Справа № 308/2095/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

26 вересня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів КОЖУХ О.А., ГОТРИ Т.Ю.

при секретарі ТЕРПАЙ С.М.

за участю сторін розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої діє адвокат Шкорка Ігор Михайлович, на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 11 грудня 2015 року про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Гудкова Н.В. і державний нотаріус Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Ластівка А.В., про визнання договору купівлі-продажу недійсним у частині зазначення покупця, визнання покупцем, визнання права власності, визнання недійсним договору дарування та визнання недійсною реєстрації права власності, -

в с т а н о в и л а :

Відповідач ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої діє адвокат Шкорка І.М., оскаржила ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 11.12.2015, якою відмовлено у скасуванні заходів забезпечення вищезазначеного позову у вигляді арешту та заборони відчуження належної ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1, установлених ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 01.12.2015. Вважає забезпечення позову протиправним і безпідставним, оскільки не має наміру відчужувати квартиру, наявність у неї таких намірів не доведена. Таке забезпечення позову порушує право власності відповідача, а обставини, які б вказували на ймовірність утруднення або унеможливлення виконання рішення суду, відсутні. Відмовляючи в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції цього не врахував. Просить ухвалу місцевого суду скасувати, заяву про скасування заходів забезпечення позову - задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників: відповідача ОСОБА_1 адвоката Шкорки І.М., який апеляцію підтримав, позивача ОСОБА_3 адвоката Бачинської А.В., яка апеляцію не визнала, розглянувши справу за правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК України за відсутності інших учасників процесу, обговоривши доводи сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Апеляційний суд Закарпатської області ухвалою від 01.12.2015 скасував ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 27.03.2015, якою було відмовлено у задоволенні заяви позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову, та забезпечив позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборони її відчуження (а.с. 94-97).

Приймаючи рішення про забезпечення позову, суд виходив з того, що за характером справи невжиття таких заходів може утруднити виконання рішення суду чи зробити це неможливим. Суд врахував, що спір виник щодо права власності на вказану вище квартиру, щодо підстав виникнення цього права та його оформлення, тому доводи позивача про необхідність і доцільність забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру та заборони її відчуження визнав обґрунтованими. З огляду на предмет спору, таке забезпечення позову є виправданим та має запобіжний характер, його відсутність може істотно утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позову або й унеможливити таке виконання. Отже, при забезпеченні позову враховувалися вимоги, встановлені ст. 151 ч.ч. 1-3, ст. 152 ч. 1 п.п. 1, 2, ч. 3, ст. 153 ЦПК, ухвала про забезпечення позову не оскаржувалася.

Відповідач ставлячи питання про скасування заходів забезпечення позову посилався на їх необґрунтованість, на відсутність наміру відчужувати квартиру та, водночас, на порушення цим забезпеченням його права власності. Такі доводи суперечливі та необґрунтовані. Спосіб захисту свого права, рівно як і способи забезпечення своїх прав, вимог позивач обирає на свій розсуд у межах, встановлених законом і/або договором. Право позивача вимагати забезпечення позову передбачене цивільним процесуальним законом (ст.ст. 10, 11, 27, 31, 151 ЦПК України), не пов'язується з наявністю, відсутністю чи зміною певних намірів у відповідача, не залежить від таких, позивача не може бути позбавлено цього процесуального права. На вирішення питань щодо забезпечення позову можуть впливати тривалість розгляду справи, зміна позовних вимог, реальна можливість відповідача розпорядитися спірним майном, інші обставини, що виникають у процесі вирішення спору. Власне про порушення права власності відповідача не йдеться.

Використання позивачем передбаченого законом права вимагати забезпечення позову та ухвалене в межах закону судове рішення, яким відмовлено у скасуванні заходів забезпечення позову, не можуть кваліфікуватися такими, що незаконно порушують права відповідача.

Відтак, ухвала відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України в розумінні її законності, обґрунтованості та вмотивованості, підстави та мотиви її постановлення в контексті справи є зрозумілими, чого доводи апеляції не спростовують, тому на підставі ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України скаргу слід відхилити, ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. 307 ч. 2 п. 1, ст. 312 ч. 1 п. 1, ст.ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої діє адвокат Шкорка Ігор Михайлович, відхилити, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 11 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді