Справа № 191/3701/16-ц
Провадження № 2/191/1162/16
У Х В А Л А

іменем України

03 серпня 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

Головуючого- судді Бондаренко Г.В.,

За участю секретаря Силкіної О.Г.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою суду 29 липня 2016 року було відкрите провадження у справі.

03 серпня 2016 року до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_2

Заява обґрунтована тим, що відповідачем ОСОБА_2 до цього часу не виконані вимоги позивача про повернення коштів, тому позивач побоюється, що у разі невжиття відповідних заходів виконання рішення суду може бути утруднено чи зроблено не можливим.

У звязку з зазначеними обставинами просила суд застосувати заходи забезпечення позову у вигляді арешту майна боржника ОСОБА_2 шляхом накладення арешту на майно боржника, а саме : комплекс нежитлових будівель і земельну ділянку для комерційного використання площею 0,0726 га, які розташовані за адресою Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Воровського,18.

Суд дослідив заяву про забезпечення позову, додані до неї матеріали та матеріали позовної заяви, встановив наступне.

Заява про забезпечення позову відповідає вимогам ст.151 ЦПК України.

Як випливає із позовної заяви ціна позову, заявленого ОСОБА_1 складає 3 225 690( три мільйона двісті двадцять пять тисяч шістсот девяносто ) грн.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Із частини 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» яку було ратифіковано Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року» від 17 липня 1997 року вбачається, що виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» - заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі , мають рівні права щодо подання доказів , їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості ( ч.2 ст.10 ЦПК України).

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Дана норма повною мірою діє при вирішенні питання про забезпечення позову, тобто особа, яка просить про вжиття таких заходів або скасування заходів забезпечення позову , повинна додати докази на підтвердження необхідності вчинення судом такої процесуальної дії.

Позивачем ОСОБА_1 зазначені вимоги виконані і на підтвердження відповідності заявленого нею способу забезпечення позову надані документи, які підтверджують права власності ОСОБА_2 на майно, на яке ОСОБА_1 просить накласти арешт , а саме: витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15126369 від 05.07.2007 року ; копією рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.06.2007 року, копією державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯГ №576785 підтверджується те, що відповідачу ОСОБА_2 , належить на праві приватної власності нерухоме майно .

Отже, судом встановлено, що зазначене в заяві про забезпечення позову нерухоме майно належить ОСОБА_2 , як фізичній особі і має статус приватної власності.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб. Згідно із п.4 цієї ж Постанови розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована як підприємець.

Суд враховує те, що відповідно до п.5.6.1 Інструкції про проведення виконавчих дій - арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби, обмеженні права користування майном або його вилученні в боржника та передачі на зберігання іншим особам.

Суд приходить до висновку, що спосіб забезпечення позову, заявлений ОСОБА_1 співрозмірний заявленим позовним вимогам.

Таким чином, суд приходить до висновку, що застосування арешту до нерухомого майна відповідача за ОСОБА_2 не буде перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи.

З урахуванням наявності реального спору між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , а також, значної суми позову 3 225 690( три мільйона двісті двадцять пять тисяч шістсот девяносто ) грн., - суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду , у випадку задоволення судом позовних вимог позивача за зустрічним позовом.

Суд прийшов до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151,152,153 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, а саме:

-комплекс нежитлових будівель за адресою вул. Воровського,18 в м. Синельникове Дніпропетровської області, до складу яких входять : А-ІІ нежитлова будівля; В-1 нежитлова будівля; Б-1 вбиральня; №1 огорожа; №2 каналізаційна яма;

-земельну ділянку площею 0,0726 га, кадастровий № :01:211:0003, яка призначена для комерційного використання , розташовану за адресою вул. Воровського,18 в м. Синельникове Дніпропетровської області.

Ухвала виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена протягом пяти днів з моменту її проголошення , або протягом пяти днів з моменту отримання ухвали особою, що не була присутня під час її проголошення - шляхом подання апеляційної скарги в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд.

Копії даної ухвали направити сторонам у справі, Реєстраційній службі Синельниківського МУЮ ГТУ юстиції у Дніпропетровській області, Відділу державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області для виконання.

Суддя: Г. В. Бондаренко