Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 704/647/16-ц

14 червня 2016 р. Тальнівський районний суд Черкаської області в складі

головуючого судді Міщенко К.М,

при секретарі - Кремсалюк Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тальне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лащова" про визнання реєстрації договору оренди землі недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання договору оренди земельної ділянки недійсними. На підставу своїх вимог посилається на те, що 10 вересня 2014 року між ним та ТОВ «Лащова» був укладений договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого він надав в оренду ТОВ «Лащова» належну йому на праві приватної власності земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2,66 га розміщену в адміністративних межах Лащівської сільської ради. Даний договір відповідачем не було зареєстровано у відведений законом термін і жодних доручень та дозволу на право реєстрації цього договору він не давав. В грудні 2015 року йому стало відомо, що 10.11.2015 року без його дозволу договір було зареєстровано приватним нотаріусом Ватутінського нотаріального округу. З витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що договір був зареєстрований за заявою уповноваженої особи ОСОБА_2 і оскільки позивач не давав жодній особі доручення на право здійснення реєстрації договору, то він вважає, що даний договір є недійсним, в звязку чим він вимушений звернутися до суду.

В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову оскільки договір було зареєстровано 10.11.2015 року відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав» і позивачем не надано доказів порушення процедури такої реєстрації.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, повязані з орендою землі, які регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним Кодексом України та Законом України Про оренду землі.

10 вересня 2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Лащова» був укладений договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_1 надав в оренду ТОВ «Лащова» належну йому на праві приватної власності земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2,66 га розміщену в адміністративних межах Лащівської сільської ради.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 47341433, договір оренди землі, від 10.09.2014 р. зареєстрований 10.11.2015 р. приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу ОСОБА_3

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦПК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент вчинення правочину - укладення договору) передбачені істотні умови договору оренди землі, які мають обовязково бути зазначені в ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення чи відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Що стосується позовної вимоги про недійсність оспорюваного договору оренди землі з підстав відсутності волевиявлення позивача на його реєстрацію, слід вказати наступне:

Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ст. 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. В подальшому не надання дозволу на реєстрацію договору оренди земельної ділянки, волевиявлення на укладення якого він виявляв у момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, не є підставою для визнання договору недійсним у порядку, визначеному ч. 3 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України.

З урахуванням наведеного, така позовна вимога не підлягає до задоволення, оскільки є безпідставною. Позивач не довів ту обставину, що в момент укладення договору його волевиявлення не було вільним і не відповідало його внутрішній волі.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог та дослідивши надані сторонами докази, виходить з того, що ОСОБА_1 свою згоду на укладення договору виявив в момент погодження всіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмово документа, його одностороння незгода з реєстрацією раніше підписаного ним договору не може бути підставою для визнання такого договору недійсним у розумінні ст.ст.203,215 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 р. прийнятій за результатами розгляду справи №3-118цс13, що відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.

Враховуючи наведене, аналізуючи досліджені докази, суд вважає позовні вимоги не доведеними, тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10,11, 209, 214-215,217,218 ЦПК України, Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 125, 126 ЗК України, ст.ст. 203, 210, 215 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лащова" про визнання договору оренди землі недійсним залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Тальнівський районний суд на протязі 10 днів з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.М. Міщенко