Справа № 473/1890/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"16" вересня 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Старжинської О.Є., при секретарі судового засідання - Ніколаєнко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенськ Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Вознесенської міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

07.06.2016 року представник позивачаОСОБА_1 ОСОБА_3, позивач ОСОБА_2, які є спадкоємцями за заповітом після смерті 04.05.2014 року бабусі ОСОБА_4, звернулися до суду з позовом до Вознесенської міської ради (далі-відповідач) про визнання права власності в рівних частках в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок №257 по вул. О. Матросова у м. Вознесенську.

В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача та позивач зазначали, що позивачі, прийняли спадщину після смерті 04.05.2014 року бабусі ОСОБА_4 шляхом подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Посилаючись на те, що позивачі оформити спадщину в нотаріальному порядку не можуть через відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не підтверджено правовстановлюючим документом право власності на нерухоме майно (документ відсутній), представник позивача та позивач просили позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача та позивач ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи за відсутності його представника та про визнання позову.

Вислухавши пояснення представника позивача, позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 04.05.2014 року померла бабуся позивачів ОСОБА_4,що підтверджується копією свідоцтва про смерть, за життя 11.09.2012 року вона склала заповіт, яким житловий будинок №257 по вул. Матросова Олександра у м. Вознесенську заповіла позивачам і вони згідно зі статтею 1235 ЦК України є спадкоємцями за заповітом.

Позивачі прийняли спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори в шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку.

Спадкодавцю ОСОБА_4 згідно протоколу загальних зборів членів колгоспу «Прогрес» від 26.08.1967 року було надано в користування земельну ділянку площею 0,15 га по вул.Матросова Олександра у м. Вознесенську за рахунок іншого землекористувача ОСОБА_5 по вул. Матросова Олександра, 221 у м. Вознесенську для будівництва житлового будинку.

У відповідності до рішення виконавчого комітету Вознесенської районної ради №28 від 30.01.1968 року ОСОБА_4 надано дозвіл на будівництво житлового будинку по вул. О.Матросова, 221 у м. Вознесенську Миколаївської області.

Згідно довідки № 10 КП Вознесенське МБТІ від 22.01.2016 року станом на 31.12.2012 року не зареєстровано право власності на спірне нерухоме майно.

Як вбачається із технічного паспорта, виготовленого 28.04.2016 року на імя ОСОБА_4, житловий будинок та надвірні будівлі за адресою: вул. Матросова Олександра, 257 у м. Вознесенську побудовані: будинок А-1, прибудова а-1, сарай Д-1 1975 році, погріб Г-1 п/д 1986 році, тамбур а`-1 1986 році, прибудова є-1 1995 році, сарай Б-1, сарай В-1 1967 році, літня кухня Г-1, літня кухня Е-1 1986 році, сарай З-1, гараж К-1, сарай Л-1, навіс М-1, убиральня Н-1 1995 році.

Обґрунтовуючи підставність позову, позивачі посилалися на те, що 13.11.2015 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу їм відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, оскільки спірний житловий будинок належним чином не зареєстрований за спадкодавцем ОСОБА_1

Відповідно до ст. 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 року у справі № 6-54цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва (втратила чинність). Тобто до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року»).

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України від 30 липня 2012 року, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»).

Таким чином, за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

У технічному паспорті на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на сторінці «Характеристика будинку, господарських будівель та споруд» у графі «рік забудови» зазначено «у 1975-1995 роках».

Тобто спірний будинок з господарськими будівлями та спорудами збудовано до 05 серпня 1992 року на земельній ділянці, яка перебувала у власності спадкодавця, а відтак на нього може бути визнано право власності, яке переходить у порядку спадкування.

Вирішуючи питання про право власності на нерухомість, суд застосовує законодавство, яке є чинним на час придбання (побудови) житлового будинку, а питання спадкування - на час відкриття спадщини.

До складу спадщини входить житловий будинок №257 (раніше №221) по вул. О.Матросова у м. Вознесенську житловою площею 38,5 кв.м. належний спадкодавцю на який відсутній правовстановлюючий документ, що є перешкодою в оформленні спадщини в нотаріальному порядку.

Таким чином, за життя спадкодавець набув право на нерухоме майно (житловий будинок) і тому спадкоємець також набуває право власності в порядку спадкування в судовому порядку, а не в нотаріальному порядку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 кожним в порядку спадкування за заповітом після смерті 04.05.2014 року бабусі ОСОБА_4 право власності на житловий будинок №257 по вул. Матросова Олександра, у м. Вознесенську Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів після проголошення рішення, а особами, які були відсутні в судовому засіданні, в той же строк з часу отримання копії рішення суду.

Суддя: О.Є. Старжинська