У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою та визнання права користування квартирою, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7, на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 30 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 15 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що його мати ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, була наймачем квартири АДРЕСА_1, а позивач понад 10 років проживав разом з матір'ю. Вважає, що він є членом сім'ї наймача, після смерті якого залишився проживати у квартирі, сплачував комунальні платежі, іншого житла не має, спірну квартиру утримує. Також позивач вказує, що відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на даний час є повнолітніми, мають інше місце проживання, не бажають повертатись у квартиру, відсутні їх особисті речі, у вказаній квартирі не проживають понад шість місяців без поважних причин, а тому втратили право користування цим житлом. Просив позов задовольнити.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 15 вересня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7, просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову. ОСОБА_4 не доведено, що він вселився у спірну квартиру на законних підставах з урахуванням норм ст. 65 ЖК України, право користування жилим приміщенням не може бути набуте у прядку спадкування. Крім того, правильним є висновок про те, що причиною непроживання відповідачів у спірній квартирі є неможливість потрапляння до неї без згоди позивача, невизнання позивачем права відповідачів користуватися спірною квартирою, що свідчить про поважність причин не проживання.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 30 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 15 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І.Журавель

С.П.Штелик