вчинено виконавчий напис № 657, яким запропоновано в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки.

10 квітня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса з заявою про реєстрацію за нею прав власності на іпотечне майно у зв»язку з невиконанням зобов»язань ОСОБА_5, на підставі чого за ОСОБА_3. В.В. було зареєстровано право власності на іпотечне майно.

Провівши реєстрацію права власності на заставне майно за ОСОБА_3, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 вчинив дії щодо задоволення вимог іпотекодержателя на підставі договору іпотеки (у зв»язку із застереженням у договорі іпотеки, що відповідно до чинного законодавства прирівняне до договору задоволення вимог іпотекодержателя-ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку») та на підставі заяви щодо вчинення нотаріальної дії.

Згідно вимог ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов»язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов»язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» підставою набуття права власності на предмет іпотеки є не лише договір про задоволення вимог іпотекодержателя, а й відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю прав власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов»язання.

Згідно умов п. 6.4. Договору іпотеки сторони договору домовилися про те, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на майно, згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекордержателя в позасудовому порядку, на підставі цього договору, шляхом, в тому числі 6.4.1. переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов»язання згідно з цим застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до наведених нижче умов. У випадку набуття іпотекодержателем права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодавець підписанням цього іпотечного договору підтверджує свою згоду на передачу у власність іпотекодержателю предмета іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб»єктом оціночної діяльності, якого обирає іпотекодержатель для здійснення такої оцінки. Витрати щодо здійснення такої оцінки предмета іпотеки несе іпотекодавець. Підписанням цього договору іпотекодавець засвідчує, що він надає іпотекодержателю згоду на прийняття іпотекодержателем одностороннього рішення про перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя (придбання предмету іпотеки у власність) у випадку виникнення у іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору, договору позики та вимог чинного законодавства України. Іпотекодавець підписанням цього договору також засвідчив, що наявності будь-яких інших документів, крім цього договору та письмового рішення іпотекодержателя про перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя, для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки не вимагається.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 отримав грошові кошти та погодився з умовами договору іпотеки і сторони спірних договорів прийняли на себе всі права та зобов»язання, передбачені цими договорами. Проводячи реєстрацію права власності на заставне майно за ОСОБА_3, приватний нотаріус вчинив дії щодо задоволення вимог іпотекодержателя на підставі договору іпотеки та заяви щодо вчинення нотаріальної дії, та виконав всі дії, які не суперечили намірам та інтересам сторін.

Згідно вимог ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов»язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов»язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, жилого будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Позивачі у позовних заявах зазначали, що з 1996 року та по теперішній час ОСОБА_1 знаходиться в офіційному зареєстрованому належним чином шлюбі з ОСОБА_5 Як позивачка зазначала, що їй нічого невідомо про нібито укладений між ОСОБА_5 з ОСОБА_3 договір іпотеки від 10.04.2012 року. Ніяких грошей у останні пять років ОСОБА_5 у сім»ю не приносить, бо займається більше вихованням дітей, забезпеченням сім»ї та дітей вона турбується майже самостійно. Значимих покупок, тим паче нерухомості сім»я ОСОБА_5 не придбала. Як вказують позивачу у позовах, ОСОБА_1 своєї усної або письмової, а тим паче нотаріально посвідченої згоди на укладання оспорюваного договору іпотеки 10.04.2012 року не надавала, рівно як і на укладання договору позики. ОСОБА_1 також не надавала згоди на «застережливий напис», згідно якого у разі неповернення нібито узятої позики ОСОБА_5, то домоволодіння переходить у власність ОСОБА_3 згідно ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Також позивачі вказували, що домоволодіння у с. Горбовичі, що є предметом спору, визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та у результаті його поділу між подружжям визнано приватну власність за ОСОБА_1 з урахуванням інтересів двох неповнолітніх дітей згідно рішення Ленінського районного суду м. Луганська по справі № 437/12298/13-ц від 10 вересня 2013 року.

Однак, дані доводи позивачів є необгрунтованими, оскільки вони спростовуються наявними у справі доказами та рішеннями судів, в яких встановлені обставини, що стосуються даного предмету спору.

Судом встановлено, що у лютому 2004 року ОСОБА_1 звернулась до Артемівського районного суду м. Луганська. справа № 2-2517-04 з позовом до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу. 22 березня 2004 року даний позов було задоволено і шлюб між подружжям ОСОБА_5 рішенням суду розірвано.

Свідоцтво про розірвання шлюбу № 198439 було видане 01 червня 2004 року, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за № 293.

У 2013 році ОСОБА_1 звернулась до апеляційного суду Луганської області про скасування рішення Артемівського районного суду по справі № 2-2517-04. Апеляційний суд Луганської області 06 серпня 2013 року у зв»язку з відмовою ОСОБА_1 від позовних вимог про розірвання шлюбу постановив ухвалу про скасування рішення Артемівського районного суду по справі № 2-2517-04 про розірвання шлюбу між подружжям ОСОБА_1, і 08 серпня 2013 року нею було отримано повторно свідоцтво про шлюб.

Таким чином, на момент укладення спірних договорів ОСОБА_5 в шлюбі не перебував, оскільки рішення про розірвання шлюбу між подружжям ОСОБА_5 набрало законної сили у 2004 році, та діяло до прийняття ухвали апеляційним судом Луганської області, тобто до 06 серпня 2013 року.

Крім того, наявність прав чи вимог інших осіб, які виникли після державної реєстрації іпотеки, не є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на іпотекодержателя.

В поданих до суду позовах позивачі посилаються на вимоги чинного законодавства України, зокрема, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до якої кожна дитина має право на достатній життєвий рівень.

Згідно вимог ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти-члени сім»ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до вимог ст. 17 вказаного Закону батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов»язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов»язання.

Згідно вимог ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна; неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень; органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей, для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна згода органів опіки та піклування.

Відповідно до роз»яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, даних у п. 44 постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, згідно зі статтею 32 ЦК, статтею 177 СК та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов»язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов»язання.

У зв»язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки), не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.

З наявної в матеріалах справи довідки виконавчого комітету Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 07 квітня 2012 року № 531, ОСОБА_5 дійсно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5, займає житлову площу з 6 кімнат площею 146 кв.м., і в даному будинку ніхто не зареєстрований, тобто на час укладення спірних договорів діти ОСОБА_10 не проживали і не були зареєстровані в спірному жилому будинку.

Згідно умов п. 6 Договору купівлі-продажу домоволодіння від 17 лютого 2012 року покупець ОСОБА_5 засвідчив, що на момент укладання цього договору він в зареєстрованому шлюбі або фактичних шлюбних відносинах (проживання однією сім»єю з жінкою) не перебуває. Грошові кошти, що сплачуються ним за земельну ділянку, яка є предметом цього договору, належать йому на праві особистої приватної власності та не є об»єктом спільної власності. Вказана обставина доведена до відома продавця.

Відповідно до умов п. 3.3. Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17 лютого 2012 року покупець ОСОБА_5 засвідчив, що факти, зазначені в п. 3.2. цього договору, доведені до його відома, а також свідчить про те, що на момент укладання цього договору, він в зареєстрованому шлюбі або фактичних шлюбних відносинах (проживання однією сім»єю з жінкою) не перебуває. Грошові кошти, що сплачуються ним за земельну ділянку, яка є предметом цього договору, належать йому на праві особистої приватної власності та не є об»єктом спільної власності. Вказана обставина доведена до відома продавця.

З матеріалів справи вбачається, що 10 квітня 2012 року ОСОБА_5 подав заяву приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, в якій він цією заявою повідомив про те, що в зареєстрованому шлюбі не перебуває та не має спільного проживання однією сім»єю з жінкою.

На момент укладення договору позики і договору іпотеки майно, передане в іпотеку, було особистою приватною власністю ОСОБА_5 і прав третіх осіб на це майно встановлено не було.

Посилання позивачів на довідку № 2030 про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 від 14 серпня 2013 року і довідку форми № 3 від 09 квітня 2012 року, яку видано головою вуличного комітету, де зазначено, що з ОСОБА_1 не зареєстровано малолітніх дітей ОСОБА_6 і ОСОБА_5, суд не вважає належними і допустимими доказами, які б підтверджували вимоги позивачів.

В поданому позові позивачі також не надали суду належних і допустимих доказів щодо заявлених вимог про усунення перешкод в користуванні спірним будинком шляхом виселення сторонніх осіб (звільнення будинку), не вказуючи при цьому, до яких конкретно осіб вони заявляють дану вимогу. Суд також не вбачає правових підстав і для вселення ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2 до спірного жилого будинку.

Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов»язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до вимог ст. ст. 57-59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_6 не надали суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували заявлені позовні вимоги, судом не встановлено порушень прав позивачів із зверненням до суду з вказаними позовами, а тому у задоволенні позовних вимог позивачів слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 202-204, 215, 331, 509, 526, 575, 625, 655, 657 ЦК України, ст. ст. 1, 33, 35, 37 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 8, 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства». ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», п. 44 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, ст. ст. 3, 57-61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_3, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, Служба у справах дітей та сім»ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, Реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, про визнання недійсними договору позики та договору іпотеки від 10 квітня 2012 року, визнання недійсним правочину від 10 квітня 2014 року про набуття права власності на майно, визнання недійсним рішення № 12337604 від 10 квітня 2014 року про державну реєстрацію прав і обтяжень, скасування номеру запису 5308738 про право власності у Державному реєстрі прав власності, застосування наслідків недійсності правочинів.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_6, ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_3, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, Служба у справах дітей та сім»ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про визнання недійсними договору іпотеки, додаткового договору до договору іпотеки, застосування наслідків недійсності правочину, визнання недійсними договору позики, додаткового договору до договору позики, визнання недійсним правочину щодо набуття права власності відповідно до договору іпотеки щодо переходу права власності предмета іпотеки до іпотекодержателя, застосування наслідків недійсності такого правочину, визнання недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, застосування наслідків недійсності правочину, скасування запису про право власності у державному реєстрі прав власності, застосування наслідків недійсності правочину, усунення перешкод в користуванні будинком шляхом виселення осіб, та вселення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.