Номер провадження: 22-ц/785/1187/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді -Драгомерецького М.М.

суддів: Панасенкова В.О.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Желєзнові В.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4, представника відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на рішення Южного міського суду Одеської області від 29 січня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про визнання недісним свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, перерозподіл частин спадкового майна та зобовязання державної нотаріальної контори видати нове свідоцтво про право на спадщину за законом,-

В С Т А Н О В И Л А:

07 липня 2006 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, який у подальшому був ним уточнений, до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про визнання недісним свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, перерозподіл частин спадкового майна та зобовязання державної нотаріальної контори видати нове свідоцтво про право на спадщину за законом.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що квартира №74, яка знаходиться за адресою: Одеська область, м. Южне, пр-т. Гр.ОСОБА_8, 22-а, належала ОСОБА_9, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 на праві приватної спільної власності в рівних частинах.

06.12.1997 року ОСОБА_9 зареєстрував шлюб з ОСОБА_12, яка змінила прізвище на «Крачун».

21.12.2000 року, між ОСОБА_9 та ОСОБА_13 і ОСОБА_11 був укладений Договір дарування частини квартири, згідно якого, ОСОБА_14 та ОСОБА_11 подарували, а ОСОБА_9 прийняв у дар 2/3 частини двокімнатної квартири № 74, в будинку № 22-а, що знаходиться по пр-ту Гр.Десанту, в м. Южне Одеської області.

15.12.2003 року ОСОБА_9 помер.

Відповідачі ОСОБА_6 в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 прийняла спадщину шляхом подачі письмової заяви від 14.05.2004 року, ОСОБА_11 відмовилась від прийняття спадщини на користь ОСОБА_5.

17.08.2004 року відповідачам по справі було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадкоємцями майна ОСОБА_9, померлого 15.12.2003 року, в рівних частинах є: дружина ОСОБА_6 та син ОСОБА_5. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з права власності на квартиру №74, яка знаходиться за адресою: Одеська область, м. Южне, пр-т Гр.десанту, 22-а.

Рішенням Южного міського суду Одеської області від 17.11.2004 року ОСОБА_3, поновлено строк на прийняття спадщини на 1/3 частину спірної квартири.

Згідно листа завідуючої Южненської міської державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_15 від 27.07.2006 року, 02.03.2005 року вона прийняла заяву про прийняття спадщини від ОСОБА_3, йому та ОСОБА_6 розяснено вимоги ст. 1300 ЦК України, п. 227 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Також ОСОБА_3 було запропоновано подати заяву про винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, але він відмовився, тобто спадкоємцям було запропоновано вирішити питання щодо прийняття спадщини до судового розгляду.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 11.11.2010 року визнано недійсним договір дарування 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_13, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 та визнано укладеним договір купівлі-продажу 2/3 частин спірної квартири між ОСОБА_13, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 за суму 27 000 гривень.

Відповідно до вказаного рішення відбулась зміна спадкової маси, тепер спадкове майно складає 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 ( 1/3 частини, яка належала померлому ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності від 10.12.1993 року, 1/3 частини, яка належала померлому на підставі договору купівлі продажу від 21.12.2000 року).

На підставі зазначеного, ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом та просив суд задовольнити його у повному обсязі з наведених у позовній заяві правових підстав.

В судовому засіданні відповідачі уточнений позов визнали частково, а саме визнали вимогу щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, однак не визнали вимоги про перерозподіл часток на спадщину, оскільки це відноситься до повноважень нотаріуса.

Рішенням Южного міського суду Одеської області від 29 січня 2015 року позов задоволено частково, визнано свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.08.2004 року недійсним, скасовано державну реєстрацію права власності на спірну квартиру, яке зареєстроване на підставі свідоцтва про право на спадщину за ОСОБА_16 та ОСОБА_5, визнано за ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_3 право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9, в рівних частинах, а саме по 2/9 частин за кожним із спадкоєців на 2/3 частини спірної квартири. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 просять змінити рішення місцевого суду, скасувати його в частині визнання за ОСОБА_6, ОСОБА_5 і ОСОБА_3 право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9, в рівних частинах на 2/3 частини спірної квартири, в іншій частині рішення місцевого суду залишити без змін.

У судове засідання апеляційної інстанції сторони по справі, крім відповідача ОСОБА_5, не з'явились, але про розгляд справи всі вони сповіщались належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання ними судових повісток. Крім того, інтереси позивача ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_6 представляють їх довірені особи. Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка зазначених осіб в судове засідання не перешкоджає розглядові справи та їх доступі до апеляційного суду.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.303 ЦПК України під час перегляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суду першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина на 2/3 частини квартири № 74 у будинку №22-а по пр-ОСОБА_8 у м.Южне Одеської області.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями померлого ОСОБА_9 є його батько ОСОБА_3, його дружина ОСОБА_6 та син ОСОБА_5.

Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції та сторонами не оскаржується, що сторони по справі мають право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9, померлого 15.12.2003 року, в рівних частинах на 2/3 частини спірної квартири, що становить по 2/9 частини кожному спадкоємцю.

Згідно з Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5, вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, яків працюють у державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватної нотаріальною діяльністю. Відповідно до Закону України «Про нотаріат», Цивільного та Сімейного кодексів України нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують правочин (договори, заповіти, довіреності, тощо), вживають заходи щодо спадкового майна, видають свідоцтва про право на спадщину.

Діючим законодавством передбачено порядок оформлення спадкових прав, зокрема отримання свідоцтва про право на спадщину.

Натомість судовому захисту, відповідно до ст. 3 ЦПК України підлягають порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси.

Частиною 5 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

За змістом вищенаведених норм права свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо спадщина підлягає перерозподілу, то в такому випадку нотаріус, після повернення попередніх свідоцтв, видає нові свідоцтва про право на спадщину. Лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, судом першої інстанції правомірно було відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині зобовязання Южненську міську державну нотаріальну контору Одеської області, яка не є стороною по справі, видати нові свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки діючим законодавством України не передбачено, що визнання в судовому порядку права власності на спадкове майно є підставою до зобовязання судом видати нове свідоцтво про право на спадщину.

Крім того, ухвалюючи рішення про визнання права на спадщину по 2/9 частин за кожним із спадкоємців на спірну квартиру після смерті ОСОБА_9 судом не вирішувались будь які інші питання, у тому числі й щодо визнання права власності на спадкове майно, про що зазначають відповідачі у апеляційній скарзі.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Тому, доводи апеляційної скарги є неспроможними, оскільки вони висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, є правильним по суті, відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України, отже, підстави для його зміни відсутні.

Керуючись ст. 303,307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відхилити, рішення Южного міського суду Одеської області від 29 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак вона може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня її проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

ОСОБА_17

ОСОБА_2