Номер провадження: 22-ц/785/5154/16
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючої судді Процик М.В.,

суддів Дрішлюка А.І., Заїкіна А.П.,

при секретарі Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, що діє в інтересах ОСОБА_3, на ухвалу судді Приморського районного суду м. Одеси від 15 березня 2016 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», Публічного акціонерного товариства «Комерційний індустріальний Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт Фінанс Групп», ОСОБА_3, за участю третіх осіб: ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання недійсними договорів, про витребування майна,-

ВСТАНОВИЛА:

14.05.2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства (далі ПАТ) «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Комерційний індустріальний Банк», ТОВ «Стандарт Фінанс Групп» та до ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів відступлення прав вимоги по кредитному договору та забезпечувальним договорам.

Уточнивши свої позовні вимоги в процесі розгляду справи, позивач просив визнати недійсними договори відступлення прав вимоги від 21.10.2015р., витребувати номер-апартаменти з кухнею під АДРЕСА_1, загальною площею 73,8 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, із чужого незаконного володіння ОСОБА_9, та передати на користь ОСОБА_4

Одночасно позивач просив накласти арешт на вказаний номер-апартаменти та на житловий будинок і земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_2.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 15 березня 2016 року заяву ОСОБА_4 задоволено. Накладено арешт на номер-апартаменти з кухнею під АДРЕСА_1, загальною площею 73, 8 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Накладено арешт на житлової будинок і земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2, що діє в інтересах ОСОБА_3, просить ухвалу судді від 15 березня 2016 року скасувати, і постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Проти апеляційної скарги заперечує представник позивача.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала судді частковому скасуванню, зокрема в частині арешту житлового будинку і земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_2,з передачею питання на новий розгляд, з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про повне задоволення заяви про забезпечення позову, суддя суду першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, та з того, що заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується частково.

За правилами ст.ст.151ч.1,3, 152ч.1п.1,ч.3 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову; забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві; види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач в позовній заяві просив визнати недійсним договір відступлення прав вимоги від 21 жовтня 2015 року, якого у справі немає. В уточненій позовній заяві позивач просить також витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_9 та передати на користь ОСОБА_4номер-апартаменти з кухнею під АДРЕСА_1, загальною площею 73,8 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Вимог щодо витребування житлового будинку і земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_2, позивачем не заявлено.

В наданих позивачем суду копіях повідомлення ПАТ «Комерційний індустріальний Банк», ТОВ «Стандарт Фінанс Групп» від 03 та 20 листопада 2015р., адресованих ОСОБА_8, повідомляється, що за договором відступлення прав вимоги до ОСОБА_4 від 21 жовтня 2015 року були відступлені права вимоги за кредитним договором ( з додатковими угодами) № 014/0077/74/42260 від 09.12.2005р. разом з відповідними забезпечувальними договорами.(а.с.48-49) За договором застави майнових прав від 09 грудня 2005 року та договором іпотеки від 07.04.2009р. іпотекою номер-апартаментів з кухнею під АДРЕСА_1, загальною площею 73,8 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, забезпечувалось виконання грошових зобов'язань позивача перед банком по кредитному договору (з додатковими угодами) № 014/0077/74/42260 від 09.12.2005р.(а.с.18-32) Оскільки право вимоги по вказаному кредитному договору та відповідному забезпечувальному договору іпотеки за змістом наведених вище повідомлень були відступлені кредитором за договорами від 21.10.2015р., а відтак спірне нерухоме майно - номер-апартаменти з кухнею під № 252 є предметом спору за позовом ОСОБА_4, висновок суду щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову в цій частині є правильним. Наступне відступлення або відчуження спірного нерухомого майна та інші дії зі вказаним нерухомим майном, у разі задоволення позову, можуть дійсно утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому з вжиттям заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірний номер-апартаменти колегія суддів повністю погоджується. Протилежні доводи представника відповідача ОСОБА_3 в апеляційній скарзі з цього приводу, зокрема щодо відсутності підстав для забезпечення позову та щодо невмотивованості ухвали судді у вищевказаній частині, колегія суддів визнає неспроможними.

Доводи представника ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про відсутність в первісній позовній заяві вимог майнового характеру щодо спірного номер-апартаменту до уваги не беруться, оскільки оспорений позивачем договір відступлення прав вимоги стосувався вищевказаного спірного іпотечного майна. Посилання в апеляційній скарзі на відсутність доказів у цій справі є неспроможним, оскільки питання щодо доведеності позову вирішується судом при розгляді справи по суті заявлених позивачем позовних вимог.

Водночас із матеріалів справи вбачається, що іпотекою житлового будинку і земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_2, на які судом також накладено арешт, забезпечувались вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» по іншому кредитному договору, а саме по кредитному договору НОМЕР_1 від 13.03.2007р., про що зазначено у договорі іпотеки від 30.03.2007р. (а.с.39) Суддею суду першої інстанції достеменно не з'ясовано, чи дійсно були відступлені права вимоги по кредитному договору НОМЕР_1 від 13.03.2007р. і договору іпотеки від 30.03.2007р., та чи є предметом спору у цій справі житловий будинок і земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2, щодо яких також вжиті заходи забезпечення позову.У вищевказаних повідомленнях кредиторів, надісланих позивачу, про відступлення прав вимоги по кредитному договору НОМЕР_1 від 13.03.2007р. не йдеться.

За роз'ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»(п.4) розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд(суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам…»

В частині забезпечення позову шляхом арешту житлового будинку і земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_2, судом першої інстанції вищевказані роз'яснення Верховного Суду України не враховані. Суд порушив порядок розгляду цього питання, оскільки не з'ясував наявності між сторонами спору з приводу вищевказаних житлового будинку і земельної ділянки, а відтак і потреби у забезпеченні позову.

За таких обставин, оскаржена ухвала судді в частині накладення арешту на житловий будинок і земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2, не може вважатися законною і обґрунтованою. У вказаній частині вона підлягає скасуванню з направленням питання про забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції. У решті ухвала постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303,307,309,312-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, що діє в інтересах ОСОБА_3, задовольнити частково.

Ухвалу судді Приморського районного суду м. Одеси від 15 березня 2016 року в частині арешту житлового будинку і земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 скасувати, а питання про забезпечення позову в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

У решті ухвалу судді залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: А.І. Дрішлюк А.П. Заїкін