Справа №345/2301/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.09.2016 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Мигович О.М.

секретарі Гладенької Л.Ф.

за участю: позивачки ОСОБА_1

представників позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Калуші справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа на стороні відповідача приватний нотаріус Калуського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання заповіту недійсним, суд

В С Т А Н О В И В :

що позивачі звернулися до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивують тим, 16 січня 2015 року помер ОСОБА_9. По відношенню до позивачів, померлий був моїм чоловіком ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Після його смерті позивачі звернулися в органи нотаріату Калуського району із заявами про прийняття спадщини, як спадкоємці першої черги спадкування.

19.05.2015 року приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу їм був виданий витяг №40430817 із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), згідно якого 18.02.2015року заведена спадкова справа у спадковому реєстрі 57126418.

З інформації Спадкового реєстру вбачається, що 12.11.2014р. по місцю перебування заповідача ОСОБА_9 по вул.В.Чорновола 22/3 в м.Калуш приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу ОСОБА_8 був посвідчений заповіт, а 18.02.2015р. заведена спадкова справа.

20.05.2015р. заяву на прийняття спадщини подала ОСОБА_6, а 29.05.2015р. подали заяву про прийняття спадщини як спадкоємці першої черги ОСОБА_1 та ОСОБА_5.

Спадкове майно, яке належало на праві особистої власності померлому ОСОБА_9 складається з будинковолодіння № 38 по вул.Вітовського в м.Калуш Івано-Франківської області, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом виданого 18.04.2008р., зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій №671. Вказане свідоцтво зареєстровано в Івано-Франківському ОБТІ 14.05.2008р.

В спадкове майно входить також земельна ділянка пл.0.0629га., яка розташована на території Калуської міської ради с/т «Енергетик» в урочищі Височанка-Залісся для ведення садівництва, що стверджується Державним актом на право приватної власності на землю від 13.02.1998року.

В даний час позивачам стало відомо, що від імені померлого спадкодавця ОСОБА_9 12 листопада 2014р. посвідчено заповіт в користь відповідачки ОСОБА_7.

Позивачі вважають, що волевиявлення ОСОБА_9 не було вільним і не відповідало його волі, оскільки померлий був в дуже важкому стані. З 27.10.2014р. по 06.11.2014р. ОСОБА_9 перебував на лікуванні в нейрохірургічному відділенні Калуської ЦРЛ, що стверджується випискою з історії хвороби №11209. Згідно діагнозу в нього встановлено рак правої легені та метастатичне ураження головного мозку, а неврологічний статус: зниження памяті, емоційна лабільність. Тому вважають, що померлий не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, а посвідчення від його імені заповіту в цей період є сумнівним.

Скориставшись хворобою ОСОБА_9 відповідачка разом зі своєю матірю ініціювала складання даного заповіту, крім того викравши чоловіка, відповідачка разом зі своєю матірю не давала дітям та онукові побачитися з хворим батьком не впускала їх у свій будинок, не бажала, щоб їм було відомо про складання заповіту. Таким чином в момент складання заповіту ОСОБА_9 не усвідомлював значення своїх дій. Тому просять визнати даний заповіт недійсним.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник позов підтримали та просять позов задоволити.

Представник позивачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ОСОБА_3 позов підтримала та просить позов задоволити.

Відповідачка ОСОБА_7 в судове засідання не зявилася, однак в судовому засіданні, яке відбулося 09.12.2015 року суду пояснила, що вона спілкувалася з ОСОБА_9 останні два місяці перед смертю. До останнього дня він був життєрадісною людиною, ніколи не згадував про своїх дітей. Посилання позивачів про його викрадення ОСОБА_9 не відповідає дійсності, оскільки 08.11.2014 року до нею зателефонував заповідач ОСОБА_9 та попросив, щоб вони його забрали від його дружини, оскільки з його слів вона з нього знущалась. Він був при памяті до останнього дня. Просить в позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_4 суду пояснив, що заповідач сам прийняв рішення щодо даного заповіту та на день його посвідчення приватним нотаріусом ОСОБА_8 чітко і ясно усвідомлював значення своїх дій. Просить у задоволенні позову відмовити. Також заявив клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з неявкою в судове засідання його довірителя.

Суд вважає, що згідно довіреності від 25.06.2015 року (а.с.85) представник ОСОБА_4 має всі повноваження передбачені ст.244 ЦК України та ст.44 ЦПК України.

Третя особа на стороні відповідача приватний нотаріус Калуського міського нотаріального округу ОСОБА_8 суду пояснив, що 12.11.2014 року його викликали за адресою по вул.Чорновола,22/3 в м.Калуші для вчинення нотаріальної дії, а саме для складання заповіту у звязку із хворобливим станом заповідача ОСОБА_9 Заповідач представив тимчасову посвідку на проживання. Особу заповідача було встановлено, дієздатність було перевірено. На момент складання заповіту заповідач усвідомлював свої дії та керував ними. Ніхто тиску на нього не чинив.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він працює рядовим громадського формування Калуської міської варти. В ніч з 05 на 06.11.2014 року він чергував в Калуській ЦРЛ і його покликали працівники на пятий поверх потримати чоловіка, який був неадекватний. Коли він зайшов в палату побачив чоловіка, який щось викрикував. Він притиснув масою свого тіла до ліжка, а медсестри привязали хворому руки до ліжка. Коли йому зробили укол він пішов.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що коли вона приходила додому до ОСОБА_9 вона бачила ОСОБА_9, він лежав на ліжку, йому було важко говорити, він був ослаблений. Вона помагала позивачці по господарству.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що він допомагав та деколи сидів біля хворого, а останнім часом ОСОБА_9 вже не ходив, погано розмовляв.

Свідок ОСОБА_13, який є внуком ОСОБА_9 суду пояснив, що 07.11.2014 року він хотів провідати діда, однак ОСОБА_7 його не впустила, але ОСОБА_14 передала дідові телефон, по телефону він говорив погано, путав його імя.

Свідок ОСОБА_15, яка є колишньою невісткою, суду пояснила, що у неї були хороші стосунки з ОСОБА_9 Він завжди з любовю говорив про своїх дітей, якщо би був здоровий при розумі то ніколи би не склав такий заповіт.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що ОСОБА_9 08.11.2014 року був змушений тікати до них, оскільки дружина з нього знущалась. Він жалівся тільки на спину, пересувався без милиць, був життєрадісним, ніколи не згадував своїх дітей. Його воля була особиста щодо складання даного заповіту.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що вона провідувала покійного в лікарні в м.Івано-Франківську. Він вставав, виходив сам в туалет. На дітей мав образу, оскільки сплачував кредит за сина. Щодо заповіту то вона дізналась недавно., він про нього їй нічого не розповідав.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що ОСОБА_9 був дуже хворий та не вставав з ліжка. Також відомо, що дочка хотіла попрощатись з померлим, оскільки на другий день мала відїжджати, однак ОСОБА_7 її до батька не впустила.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що вона є сусідкою та її вікно виходить на подвіря ОСОБА_9. ОСОБА_9 жалівся на дружину, говорив, що не має з ким жити.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що 06.11.2014 року вона приходила до ОСОБА_7 провідати ОСОБА_9 Він поводив себе нормально, жалівся тільки на біль у спині.

Суд, вислухавши сторін, вислухавши свідків, дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, вважає що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_1 були подружжям (а.с.117). Від шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8,9).

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть ОСОБА_9 помер 16.01.2015 року, актовий запис №35 (а.с.10).

Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з будинковолодіння по вул.Вітовського,38 в м.Калуші Івано-Франківської області та земельна ділянка площею 0.0629 га, яка розташована на території Калуської міської ради с/т «Енергетик» в урочищі Височанка-Залісся.

Позивачі звернулися в органи нотаріату Калуського району із заявами про прийняття спадщини, як спадкоємці першої черги спадкування. 20.05.2015 року заяву на прийняття спадщини подала ОСОБА_6 (а.с.23), яка являлася дочкою спадкодавця, а 29.05.2015 року подали заяви про прийняття спадщини як спадкоємці першої черги ОСОБА_1 дружина спадкодавця (а.с.160) та ОСОБА_5 - син спадкодавця (а.с.153).

В матеріалах справи міститься копія заповіту ОСОБА_9 від 20.11.2014 року, у відповідності до якого, все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати останньому на момент його смерті, він заповідає відповідачці ОСОБА_7 (а.с.170)

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч.1,2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені і статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадщину виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Статтею 1247 ЦК України визначені загальні вимоги до форми заповіту, згідно до яких заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначених у ст. ст. 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Положеннями ст. 1248 ЦК України передбачено, що нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках(стаття 1253 цього Кодексу)

Згідно із частинами 1, 2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

В силу вимог ч.1 ст.225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Заповіт як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу (ст. 145 ЦПК України).

Висновком посмертної судово психіатричної експертизи №194/2016 від 30.06.2016 року, який міститься в матеріалах справи, встановлено, що ОСОБА_9 на час укладання заповіту 12.11.2014 року страждав органічним ураженням головного мозку змішаного ґенезу (пухлинного (метастази в головний мозок) ураження, дисциркуляторної енцефалопатії та гідроцефалії) у формі вираженого органічного психосиндрому, згідно МКХ-10, F 07.9. ОСОБА_9 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними на момент складання заповіту (а.с.225-234).

Вказаний висновок експертизи, проведений у порядку і відповідності до вимог ст.143 ЦПК України, Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, є науково обґрунтованим, узгоджується з доказами у справі, тому суд вважає його належними доказом. При перевірці і оцінці експертного висновку судом з'ясовано, зокрема, повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним, обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

З огляду на викладене, даючи юридичну оцінку поясненням сторін та поданим по справі доказам, враховуючи те, що позивачами доведено той факт, що на момент складання заповіту ОСОБА_9 не усвідомлював значення своїх дій, тобто доведено обставини обгрунтування позову, які позивачі вважають підставою задоволення такого, беручи до уваги висновок експертизи, суд приходить до висновку, що підстави для визнання заповіту недійсним присутні, а тому позов слід задоволити.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за звернення фізичних чи юридичних осіб поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ст.ст.57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

За ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного ст.ст. 225,1261 керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 212-215 ЦПК України, суд,-

Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати недійсним заповіт від імені ОСОБА_9 в користь ОСОБА_7 посвідчений 12 листопада 2014 року приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу ОСОБА_8.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі в десятиденний строк апеляційної скарги з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: