Справа № 466/7021/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі головуючого - судді Свірідової В.В.

при секретарі Пришляк З.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

з участю представників відповідача ОСОБА_3-ОСОБА_4,ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 Єлені Тсомівни, з участю третьої особи ОСОБА_6 про стягнення коштів за незаконно набуте майно ,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення коштів за незаконно набуте майно, в якій просить суд постановити рішення, яким зобовязати відповідача ОСОБА_7 повернути їй в натурі майно, вказане в описовій частині позовної заяви, а у разі неможливості це зробити стягнути з відповідача на її користь його вартість, а саме 52339 грн., а також судовий збір в сумі 229,40 грн., всього- 52568,40 грн.

Судом по даній справі було залучено в якості третьої особи ОСОБА_6.

Під час розгляду справи позивач ОСОБА_1 неодноразово уточнювала позовні вимоги. Враховуючи останнє уточнення позовних вимог від 05.10.2015 року (а.с.149), позивач ОСОБА_1 просить суд постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_7 на її користь 113441 грн. вартості її майна, 458,80 грн. судового збору, 500 грн. витрат за надання правової допомоги, а всього 114399,80 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 18 березня 2016 року цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 Єлені Тсомівни, з участю третьої особи ОСОБА_6 про стягнення коштів за незаконно набуте майно та зустрічний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_1, ОСОБА_6 про стягнення вартості безпідставно набутого майна в частині зустрічного позову залишено без розгляду.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 покликається на те, що відповідач являється власником квартири АДРЕСА_1. В грудні місяці 2007 року, по усній домовленості між позивачем і відповідачем, позивач орендувала в останньої вказану квартиру. Крім того, відповідач дала усну згоду на її продаж позивачу після повернення з-за кордону. Так як квартира була в запущеному стані, для проживання в ній необхідно було провести ремонт, на що відповідач дала згоду. В процесі ремонту квартири позивачем за власні кошти було зроблено наступне: змінено міжкімнатні двері, вартість яких становить 7000 грн.; замінено два вікна на пластикові з гранітними підвіконниками 3000 грн.; замінено вхідні двері 4000 грн.; замінено люстру 1200 грн.; замінено змішувач для ванни 700 грн.; встановлено фільтр на воду 1800 грн.; встановлено змішувач для раковини 1089 грн.; встановлено умивальник 1100 грн.; встановлено унітаз 3200 грн.; водонагрівач «Арістон» - 1100 грн.; зволожувач повітря «Вітек» - 800 грн.; пральна машина «Арістон» - 2500 грн.; дзеркало і тумба до ванни 3200 грн.; ліжко «Бук» - 2000 грн.; кухонні меблі з восьми предметів з витяжкою 7000 грн.; міксер «Аріете» - 650 грн.; шафа-купе 5500 грн.; телевізор «Томсон» - 1100 грн.; два мяких крісла 400 грн.; спальне ліжко 1000 грн.; дитяча модель корабля 800 грн.; ігрова приставка «Айбокс» - 3200 грн., всього на загальну суму 52339 грн. В червні 2013 року відповідач повернулася з-за кордону і сказала, щоб позивач виселялася з її квартири і дала їй два дні на те, щоб вона забрала свої речі. За два дні позивач забрала тільки самі необхідні речі, а вказані нею речі залишилися в квартирі ,а відповідач відмовляється їх їй повернути або сплатити їх вартість. У звязку із вищенаведеним, з урахуванням уточнень до позовної заяви від 05.10.2015 року просить суд позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві та уточненні до неї. Просили уточнений позов задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання 18.03.2016 року відповідач ОСОБА_7 не зявилась, довіривши представлення своїх інтересів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, однак до суду 16.01.15р. (а.с.101-103) надійшли письмові заперечення від ОСОБА_3на позовну заяву, які долучені до матеріалів справи. У запереченні відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повність за безпідставністю.

Представники відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні просили у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, надавши додаткові письмові заперечення на позов (а.с.151-152).

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не з»явився, на адресу суду від нього поступила заява про розгляд справи у його відсутності, позов не визнає (а.с.119).

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представників відповідача та свідків, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог і необхідності відмови у їх задоволенні виходячи з нижче наведених підстав та мотивів.

Відповідно до вимог ст. ст. 4, 10, 11, 60, 61, 213 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду обґрунтовується лише тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що між ОСОБА_7, ОСОБА_1 та ОСОБА_9 було укладено договір найму квартири АДРЕСА_2 від 05.04.2005 року, який 17.06.2013 року був припинений.(а.с.41)

Правовідносини між сторонами виникли відповідно до договору найму житла від 05.04.2005 року та регулюються главою 59 ЦК України «ОСОБА_10 (оренда) житла» в редакції станом на день укладення договору.

В позовній заяві (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог), позивач поєднує вимоги, що не можуть бути ототожнені, а саме: відшкодування вартості проведеного ремонту, та витребування безпідставно набутого майна, що є самостійними предметами цивільного регулювання. Позивач, як на правову підставу свої вимог посилається на ст. ст. 1212, 1213 ЦК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Статтею 811 ЦК України передбачено, що договір найму житла має бути письмовий.

Частиною 1 статті 819 ЦК України встановлено, що поточний ремонт житла, переданого у найм, зобовязаний здійснювати наймач, якщо інше не встановлено договором.

В судовому засіданні встановлено, що сторони у договорі найму житла не встановили та не обумовлювали питання про те, на кого з них покладається обовязок щодо здійснення поточного ремонту житла.

Відтак, суд вважає, що оскільки ця обставина не встановлена договором, то наймач зобовязаний здійснювати поточний ремонт житла. До поняття поточного ремонту житла належать роботи з підтримання в належному стані складових житла: фарбування підлоги, вікон, дверей тощо, ремонт або заміна електрообладнання, сантехнічних приладів та інші роботи.

Одночасно, Державними будівельними нормами В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» передбачено, що капітальний ремонт - це ремонт житлового будинку з метою відновлення його ресурсу з заміною за необхідності конструктивних та огороджувальних елементів, систем інженерного обладнання, а також поліпшення його експлуатаційних показників.

За таких обставин, суд вважає, що заміна вікон, міжкімнатних та вхідних дверей, а також не відомі облицювальні роботи підпадають під ознаки поточного ремонту.

Як вбачається з договору найму укладеного між сторонами, інший порядок проведення поточного ремонту, ніж передбачено у вказаній статті договором не встановлювався, а тому він має здійснюватись за рахунок наймачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_6

Таким чином, наведені в позовній заяві заміна люстри, змішувача для ванни, фільтра на воду, змішувача для раковини, встановлення умивальника, дзеркала і тумби до ванни з умивальником встановлення унітазу, заміна вікон, міжкімнатних та вхідних дверей, а також не відомі облицювальні роботи відносяться до поточного ремонту, а тому мають здійснені за рахунок наймача і відшкодуванню не підлягають.

Частиною 2 ст. статті 819 ЦК України встановлено, що капітальний ремонт житла, переданого у найм, зобовязаний здійснювати наймодавець, якщо інше не встановлено договором.

Договором найму від 05.04.2005 року не передбачено особливого порядку проведення капітального ремонту.

Наймодавець стверджує, що проведення капітального ремонту в квартирі АДРЕСА_3 не було необхідності проводити, оскільки всі її елементи на момент здачі в найм не були пошкоджені та експлуатувались відповідно до призначення, зауважень щодо стану квартири чи її окремих елементів у договорі найму не зазначено, що свідчить про її належний стан. Окремих актів обстеження ЖЕК щодо необхідності негайного проведення капітального ремонту не складалось та позивачем не надано.

В подальшому, наймачі ОСОБА_1 чи ОСОБА_6 не звертались до відповідача з приводу непридатного до використання стану квартири та необхідності проведення ремонту чи з приводу отримання дозволу на проведення капітального ремонту.

Частиною 2 статті 815 ЦК України встановлено, що наймач не має права провадити перевлаштування та реконструкцію житла без згоди наймодавця.

Крім того, слід зазначити, що жодних доказів, які саме облицювальні роботи проводились, та докази понесених витрат саме на заявлену суму не надано.

Щодо наданого товарного чеку на сантехніку від 12.03.2012 року, то судом він не береться до уваги, оскільки не містить печатки та назви субєкта господарювання, що здійснив реалізацію вказаного в ньому товару. Вказаний товарний чек не відповідає ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та звітність в Україні», за якою Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, шо лають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Щодо інших заявлених позивачем в позові речей, то з даного питання відсутній предмет спору, оскільки сама позивач не бажає їх забирати з помешкання, в звязку з чим відповідач змушена була письмово звертатись до ОСОБА_1, ОСОБА_6 з вимогою про їх забрання з квартири.

В судовому засіданні представники відповідача зазначили, що жодних перешкод у поверненні наявного майна позивачу не має, однак позивачка відмовляється їх забрати, що не заперечується в судовому засіданні і ОСОБА_1 та підтверджується письмовими доказами, долученими до справи (а.с.153).

Позивачем не надано жодних доказів наявності та перебування ряду переліченого майна у квартирі, зокрема телевізора «Томсон», ігрової приставки «Айбокс», моделі корабля, а також не відомо звідки позивач взяла їх вартість, як і інших перелічених речей, не доведена належним чином вартість позовних вимог.

Відтак, суд вважає, що за таких обставин відповідач не набувала жодного майна, що належить позивачу.

Слід зазначити, що вказаний вище договір найму був припинений 17.06.2013 року, однак у вказаній квартирі дійсно залишились речі ОСОБА_1, про що в судовому засіданні зазначили свідки ОСОБА_11, ОСОБА_10,ОСОБА_12, ОСОБА_13

Суд приймає до уваги показання свідків, оскільки вони не заперечуються представниками відповідача в частині того, що в квартирі, в якій проживала ОСОБА_1 проводився ремонт та знаходились речі позивачки.

24 грудня 2014 року ОСОБА_1А, та ОСОБА_6 було надіслано вимогу - попередження про необхідність забрання залишених речей в термін до 15-го січня , однак

з вказаного майна позивач отримала за власним бажанням 05.08.2015 року- зволожувач повітря «Вітек», міксер «Арієте», чайник нержавійка, два протвиня, гусятниця, кувшин і шість склянок, креманки 6 шт, кувшин кришталевий, салатниці 2 шт., та крім того, люстру машинку, сушку для білизни, соковитискач «Zelmer», інші переліченні в позові речі отримувати відмовилась і вони згідно договору від 16.01.2015 року перебувають у відповідача на зберіганні за що стягується відповідна плата, що підтверджується рішенням Франківського районного суду м. Львова від 23.09.2015 року, яке набуло законної сили.(а.с.153)

Щодо водонагрівача «Арістон», вмонтованих кухонних меблів з витяжкою та шафи купе встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 заборгували ОСОБА_3 18 429,27 грн. плати за найм та відшкодування комунальних послуг, а тому на підставі ст. 594 ЦК України, відповідач притримала водонагрівач «Арістон», вмонтовані кухонні меблі з витяжкою та шафу-купе, до погашення ними вказаної вище заборгованості, але не пізніше 20.01.2015 року. Вказана заборгованість підтверджується рішенням Франківського районного суду м. Львова від 25.09.2015 року, яке набуло законної сили.

За таких обставин витребування вказаних речей, а тим більше стягнення їх вартості не може бути проведена за відсутності будь яких правових підстав.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності суд вважає доводи позивача безпідставними та надуманими, такими, що не віднайшли свого підтвердження в судовому розгляді допустимими доказами, на підставі чого в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.3,10,11,15,60,61,88,169,209,213-215,218 ЦПК України,суд,-

В И Р І Ш И В :

у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 Єлені Тсомівни, з участю третьої особи ОСОБА_6 про стягнення коштів за незаконно набуте майно відмовити за безпідставінстю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_14