Провадження №2/522/7534/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Кравчук Т.С.,

при секретарі - Антонецькому С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Одеса про встановлення факту перебування на утриманні та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Одеса, в якому просить встановити факт проживання однією сім'єю й факту перебування ОСОБА_1 на утриманні у ОСОБА_2, який помер внаслідок нещасного випадку, який стався ІНФОРМАЦІЯ_3 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Стікон»; зобов'язати Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Одеса здійснити виплату одноразової допомоги ОСОБА_1, як особі яка перебувала на утриманні у померлого потерпілого ОСОБА_2, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату та одноразової допомоги на сім'ю померлого потерпілого ОСОБА_2, у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

При цьому позивачка посилається на те, що вона та померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2, перебували у родинних відносинах, а саме: ОСОБА_2 є її сином, проживали вони однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_1 та вели спільне домашнє господарство.

Встановлення факту проживання однією сім'єю позивачці необхідно для отримання виплат компенсацій по соціальному страхуванню.

Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду з даною позовною заявою.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові.

Представник відповідача у судове засідання з'явилася,із вказаним позовом не погоджувалася в повному обсязі, вважає його необґрунтованим та безпідставним, з підстав викладених у запереченнях проти позову.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_3, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з'ясувавши всі суттєві обставини, вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в ТОВ «Стікон» стався нещасний випадок, внаслідок якого загинув син позивачки - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком, що стався ІНФОРМАЦІЯ_3 о 08.25 год. на будівельному майданчику ТОВ «Стікон» від 05.10.2015 року за формою Н-5 ( а.с.7-9), Актом №2 про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом від 05.10.2015 року за формою Н-1 (а.с.10-14) та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданого 20.08.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №8740 (а.с.20).

Позивачка ОСОБА_1 зверталася з заявою до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м.Одеса щодо призначення щомісячно страхових виплат, одноразової страхової виплати на утриманця та одноразової страхової виплати на сім'ю у зв'язку з нещасним випадком, що стався ІНФОРМАЦІЯ_3 з її сином, ОСОБА_2.

Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м.Одеса було призначено позивачці щомісячні платежі, а в частині призначення одноразової допомоги на утриманця та одноразової допомоги на сім'ю у зв'язку зі смертю потерпілого було відмовлено. Відмову відповідачем було обґрунтовано тим, що для призначення одноразової допомоги на утриманця та одноразової допомоги на сім'ю у зв'язку зі смертю потерпілого необхідно встановити факт проживання однією сім'єю та факт перебування позивачки на утриманні у ОСОБА_2.

Частиною 6 статті 42 Закону України «По загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім'ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлено законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно ч.4 ст.3 СК України, сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пунктом 21 Постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при розгляді справ щодо встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки необхідно керуватися правилами ч.2 ст.3 СК України: «сім'ю складають особи, що спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки».

Сім'я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб.

Сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, що й є ознаками сім'ї. Права члена сім'ї має одинока особа.

Відповідно до Хартії прав сім'ї, сім'я - це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя.

Європейський суд з прав людини зауважив, що відносини де-факто, що ґрунтуються на веденні спільного господарства, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатися сімейним життям, а тому мають право на захист.

Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім'єю.

З матеріалів справи вбачається, що з 23 липня 2003 року позивачка разом зі своїм сином ОСОБА_2 була зареєстрована та фактично проживала за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Довідкою (випискою із домової книги про склад сім'ї та прописку) від 13.04.2016 року за №511 (а.с.22) та довідкою «ЖКС КП «Фонтанський» (а.с.21).

ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_2 жили однією сім'єю, як мати з сином, спільно вели домашнє господарство.

Частиною 1 статі 202 СК України встановлено обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Позивачка ОСОБА_1 є непрацездатною особою та отримує мінімальну пенсію за віком. Заробітна плата її сина ОСОБА_2, як вбачається з довідки про середню заробітну плату (а.с.23), була значно більшою в порівнянні з розміром її пенсії (а.с.24), він повністю матеріально утримував свою матір, дана допомога була фактично основним джерелом її існування.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику з прав про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Позивачка вважає, що вона, як утриманка свого сина ОСОБА_2, який загинув у зв'язку з нещасним випадком на виробництві, має право на отримання одноразової страхової виплати як утриманець, та одноразової страхової виплати на сім'ю у зв'язку зі смертю потерпілого.

ОСОБА_1 просить суд встановити факт проживання однією сім'єю та факту перебування на утриманні у ОСОБА_2 у судовому порядку необхідно для отримання одноразової страхової виплати як утриманець, а також одноразової страхової виплати на сім'ю у зв'язку зі смертю потерпілого у відповідності до ч.6 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

З метою встановлення факту спільного проживання позивачки з померлим ОСОБА_2 в судовому засіданні в якості свідків були допитані: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які пояснили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно проживали однією сім'єю, вели спільне господарство.

Для визначення члена сім'ї можуть використовуватись їх ознаки, наведені у статті 3 СК, статті 1 Закону України від 07 квітня 2011 року № 3206-VI "Про засади запобігання і протидії корупції".

З наведеного вище суд вважає за можливе встановити факт проживання однією сім'єю позивачки з померлим - ОСОБА_2 та встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні у померлого - ОСОБА_2

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на ту обставину, що у позивачки залишилося ще двоє дітей - син та донька, які повинні матеріально утримувати матір. Матеріалами справи встановлено, старший син позивачки має свою сім'ю, до складу якої входять дружина та двоє дітей, має невеликий дохід та не має можливості утримувати матір, дочка позивачки вже тривалий час не проживає в Україні та не надавала матеріальної допомоги матері. Крім того, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні у померлого - ОСОБА_2

Відповідно до ст.10 ЦПК України сторони є рівними учасниками судового розгляду та на підставі ст.60 ЦПК України повинні довести належними доказами обставини, як в обґрунтування заявлених позовних вимог, також щодо заперечень за позовом.

Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.ч.3, 4 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З наведеного вище, суд вважає позов ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Одеса підлягає задоволенню частині встановлення факт проживання однією сім'єю й факту перебування ОСОБА_1 на утриманні у ОСОБА_2, який помер внаслідок нещасного випадку, який стався ІНФОРМАЦІЯ_3 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Стікон».

Відповідно до вимог ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Матеріалами справи встановлено, що позивачкою не доведено порушення її права щодо отримання одноразової страхової виплати як утриманця, та одноразової страхової виплати на сім'ю у зв'язку зі смертю потерпілого.

У зв'язку з викладеним, суд відмовляє у задоволені позовних вимог щодо зобов'язання Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Одеса здійснити виплату одноразової допомоги ОСОБА_1, як особі яка перебувала на утриманні у померлого потерпілого ОСОБА_2, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату та одноразової допомоги на сім'ю померлого потерпілого ОСОБА_2, у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, на підставі того, що вони заявлені передчасно.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса про встановлення факту перебування на утриманні та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім'єю й факту перебування ОСОБА_1 на утриманні у ОСОБА_2, який помер внаслідок нещасного випадку, який стався ІНФОРМАЦІЯ_3 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Стікон».

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя: 01.12.2016