1Справа № 334/7614/15-ц 2/335/337/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Герченової А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

6 листопада 2015 р. до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 липня 1990 р. вона з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 822. Від шлюбу мають повнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні відносини між ними припинені з 1993 р. у зв'язку з тим, що відповідач не працював, зловживав спиртними напоями, вихованням дитини не займався, не надавав матеріальну допомогу, має позашлюбну дитину. Просилашлюб розірвати, оскільки можливості примирення немає, та змінити їй прізвище на «Лазарева».

Сторони у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином. Від позивача та відповідача надійшла заява, в якій вони просять розглянути справу за їх відсутності. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, доходить висновку, що позов про розірвання шлюбу є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Так, відповідно до свідоцтва про шлюб серії ІІ-ЖС № 453292, виданого Ленінським відділом ЗАГС м. Запоріжжя, актовий запис № 822, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 липня 1990 року.

Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІІ-ЖС № 497805, виданого Ленінським відділом ЗАГС м. Запоріжжя 19 січня 1993 р., сторони від шлюбу мають повнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені з 1993 року з причин того, що відповідач не працював, зловживав спиртними напоями, вихованням дитини не займався, не надавав матеріальну допомогу, має позашлюбну дитину. Відомості щодо наявності майнового спору між сторонами в матеріалах справи відсутні, до примирення сторони не прагнуть, відповідно до наданої заяви обидва наполягають на розірванні шлюбу. З вказаних підстав суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і не може бути збережена.

Відповідно до ст.ст. 110112 Сімейного кодексу України (далі СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові, відсутні спільні інтереси. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач при реєстрації шлюбу змінювала прізвище, та не просить суд відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до свідоцтва про шлюб, дошлюбним прізвищем позивача є «Гулак», а не «Лазарева», тому підстави для зміни прізвища на «Лазареву» в суду відсутні.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 105 ч.3, 112, 113, 114 ч.2 СК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Гулак) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 20 липня 1990 року Ленінським відділом ЗАГС м. Запоріжжя, актовий запис № 822 розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя А.В. Шалагінова