Справа № 194/668/16-ц
Провадження№2/194/420/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2016 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Пономаренко І.П.

за участю секретаря судового засідання Герасименко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд, -

В С Т А Н О В И В :

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № DNH4KP85840632 від 12 квітня 2006 року ОСОБА_1 12 квітня 2006 року отримала кредит у розмірі 1259 грн. 70 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк». Стверджує, що в порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, тому позичальник вимушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою. У зв'язку з чим ПАТ КБ "Приватбанк" просить стягнути з відповідача заборгованість по зазначеному договору в сумі 28268 грн. 91 коп., що утворилася станом на 06 травня 2016 року, та яка складається з: - 5571 грн. 04 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; - 20875 грн. 54 коп. -пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, - а також штрафів відповідно до Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 1322 грн. 33 коп. (процентна складова), а також судові витрати по справі.

Відповідач надав суду письмові заперечення відповідно до змісту яких позовні вимоги не визнає в повному обсязі з зазначених в запереченні підстав, просить застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог, а також розглянути справу за її відсутності.

Представник позивача надав до суду письмову заяву, згідно якої позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

У зв'язку з чим, згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає, що в задоволені позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст.526, 610 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання визнаються його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п.п.1, 3 ч.1 ст.611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов"язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що зобов'язання припиняються з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави зокрема, зазначені в статтях 599-601, 604- 609 ЦК України.

В судовому засіданні встановлено, що 12 квітня 2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № DNH4KP85840632 від 12 квітня 2006 року, згідно умов якого ОСОБА_1 12 квітня 2006 року отримала кредит у розмірі 1259 грн. 70 коп. на строк 6 місяців по 12 жовтня 2006 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09 % у місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, та у разі порушення зобов'язань по погашенню кредиту сплатою відсотків у розмірі 6,00% на місяць від суми залишку непогашеної заборгованості по кредиту. Також вона ознайомлена та згодна з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № DNH4KP85840632 від 12 квітня 2006 року відповідач ОСОБА_1 жодних платежів по кредиту не здійснювала.

Згідно п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

Згідно ст. 266 ЦК україни, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Крім того, згідно правової позиції Верховного Суду України, яка висловлена в постанові від 19 березня 2014 року по справі № 6-14цс14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що вимог про стягнення коштів з підстав, передбачених ст. 625 ЦК України, позивач не заявляв.

Аналогічні правові позиції викладені в ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2015 року (провадження № 22-ц/774/6835/15) та від 30 березня 2016 року (провадження № 22-ц/774/1916/16).

Таким чином, суд приходить до висновку, що в позовних вимогах публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід відмовити у зв`язку зі спливом як загального строку позовної давності, так і спеціального збільшеного строку позовної давності, передбаченого Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, оскільки відповідно до кредитного договору, укладенного 12 квітня 2006 року між позивачем та відповідачем, строк повернення кредиту по 12 жовтня 2006 року, але відповідач, як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № DNH4KP85840632 від 12 квітня 2006 року, жодних платежів по кредиту не здійснювала, позивач звернувся до суду з позовом 06 червня 2016 року, тому загальний строк позовної давності, так і спеціальний збільшений строк позовної давності, передбачений Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, вже сплинув, а заяву про поновлення строку позовної давності позивач до суду не подавав.

Також, відповідно до ст.88 ЦПК України відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого позивачем при зверненні з позовом судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позовних вимогах публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський міський суд в порядку, передбаченому ст.ст.294, 295 ЦПК України на протязі десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: І.П. Пономаренко