У х в а л а

іменем україни

10 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Дем'яносова М.В.,Парінової І.К.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Головного редактора газети «Мрія» ОСОБА_5, Засновника та видавника газети Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія-Нова» про захист честі, гідності та ділової репутації, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду у м. Запоріжжя 09 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суд Запорізької області від 03 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, на обґрунтування якого вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у випуску НОМЕР_1 на сторінці № 3 газети «Мрія» опубліковано статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2». Стаття не має зазначення автору і, по суті, є редакційною статтею. В межах зазначеної статі розміщена недостовірна інформація, яка не відповідає дійсності та порочить його честь, гідність та ділову репутацію, а саме: «ОСОБА_4 − заказной и продажный журналист, который не гнушается материалами, написанными от чужого имени, − рассказал лидер местной «Самопомічі» в интервью сайту «Паноптикон».

Позивач вказує, що дійсно на даному сайті нещодавно вийшло інтерв'ю ОСОБА_6, яке жодним чином не містить інформації, яка розміщена у статті. Тобто факт того, що ОСОБА_6 повідомив такі відомості, є неправдивим. Більш того, дана інформація в будь-якому випадку не може відповідати дійсності, оскільки він не публікує під своїм ім'ям матеріали, написані іншими людьми, і у відповідачів немає і не може бути жодних доказів цьому. Інформація про його «замовляємість та продажність» висловлена відповідачами в категоричній формі, і, безумовно, вчиняє вплив на його честь, гідність та ділову репутацію. Застосування таких мовних конструкцій як «продажный и заказати» можливо по відношенню до журналіста лише в тому випадку, коли він продає свої статі за гроші замовникам цих матеріалів.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати недостовірною інформацію, викладену ІНФОРМАЦІЯ_1 у випуску НОМЕР_1 на сторінці № 3 газети «Мрія» в статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», а саме: «ОСОБА_4 − заказной и продажный журналист, который не гнушается материалами, написанными от чужого имени, рассказал лидер местной «Самопомічі» в интервью сайту «Паноптикон». Зобов'язати відповідачів спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення в найближчому запланованому випуску газети на тому ж місці шпальти та тим же самим шрифтом.

Рішенням Жовтневого районного суду у м. Запоріжжя 09 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 03 грудня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив із того, що висловлювання відповідачів є лише вираженням їх особистих поглядів щодо особи позивача, тобто оціночним судженням у розумінні ст. 47-Закону України «Про інформацію», відповідальність за висловлювання якого, як і за думки, переконання, судження, критичну оцінку певних фактів і недоліків, не передбачена, а вираження суб'єктивної думки поглядів не може бути перевірено на предмет їх відповідності дійсності на відміну від перевірки фактів, тому неможливо довести або спростувати цю інформацію.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду у м. Запоріжжя 09 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суд Запорізької області від 03 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

М.В.Дем'яносов

І.К.Парінова