Справа № 381/524/16-ц Головуючий у І інстанції Бутенко В. О.
Провадження № 22-ц/780/4345/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 15.09.2016
УХВАЛА

Іменем України

15 вересня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Яворського М.А., Фінагєєва В.О.

при секретарі: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вище зазначеним позовом обґрунтовуючи його тим, що 20 вересня 1997 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. З середини 2015 року сімейні відносини між сторонами погіршилися та вони не проживали разом, не вели спільне господарство. В жовтні 2015 року відповідачем було подано позов про розірвання шлюбу. Під час шлюбу у 2007 році позивач з відповідачем за рахунок спільних коштів, придбали автомобіль марки Chevrolet Lachetti, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2 064593К, 2007 року випуску, д.н.з. АІ 2664 BE, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Оскільки, спірний автомобіль залишився у власності відповідача, то позивач просить стягнути з відповідача грошову компенсацію 1/2 частки у спільному майні. 05.05.2016 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 про збільшення позовних вимог. Позивач зазначає, що за час шлюбу, у спільну власність подружжя, позивачем та відповідачем у 2000 році було придбано трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Червоноармійська, будинок 37, квартира номер 28, в якій позивач та її діти проживають по теперішній час. Дану квартиру було оформлено на відповідача ОСОБА_3 не на підставі договору купівлі-продажу, а на підставі договору дарування. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 березня 2016 року було задоволено позов ОСОБА_2. Визнано договір дарування квартири від 24.05.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за номером 694 удаваним правочином, та таким, що приховує договір купівлі - продажу квартири. Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на квартиру номер 28, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Червоноармійська, будинок 37. Позивач зазначає, що відповідач по справі приховав автомобіль, який є обєктом спільної сумісної власності подружжя, а також було оформлено договір дарування, а не договір купівлі-продажу автомобіля. Разом з позивачем проживають двоє неповнолітніх дітей, які хворіють та потребують постійного догляду. ОСОБА_2 вважає, що з урахуванням інтересів малолітніх дітей, які проживають з матірю, їй потрібно виділити 3/4 частини квартири номер 28, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Червоноармійська, будинок 37.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, поділено спільне сумісне майно подружжя, а саме: визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини квартири номер 28, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Червоноармійська, будинок 37 та 1/2 частини квартири номер 28, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Червоноармійська, будинок 37, залишено у власності ОСОБА_3, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1699,52 грн.,в іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права. Вважає, що знімаючи з реєстрації автомобіль, відповідач намагався приховати майно, яке було набуто за час шлюбу, від розподілу у натурі. Крім того зазначила, що вона не надавала погодження чи будь якого письмового дозволу на зняття автомобіля з реєстрації. Вважає, що оскільки малолітні діти проживають з нею та враховуючи їх інтереси їй має бути виділено ? частини квартири.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи спір в частині поділу квартири, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що сторонами за час шлюбу було придбано майно, а саме квартира, яка належить сторонам на праві спільної сумісної власності, законом визначено рівні частки майна подружжя, беручи до уваги інтереси сторін, суд вважав за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, визначивши за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/2 частини квартири кожному. Судом також не встановлено, обставин, що мають істотне значення для відступу від засад рівності часток подружжя.

Вирішуючи спір в частині розподілу автомобіля, як обєкту спільної сумісної власності подружжя, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позов в цій частині заявлений не правомірно, оскільки позивачем не надано суду доказів того, що даний автомобіль було придбано сторонами під час шлюбу та за рахунок спільних коштів, крім того автомобіль перереєстровано на підставі довідки-рахунку на гр. ОСОБА_5 під час перебування сторін у шлюбі.У звязку з цим відсутні підстави для поділу автомобіля.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.

Згідно ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст. 70 СК України У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч. 1 ст. 71 Сімейного кодексу України майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст. 70 Сімейного кодексу України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Згідно ч.3 ст. 70 Сімейного кодексу України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка.

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження І-БК №160613 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Фастівського міськвиконкому Київської області, актовий запис №320 зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.5).

Сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтв про народження.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2016 року шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 20.09.1997 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Фастівського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 300 розірвано (а.с. 28).

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 березня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, про визнання договору дарування удаваним правочином та визнання права спільної сумісної власності на квартиру задоволено. Визнано договір дарування квартири, що знаходиться за адресою: Київська область, місто Фастів, вул. Червоноармійська, будинок 37, квартира номер 28, посвідчений 24 травня 2000 року приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за номером 694 удаваним правочином та таким, що приховує договір купівлі - продажу квартири, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Червоноармійська, будинок 37, квартира номер 28. Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Червоноармійська, будинок 37, квартира номер 28. Відповідачі ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_12 в судовому засіданні позовні вимоги визнали повністю (а.с. 89-92).

Згідно копії квитанції про переказ готівки від 26.09.2007року ОСОБА_3 перерахував 84460,00грн оплату за автомобіль Chevrolet Lachetti ЗАТ «Запорізькій автомобілебудівельний завод».

З акту приймання - передачі транспортного засобу вбачається, що ЗАТ «Запорізькій автомобілебудівельний завод» перало, а ОСОБА_3 отримав транспортний засіб Chevrolet Lachetti.

Згідно листа начальника ТСЦ 3244 РСЦ МВС в Київській області № 335 від 04.03.2016 року , на момент перевірки за гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючим ІНФОРМАЦІЯ_6 автомобіль Chevrolet Lachetti, номерний знак АІ 2664 BE, 2007 року випуску, кузов KL1NF19BE7K727731, зареєстрованим не значиться. Даний автомобіль 21.10.2015 року перереєстровано на підставі довідки-рахунку на гр. ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, проживаюча ІНФОРМАЦІЯ_8 (36).

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спірна квартира, належить сторонам на праві спільної сумісної власності, а тому є підстави для визначення за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/2 частини квартири кожному відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України. Крім того обставин, що мають істотне значення для відступу від засад рівності часток подружжя судом не встановлено.

Вирішуючи спір в частині розподілу автомобіля, як обєкту спільної сумісної власності подружжя, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позов в цій частині заявлений не правомірно, оскільки позивачем не надано суду доказів того, що даний автомобіль було придбано сторонами під час шлюбу та за рахунок спільних коштів, крім того спірний автомобіль перереєстровано на підставі довідки-рахунку на гр. ОСОБА_5 під час перебування сторін у шлюбі. У звязку з цим відсутні підстави для поділу автомобіля.

Доводи апеляційної скарги про те, що автомобіль Chevrolet Lachetti, номерний знак АІ 2664 BE, 2007 року випуску, є обєктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає розподілу, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки спірний автомобіль було перереєстровано на ОСОБА_5 на підставі довідки-рахунок під час перебування сторін у шлюбі, а тому його не можна вважати обєктом спільної сумісної власності подружжя, який підлягає розподілу. Крім того позивач не заявляв в судовому порядку позовних вимог щодо визнання недійсним правочину по відчуженню транспортного засобу без згоди одного з подружжя.

Доводи апеляційної скарги про те, що кошти, які відповідач отримав від відчуження спірного автомобіля витрачені не на користь сімї, оскільки відповідач зняв його з реєстрації за 10 днів до подачі позовної зави про розірвання шлюбу, а в рішенні суду встановлено, що сторони пів року проживають окремо, не знайшли свого підтвердження та не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки в рішенні суду про розірвання шлюбу судом не встановлено час припинення ведення спільного господарства.

Доводи апеляційної скарги про наявність підстав для відступлення від рівності часток при поділі майна, оскільки малолітні діти проживають з позивачем, не заслуговують на увагу оскільки, лише факт проживання дітей з матірю не є підставою для збільшення її частки спільного майна. Крім того ОСОБА_2 не надано суду доказів, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції викладених в рішенні не спростовують.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: