Справа № 148/1579/16-ц
Провадження №2/148/588/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.,

секретаря Новаленко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тульчин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька,-,-

ВСТАНОВИВ:

27 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулась в суд з вказаним вище позовом. Позовні вимоги мотивувала тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 19 листопада 2006 року по 31 січня 2013 року. Від даного шлюбу вони мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею. Відповідач участі у вихованні сина не приймає, не цікавиться його здоров'ям, навчанням, практично з сином не спілкується.

08 липня 2016 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_8, громадянином Республіка Польща, який подружився з сином, приділяє багато уваги його вихованню, навчанню, цікавиться його інтересам. ОСОБА_8 запросив її разом з сином в Республіку Польщу, він має на батьківщині приватний будинок, постійну роботу та стабільний заробіток, що забезпечить повноцінний відпочинок сину. Неодноразово звертаючись до ОСОБА_2 з проханням надати дозвіл на виїзд сина ОСОБА_6 за кордон, він обіцяв надати таку згоду, однак після реєстрації шлюбу її з ОСОБА_8, він відмовився від надання такої згоди.

В інший спосіб отримати згоду відповідача на тимчасовий виїзд дитини за кордон позивач не має змоги, а тому змушена була звернутися до суду та просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Республіки Польща її малолітньому сину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. Також просить стягнути на її користь з відповідача судові витрати.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково зазначила, що сьогодні вона вагітна та планує народжувати в Польщі. Разом з тим, вона і її син є громадянами України, в Україні в неї залишається матір, тому вона планує якнайскоріше повернутися до України після того, як новонароджена дитина підросте. Вважає, що тимчасово, в період її перебування у Польщі, доцільним буде перебування разом з нею і сина ОСОБА_6. Зазначила, що він вивчає польську мову та є приватна школа у Кракові, яка готова взяти його на навчання. Вважає, що тимчасовий виїзд дитини за кордон буде лише в інтересах сина, який зможе познайомитись з іншою культурою, сприятиме його інтелектуальному та духовному розвитку та його вихованню в сімї. Разом з тим, вона не має ніяких заперечень проти спілкування відповідача з сином та їх зустрічей. Однак, як їй відомо, на сьогодні відповідач проходить службу в м. Маріуполі, через свою зайнятість він не часто бачиться з сином, не приділяє йому належної батьківської турботи. Також зазначила, що її теперішній чоловік цікавиться життям сина та зайшов з ним спільну мову, допомагає йому у навчанні. Просила позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача судові витрати.

Представник відповідача заперечив проти позову, посилаючись на те, що батьки мають рівні права та обов'язки щодо виховання дитини. Відповідач займався та займається і вихованням, і утриманням сина. Так, з нього стягуються аліменти на утримання сина. Крім того, він у добровільному порядку мав намір надати дозвіл на виїзд сина за кордон, однак з позивачкою з цього приводу вони не порозумілися. Зазначив, що відповідач з березня 2016 року проходить службу в м. Маріуполі у складі СБУ. Через свою зайнятість зараз він дуже рідно буває вдома і не зміг з'явитися до судового засідання. Зазначив, що йому не відомо, як довго триватиме ця служба відповідача. Також відповідач має побоювання щодо того, чи зможе позивач та її теперішній чоловік забезпечити сину належні умови проживання за кордоном. З огляду на вказане, просив в задоволенні позову відмовити.

Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради в судове засідання не з'явилась, від неї до суду надійшла письмова заява, в якій вона просить розглядати справу у її відсутність, оскільки не може з'явитись в судове засідання у зв'язку зі службовою зайнятістю. При ухваленні судового рішення просить врахувати та захистити інтереси дитини ОСОБА_3 та його право на належне сімейне виховання.

Вислухавши пояснення позивача,представника відповідача, дослідивши матеріалами справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 липня 2006 року, їх шлюб розірвано згідно рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 31.01.2013 року (а.с.13).

Від даного шлюбу сторони мають сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що встановлено з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 28 травня 2008 року Виконкомом Сокілецької сільської ради Немирівського району Вінницької області (а.с.11).

Згідно копії виконавчого листа №2/140/581, виданого 24.11.2014 року Немирівським районним судом Вінницькоїобласті, судом встановлено, що з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 року народженн,я в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 13.06.2013 року і до повноліття сина (14).

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 виданого 08 липня 2016 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Вінницькій області, судом встановлено, що 08 липня 2016 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №1389 (а.с.19).

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію від 01 липня 2016 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає разом з матір'ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).

Згідно довідки Департаменту освіти Вінницької міської ради «Загальноосвітньої школи І-ІІІ Ступенів № 27 Вінницької міської ради» від 06.07.2016 року № 446 судом встановлено, що ОСОБА_3, дійсно є учнем 2-Д класу даного закладу у 2015-2016 навчальному році. Систематичний контроль за станом виховання та навчання дитини здійснює мати ОСОБА_7 та вітчим ОСОБА_8. Батько, ОСОБА_2, не бере участі у вихованні та навчанні сина.(а.с.17).

Згідно характеристики Департаменту освіти Вінницької міської ради «Загальноосвітньої школи І-ІІІ Ступенів № 27 Вінницької міської ради» судом встановлено, що ОСОБА_3, є учнем 2-Д класу закладу «Загальноосвітня школа І-ІІІ Ступенів № 27 Вінницької міської ради». Його сім'я складається з матері ОСОБА_7 та вітчима ОСОБА_8. ОСОБА_6 звертається про допомогу та пораду до матері та вітчима. До школи приводять та забирають по закінченню занять мати або вітчим. Батько не приділяє дитині уваги в навчанні, не займається вихованням ОСОБА_3 (а.с.18).

Згідно запрошення, переклад якого здійснено з польської на українську мову, ОСОБА_8 запрошує на термін з 01.07.2017 р. по 30.06.2017 р. ОСОБА_3 з метою коротких відвідувань у супроводі матері для зустрічі (а.с. 20).

Відповідно до довідки ТОВ "HSBS Servise Deliveri" ОСОБА_8 працює за трудовим договором менеджером проектів. Підприємство не знаходиться в процесі банкрутства, ліквідації, відновлення діяльності після оголошення банкрутства (а.с. 21-22).

Згідно довідки Недержавної Початкової Школи № 1 м. Краків вони готові прийняти до початкової шкоди ОСОБА_3, сина ОСОБА_1 (а.с. 23-24).

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 відвідує платні уроки польської мови.

За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Конституція України у ст. 33 гарантує кожному хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231 (із змінами) «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення».

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п.4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених Постановою КМУ від 27.01.1995 р., виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

За змістом ч.1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що зацймаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністратвиними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечуєтьсяґ таких захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Приймаючи до уваги, що позивач має складнощі в отриманні належним чином оформленої згоди відповідача на тимчасовий виїзд дитини за кордон, беручи до уваги, що в судовому засіданні позивачем доведено, що такий виїзд буде сприяти якнайкращому розвитку її сина. його вихованню в сім'ї, пізнанню світу та відповідатиме його інтересам, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд вважає можливим позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати, а саме: 551 грн. 20 коп. судового збору, оплату 520 грн. - послуги переклада , оплату правової допомоги в сумі 1000 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215, ЦПК України, ст.ст. 141, 153, 155, 157 СК України, ст. 313 ЦК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька - задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Республіки Польща малолітньому ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, по 30.06.2017 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. судового збору, оплату послуг переклада в сумі 520 грн, оплату правової допомоги в сумі 1000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.А. Штифурко