Справа № 127/2-1450/11
Провадження № 4-с/127/63/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: заявників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника зацікавленої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, за участю зацікавлених осіб Центрального відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, про оскарження рішень та дій державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

16.02.2016 року заявники ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з скаргою на рішення та дії державного виконавця Центрального В ДВС Вінницького МУЮ, оскільки вважають постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.01.2016 року у виконавчому провадженні №49753559 та постанову про стягнення із пенсії боржника від 12.02.2016 року у виконавчому провадженні №49753595 неправомірними та такими, що винесенні в порушення вимог чинного законодавства, оскільки при солідарному стягненні з боржників на користь стягувача боргу у розмірі 10 416,74 грн. постанова про арешт усього майна боржника ОСОБА_2 та оголошення заборони на його відчуження від 26.01.2016 року є неспівмірною із сумою,я кА підлягає стягненню за виконавчим документом. А дії державного виконавця щодо арешту майна боржника ОСОБА_2 та накладення стягнення на пенсію боржника ОСОБА_1 відповідно до постанови про стягнення із пенсії боржника від 12.02.2016 року у виконавчому провадженні №49753595 вважають спрямованими на подвійне стягнення за виконавчими листами, що є неприпустимим.

А відтак, вищевикладені обставини стали підставою для звернення заявників до суду з даною скаргою, в якій просили визнати рішення та дії Центрального В ДВС Вінницького МУЮ неправомірними, зобовязати Центральний В ДВС Вінницького МУЮ скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.01.2016 року у виконавчому провадженні №49753559 та постанову про стягнення із пенсії боржника від 12.02.2016 року у виконавчому провадженні №49753595.

В судовому засіданні заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити з підстав, зазначених у скарзі.

Представник зацікавленої особи за довіреністю головний державний виконавець Центрального В ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_3 заявлені вимоги не визнав та просив в задоволенні скарги відмовити у звязку з безпідставністю.

Заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає за можливе зазначити наступне.

Так, згідно ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи до Ленінського В ДВС Вінницького МУЮ надійшли заяви стягувача ОСОБА_4 про відкриття виконавчих проваджень за виконавчими листами, виданими Вінницьким міським судом Вінницької області 15.09.2015 року у справі №2-1450/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 понесені ним судові витрати, а саме: на правову допомогу в сумі 3 000 грн., за проведення експертизи в сумі 5 372,64 грн., оплаті державного мита в сумі 1 700 грн., витрат на ІТЗ в сумі 120,00 грн., судового збору в сумі 224,10 грн., загальна сума стягнення 10 416,74 грн.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» вищевказані виконавчі листи, є документами, що підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою.

А тому, 06.01.2016 року старшим державним виконавцем Ленінського В ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_5 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження у ВП №49753595 з виконання виконавчого листа, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 15.09.2015 року у справі №2-1450/11, де боржником є ОСОБА_1 Копія зазначеної постанови за вих.№77/07-35/11 направлено боржнику для виконання та стягувачу для відома.

11.01.2016 року старшим державним виконавцем Ленінського В ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_5 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження у ВП №49753559 з виконання виконавчого листа, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 15.09.2015 року у справі №2-1450/11, де боржником є ОСОБА_2 Копію зазначеної постанови за вих.№77/07-35/11 направлено боржнику для виконання та стягувачу для відома.

Однак, державним виконавцем при винесенні вищезазначених постанов про відкриття виконавчого провадження було допущено ряд помилок, а саме: невірно зазначено резолютивна частина рішення, дані по батькові божника, а також невірно визначений термін виконання рішення суду, тощо.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем було самостійно виявлено помилки у постановах про відкриття виконавчих проваджень, на що було винесено нову постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.01.2016 року із виправленими описками від 14.01.2016 року та направлено сторонам виконавчого провадження, що було окремими предметом судового розгляду та що сторонами не заперечувалось.

Окрім того, старшим державним виконавцем Ленінського В ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_5 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.01.2016 року, відповідно до змісту якої встановлено, що оскільки боржником ОСОБА_2 рішення суду в строк для самостійного виконання не виконано, дана обставина є підставою для накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Таким чином, з системного аналізу положень статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» законодавець наділяє державного виконавця правом, а не обовязком накласти арешт на все майно або на майно боржника в межах суми стягнення.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатись про порушення її прав чи свобод.

Як вбачається зі змісту скарги та пояснень заявників в судовому засіданні останнім стало відомо про постанову старшого державного виконавця Ленінського В ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_5 про арешт майна боржника ОСОБА_2 та оголошення заборони на його відчуження від 26.01.2016 року в судовому засіданні Вінницького міського суду Вінницької області 03.02.2016 року під час розгляду цивільної справи №127/2-1450/16 за скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_6, за участю зацікавленої особи Ленінського В ДВС Вінницького МУЮ про оскарження рішень та дій державного виконавця. Натомість, заявники звернулись до суду з даною скаргою 16.02.2016 року, тим самим пропустивши визначений законом десятиденний строк звернення до суду з даною скаргою.

Статтею 72 ЦПК України встановлено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Враховуючи те, що заявниками пропущено строк звернення до суду із даною скаргою в цій частині, а із клопотанням про продовження або поновлення строку заявники не звертались, суд вважає за можливе скаргу в частині визнання дій протиправними та зобовязати Центральний В ДВС Вінницького МУЮ скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.01.2016 року (ВП №49753559) залишити без розгляду.

Що ж стосується вимог скарги в частині визнання дій протиправними та зобовязати Центральний В ДВС Вінницького МУЮ скасувати постанову про стягнення із пенсії боржника ОСОБА_1 від 12.02.2016 року (ВП №49753595), то суд вважає за можливе в задоволенні скарги в цій частині відмовити з наступних міркувань.

Так, згідно ст.32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Частиною 1 статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати.

Відповідно до ч.1 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

За всіма іншими стягненнями, окрім стягнення аліментів, якщо інше не передбачено законом із заробітної плати, та інших доходів боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості двадцять відсотків (ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як встановлено в судовому засіданні в добровільному порядку боржником ОСОБА_1 виконавчий документ про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 понесені ним судові витрати, а саме: на правову допомогу в сумі 3 000 грн., за проведення експертизи в сумі 5 372,64 грн., оплаті державного мита в сумі 1 700 грн., витрат на ІТЗ в сумі 120,00 грн., судового збору в сумі 224,10 грн., загальна сума стягнення 10 416,74 грн. не виконується, що останнім не заперечувалось, та враховуючи, що боржник отримує пенсію в УПФ України в м. Вінниці, державним виконавцем правомірно та в межах своїх повноважень було прийнято рішення у виді постанови від 12.02.2016 року про стягнення із пенсії боржника, а саме з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику після відрахувань податків проводити утримання із пенсії боргу в загальній сумі 11 523,41 грн., з них борг 10 416,74 грн., виконавчий збір 1 041,67 грн., витрати на проведення виконавчих дій 65 грн., але не більше 20%.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що рішення та дії старшого державного виконавця Ленінського В ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_5 щодо примусового виконання виконавчого документа у ВП №49753595 є правомірними та такими, що відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5.

Окрім того, суд наголошує, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року №6, при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.11 Закону), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч.7 ст.12).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 11, 12, 17, 18, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.210, 383 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, за участю зацікавлених осіб Центрального відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, про оскарження рішень та дій державного виконавця в частині визнання рішень та дій Центрального В ДВС Вінницького МУЮ неправомірними та зобовязати Центральний В ДВС Вінницького МУЮ скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.01.2016 року у виконавчому провадженні №49753559 залишити без розгляду.

В задоволенні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2, за участю зацікавлених осіб Центрального відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, про оскарження рішень та дій державного виконавця в частині визнання рішень та дій Центрального В ДВС Вінницького МУЮ неправомірними та зобовязати Центральний В ДВС Вінницького МУЮ скасувати постанову про стягнення із пенсії боржника від 12.02.2016 року у виконавчому провадженні №49753595 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: