Справа № 428/5249/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Василович Г.Ю.,

державного виконавця Пуйда Є.Ю.,

розглянувши матеріали подання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування подання державний виконавець вказав, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання судового рішення Білокуракинського районного суду Луганської області про стягнення з нього на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості у розмірі 3782702,31 грн.

Державний виконавець в судовому засіданні підтримав подання, а також надав для огляду суду матеріали виконавчого провадження ВП № 50188449.

Розглянувши вказане подання, оглянувши матеріали виконавчого провадження ВП № 50188449, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

16.02.2016 року постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження ВП № 50188449 з виконання виконавчого листа № 409/2111/15-ц, виданого 12.02.2016 року Білокуракинським районним судом Луганської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості у розмірі 3782702,31 грн. В якості місця проживання боржника у постанові вказано «Луганська область, місто Луганськ, Артемівський район, 1-й мікрорайонАДРЕСА_1».

Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області було зроблено запити до Управління Державної міграційної служби України у Луганській області, Пенсійного фонду України, Національного банку України щодо ОСОБА_1, а також було сформовано на імя ОСОБА_1 повідомлення про існування виконавчого провадження ВП № 50188449 з виконання виконавчого листа № 409/2111/15-ц, виданого 12.02.2016 року Білокуракинським районним судом Луганської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості у розмірі 3782702,31 грн.

Згідно із Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 135113877 від 16.02.2016 року, за боржником ОСОБА_1 зареєстроване право власності на земельну ділянку, яка знаходяться за адресою: Донецька область, Марїнський район, село Зоряне, вулиця Пушкіна, будинок 15.

Згідно із листом № НОМЕР_1 Пенсійного фонду України від 16.02.2016 року, боржник ОСОБА_1 працює у Приватному підприємстві «СКС-Лугань», яке розташоване за адресою: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, проспект Гвардійський, будинок 14-А, кімната 1.

Згідно із копією наказу № 24 Приватного підприємства «СКС-Лугань» про звільнення від 30 грудня 2015 року, ОСОБА_1 звільнено з посади комерційного директора з 31 грудня 2015 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

Згідно із копією листа № 12/4-8681 Управління Державної міграційної служби України у Луганській області від 12.04.2016 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, - документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серія ЕЕ № 571082 від 03.10.2008 року, орган видачі 4401, строк дії до 03.10.2018 року, на підставі паспорта громадянина України серії ЕМ № 292860, виданого Артемівським РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області від 07.09.1999 року.

Актами державного виконавця від 20.04.2016 року та від 25.04.2016 року підтверджується, що при виконанні виконавчого листа № 409/2111/15-ц державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області було здійснено вихід за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 14/1, за колишнім місцем роботи боржника, проте за вказаною адресою боржник був відсутній.

Згідно із ч. 1 ст. 377-1 Цивільного процесуального кодексу України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

В Законі № 606-XIV значення поняття «ухилення» не розкрито.

Чинне законодавство не містить визначення поняття «ухилення», практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

У сучасній українській мові слово «ухилення» тлумачиться так:

1) відступати, відхилятися, вивертатися; 2) намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; 3) навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Отже, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, позначає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків.

На підставі наведеного вище можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Таким чином, особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання».

Саме невиконання боржником самостійно зобовязань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Аналогічна позиція викладена в листі Верховного Суду України від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Суд зауважує, що в матеріалах виконавчого провадження ВП № 50188449 відсутні будь-які достовірні та належні докази на підтвердження факту ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання своїх боргових зобовязань, а також немає жодних відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання. Такими відомостями можуть бути, зокрема, розписки боржника про отримання копій постанов або письмових вимог державного виконавця, відмітки працівників поштових служб про отримання боржником постанов та письмових вимог державного виконавця або відмітки про відмову боржника отримати постанови та письмові вимоги державного виконавця.

Згідно із ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Натомість, в матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які підтвердження того, що державний виконавець надсилав засобами поштового звязку будь-які постанови, вимоги, виклики на адресу боржника, яка зазначена у виконавчому листі, в тому числі постанову про відкриття виконавчого провадження.

Суд враховує, що у виконавчому листі вказана адреса боржника у м. Луганську, тобто на непідконтрольній українській владі території, проте суд звертає увагу, що державним виконавцем не було здійснено заходів щодо зясування того, чи є боржник особою, яка перемістилася з непідконтрольній українській владі території та зареєструвалася в якості тимчасово переміщеної особи за новим місцем проживання.

Суд також зауважує, що до статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» в частині повідомлення боржника про виконавче провадження не вносилися жодні зміни після початку проведення АТО на території Луганської області, а отже порядок визнання боржника таким, що повідомлений про відкриття виконавчого провадження не змінився.

Надіслання боржнику копії постанови про відкриття провадження на адресу у м. Києві не є належним доказом повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, адже у виконавчому документі вказана інша адреса боржника і боржник не повідомляв державному виконавцю, що він бажає отримувати документи у виконавчому провадженні в м. Києві. Більш того, державним виконавцем не було здійснено запиту до компетентного органу з метою зясування того, чи дійсно боржник має постійне або тимчасове зареєстроване місце проживання у м. Києві.

Акт державного виконавця про телефонну розмову із матірю від 26.04.2016 року не є доказом ухилення боржника від виконання рішення, адже по-перше такий акт складений самим державним виконавцем та підписаний лише представником стягувача, тобто акт складено без участі особи, з якою було проведено розмову, що викликає у суду обґрунтований сумнів в його достовірності, а по-друге матір боржника не є учасником виконавчого провадження та не може виступати від імені свого повнолітнього дієздатного сина, або робити від його імені достовірні заяви про те, що він обізнаний із фактом наявності виконавчого провадження та перебуває за кордоном.

Аналогічні зауваження справедливі щодо актів державного виконавця від 14.09.2016 року та від 16.09.2016 року стосовно розмов із іншим родичем боржника.

Електронний лист від 15.06.2015 року, який адресовано невідомій особі та складено від імені ОСОБА_3, не містить жодних електронних або звичайних підписів на підтвердження ідентифікації особи, а також не містить інформації про те, що особа, яка складала цей лист, була обізнана із фактом наявності виконавчого провадження чи відмовляється від добровільного виконання рішення суду. Більш того, в матеріалах виконавчого провадження відсутня письмова заява боржника про надіслання йому електронною поштою документів виконавчого провадження (п. 3.19 Інструкції з організації примусового виконання рішень).

Таким чином, державним виконавцем не надано доказів, які свідчили б про те, що боржник ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судом. Крім того, відсутні будь-які докази про обізнаність боржника з наявністю відкритого виконавчого провадження та строками його добровільного виконання, а отже в разі задоволення цього подання право боржника на добровільне виконання рішення суду буде суттєво порушено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 208-210, 377-1 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу суду було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.Б. Баронін