Справа № 703/6227/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Компанійця О.В.

з секретарем судового засіданння ОСОБА_1

з участю представника позивача адвоката ОСОБА_2

та представників відповідача ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_4,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Смілі справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення коштів за договором позики,

встановив:

ОСОБА_5 звернулась до суду з позовною заявою, в якій стверджувала, що 21 травня 2013 року ОСОБА_7 позичив у неї 60000 грн., про що в цей же день дав розписку. Оскільки ОСОБА_7 борг не повернув, 12 листопада 2014 року ОСОБА_5 подала до нього позов про розірвання договору позики від 21 травня 2013 року та стягнення з відповідача 60000 грн.

Ухвалою суду від 8 грудня 2014 року було визнано мирову угоду між ОСОБА_5 та ОСОБА_7, відповідно до якої в рахунок повернення 60000 грн. боргу за ОСОБА_5 було визнано право власності на належну ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 11 березня 2015 року наведену ухвалу було скасовано, справу направлено на новий розгляд.

Оскільки ОСОБА_7 помер 26 грудня 2014 року, під час нового розгляду суд замінив відповідача на правонаступника ОСОБА_6

В судовому засіданні позивачка підтримала позов повністю і пояснила, що 60000 грн. ОСОБА_7 передала її мати ОСОБА_8 з метою подальшого звернення до суду з даним позовом та оформлення купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 шляхом укладення мирової угоди по справі.

Представник позивачки пояснив, що 21 травня 2013 року з ОСОБА_7 було погоджено суму позики в 60000 грн. Під час розгляду даної справи в грудні 2014 року сторони домовились, що в рахунок боргу відповідач передасть ОСОБА_5 наведену квартиру, а вона доплатить йому 20000 грн. до ціни квартири. Перед судовим засіданням 8 грудня 2014 року ОСОБА_7 дав позивачці розписку про одержання 80000 грн. Представник позивачки вважає, що ця розписка є доказом укладення 21 травня 2013 року ОСОБА_6 договору позики з ОСОБА_5

Відповідач в судове засідання не зявився, його представники просили відмовити в позові. Представник відповідача адвокат ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_7 хворів на алкоголізм, у звязку з чим перебував на обліку в обласній психіатричній лікарні. 21 травня 2013 року ОСОБА_5 не укладала з ОСОБА_7 договору позики і грошей не передавала. В 2014 році ОСОБА_5 домовилась з ним про придбання квартири АДРЕСА_2 з оформленням переходу права власності на ОСОБА_5 шляхом визнання мирової угоди по справі за позовом про стягнення коштів за договором позики (тобто по даній справі). Так і було зроблено незважаючи на те, що станом на 26 грудня 2014 року за ОСОБА_7 не було зареєстровано право власності на квартиру.

Суд вважає, що в позові належить відмовити з таких підстав.

Згідно з принципом диспозитивності цивільного процесу, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 11 ЦПК України).

В позовній заяві ОСОБА_5 стверджує, що 21 травня 2013 року ОСОБА_7 позичив у неї 60000 грн., про що в цей же день дав розписку. Однак позивачкою не надано доказу, на який вона посилається в позовній заяві розписки ОСОБА_7 від 21 травня 2013 року.

На підтвердження позовних вимог ОСОБА_5 в судовому засіданні 8 грудня 2015 року надала розписку ОСОБА_7 від 17 листопада 2014 року, а не від 21 травня 2013 року. Розписка підтверджує одержання 80000 грн., а не 60000 грн. Таким чином, цей доказ не підтверджує зазначених в позовній заяві обставин укладення договору позики.

До позовної заяви приєднано договір позики від 21 травня 2013 року, згідно з пунктом 3.2 якого остаточною датою повернення позики є 21 травня 2014 року. Надана позивачкою розписка підписана 17 листопада 2014 року і не підтверджує факту позики коштів, які за 6 місяців до написання розписки мали бути повернуті. Отримання ОСОБА_7 17 листопада 2014 року коштів в сумі 80000 грн. не є предметом даного позову. Наведена розписка підтверджує факт отримання ОСОБА_7 грошей через 5 днів після надходження до суду позовної заяви ОСОБА_5, тому не є доказом обставин, викладених в позовній заяві.

В цій розписці мається виправлення: після фрази «взяв гроші» вгорі вставлено фразу «в борг». Виправлення не посвідчене підписом ОСОБА_7

Відповідно до пункту 6.1 договору позики від 21 травня 2013 року, цей договір набуває чинності з моменту надання позики позикодавцем і є дійсним до моменту його остаточного виконання. Суду не надано доказів на підтвердження того, що до 12 листопада 2014 року (дати звернення до суду з цим позовом) ОСОБА_5 передала ОСОБА_7 60000 грн. Отже, позивачкою не доведено, що договір позики набув чинності. Вимоги, повязані з невиконанням договору, що не набрав чинності, є безпідставними.

Відповідно до вимог абз. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей. З наведеного судом встановлено, що 21 травня 2013 року відповідач не одержав від позивачки грошей, відповідно, договір позики 21 травня 2013 року не був укладений.

На підставі абз. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

Позивачка визнала, що договір від 21 травня 2013 року сторони підписали з метою подальшого звернення до суду з даним позовом та оформлення купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 шляхом укладення мирової угоди по справі. Оскільки договір було підписано без наміру повернення позивачці 60000 грн., суд погоджується з твердженням представника відповідача адвоката ОСОБА_4, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 234 ЦК України договір є фіктивним.

На підстав наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 61, 88, 213-215 ЦПК України, суд

вирішив:

ОСОБА_5 в позові до ОСОБА_6 про стягнення коштів за договором позики відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Черкаської області через міськрайонний суд протягом 10 днів, набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

Головуючий О.В. Компанієць