У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

ЧерненкоВ.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання підвищення в односторонньому порядку процентної ставки за кредитним договором незаконним, зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Донецької області від 11 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 17 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 8 квітня 2008 року між ним та публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав йому грошові кошти у розмірі 100 тис. грн зі сплатою 12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 8 квітня 2023 року. 31 грудня 2009 року банком в односторонньому порядку змінено процентну ставку до 15 % річних, а 8 лютого 2010 року- до 30 % річних. Проте банк у порушення п. 8.9 зазначеного кредитного договору не повідомив його про такі зміни за 14 днів до дня збільшення розміру процентної ставки.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просив суд: визнати дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо зміни в односторонньому порядку процентної ставки за кредитним договором незаконними; зобов'язати банк здійснити перерахунок за кредитним договором та зарахувати суму різниці по кредитним платежам, сплачену внаслідок одностороннього збільшення процентної ставки, у рахунок сплати заборгованості за основною сумою кредиту.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 4 квітня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо підвищення процентної ставки за кредитним договором від 8 квітня 2008 року до 15 % річних та до 30 % річних протиправними. Зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» провести перерахунок за кредитним договором, з урахуванням процентної ставки 12 % річних, зарахувавши суму різниці по кредитним платежам, сплаченим внаслідок одностороннього збільшення процентної ставки, у рахунок сплати заборгованості за основною сумою кредиту. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 11 червня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 17 грудня 2015 року виправлено описку в рішенні апеляційного суду Донецької області від 11 червня 2014 року. Вважати правильним написання імені позивача по справі «Олексій».

Резолютивну частину повного тексту рішення викладено у вірній редакції:

«Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 4 квітня 2014 року в частині визнання дій публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» по підвищенню процентної ставки по кредитному договору № КТН828 від 8 квітня 2008 року з 12 % до 15 % річних протиправними та зобов'язання провести перерахунок скасувати. У задоволенні вказаних позовних вимог відмовити. В іншій частині рішення залишити без змін».

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення апеляційного суду з урахуванням виправленої ухвалою апеляційного суду від 17 грудня 2015 року описки у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 скасувати й ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні цих позовних вимог.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що у порушення вимог ст. 1056-1 ЦК України збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитним договором неправомірне, при цьому боржник не був належним чином повідомлений про підвищення процентної ставки та збільшення щомісячних платежів за кредитним договором.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення місцевого суду та відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, виходив із того, що рішення про підвищення процентної ставки прийнято банком відповідно до умов кредитного договору та з дотриманням відповідної процедури - рекомендованим повідомленням позичальника.

Разом з тим апеляційний суд своєю ухвалою від 17 грудня 2015 року з підстав, передбачених ст. 219 ЦПК України, повністю змінив резолютивну частину рішення від 11 червня 2014 року, частково задовольнивши позовні вимоги.

Проте погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону рішення та ухвалаапеляційного суду не відповідають.

Судом установлено, що 8 квітня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав останньому грошові кошти у розмірі 100 тис. грн зі сплатою 12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 8 квітня 2023 року. 31 грудня 2009 року банком в односторонньому порядку змінено процентну ставку до 15 % річних, а 8 лютого 2010 року- до 30 % річних.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12 грудня 2008 року № 661, який набрав чинності 9 січня 2009 року, положення ЦК України доповнено ст.1056-1, ч. 2 якої передбачено, що встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Наведена редакція статті 1056-1 ЦК України була чинною до 16 жовтня 2011 року.

З аналізу зазначених норм можна дійти висновку про те, що якщо умовами кредитного договору передбачається право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов з додержанням установленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним за умови, що рішення банку про таку зміну було прийняте до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12 грудня 2008 року № 661.

Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року № 6-89цс12 та від 16 грудня 2015 року № 6-2355цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Судом установлено, що 1 грудня 2009 року банком було прийнято рішення про підвищення з 31 грудня 2009 року процентної ставки за укладеним з ОСОБА_3 кредитним договором від 8 квітня 2008 року.

Проте апеляційний суд не врахував, що рішення про підвищення процентної ставки було прийнято після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12 грудня 2008 року № 661.

Крім того, апеляційний суд своєю ухвалою від 17 грудня 2015 року, усуваючи описку за заявою ОСОБА_3, фактично змінив резолютивну частину рішення, що призвело до часткового задоволення позову ОСОБА_3 й неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 1 ст. 219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки.

Проте апеляційний суд не вказав на наявність правових підстав для виправлення описки.

Таким чином, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 316 ЦПК Українина зазначені положення закону уваги не звернув, належним чином не дослідив усіх обставин, які мають значення для вирішення спору, не з'ясував чи рішення про зміну розміру процентної ставки було прийняте до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12 грудня 2008 року № 661 та дійшов передчасного висновку про часткове задоволення позову.

За таких обставин рішення та ухвала апеляційного суду не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 11 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 17 грудня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

В.А.Черненко

С.П.Штелик