Справа №265/5336/16-ц
Провадження №2-о/265/503/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Козлова Д. О.

при секретарі Байрачній І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, зацікавлена особа: Лівобережний районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, -

В С Т А Н О В И В:

Заявники звернулись до суду з заявою про встановлення факту народження їхнього сина, ОСОБА_3, 01 вересня 2016 року, для надання їм права зареєструвати цей факт. Обґрунтовуючи подану заяву, посилались на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. 01 вересня 2016 року у них народився син, ОСОБА_3, факт чого був зареєстрований 02 вересня 2016 року «Центральною міською клінічною лікарнею №6 міста Донецька», про що видано відповідне медичне свідоцтво. З метою реєстрації народження сина ОСОБА_2 звернувся до Лівобережного районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Натомість 13 вересня 2016 року він отримав відмову на тій підставі, що місто реєстрації дитині знаходилося поза реєстрами ДРАЦС, тобто на тимчасово окупованій території України. Для захисту прав малолітньої дитини заявники вважають за необхідне звернутись до суду для встановлення факту його народження 01 вересня 2016 року. Таким чином просили суд встановити факт народження ОСОБА_3 01 вересня 2016 року, батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, з наданням їм права зареєструвати цей факт.

У судове засідання заявники, а також їх представник, ОСОБА_4, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, не зявились надавши суду заяву з проханням повністю задовольнити заявлені ними вимоги та розглянути справу в їх відсутність.

Представник зацікавленої особи у судове засідання не зявився.

Дослідивши надані докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

З оригіналу медичного свідоцтва про народження № 1030, виданого «Центральною міською клінічною лікарнею №6 міста Донецька Донецької області» 02 вересня 2016 року, вбачається, що 01 вересня 2016 року об 17 годині 10 хвилин даною медичною установою зареєстровано народження живої дитини, чоловічої статі, матірю якого є ОСОБА_1.

Факт перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в зареєстрованому шлюбі підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Виконавчим комітетом Часовоярської міської ради м. Артемівська Донецької області, актовий запис № 30 від 20 серпня 2015 року, за яким вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 одружились 20 серпня 2015 року.

Листом головного спеціаліста відділу державної реєстрації актів цивільного стану Лівобережного районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_5 від 13 вересня 2016 року № 344/15.4-03-24 заявнику відмовлено у державній реєстрації народження дитини чоловічої статі, народженої ОСОБА_1 на підставі наданого медичного свідоцтва про народження. Відмова обґрунтована тим, що документ виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

За ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

На підставі «Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження», затвердженому Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р, місто Донецьк входить до вказаного переліку.

Відповідно до інформації Державної реєстраційної служби України, на виконання наказів Міністерства юстиції України від 25.11.2014 №246/7, 247/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Луганської області» та «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області» відділи державної реєстрації актів цивільного стану Донецької та Луганської областей, що знаходилися на тимчасово неконтрольованій території, переміщено на контрольовану територію. У зв'язку з відсутністю можливості, під час переміщення не були вивезені бланки свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану цих відділів. Станом на 01.12.2014 року переміщені відділи державної реєстрації актів цивільного стану не приступили до виконання своїх повноважень. У зв'язку з цим, факт пред'явлення оформлених від їх імені після 01.12.2014 року документів про державну реєстрацію актів цивільного стану свідчитиме про видачу цих документів не територіальними органами Міністерства юстиції України, що забезпечують реалізацію повноважень Державної реєстраційної служби України.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Враховуючи, що фактично отримати документи на території міста Донецька Донецької області щодо народження дитини заявники не мають змогу, а дитина народжувалась та реєструвалась на території, яка непідконтрольна Україні на тепер, то єдиним способом захисту прав заявника є судовий захист шляхом встановлення факту народження дитини в певний час.

Оскільки згідно наданих заявником копій документів, що встановлюють особи заявників, вбачається, що вони до початку антитерористичної операції були зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1, де було у порушення діючого законодавства України зареєстровано згодом народження їх дитини, та враховуючи, що існують усі підстави для визнання такими, що мали місце факти, які зазначені у медичному свідоцтві про народження № 1030 виданого 02 вересня 2016 року «Центральною міською клінічною лікарнею №6 міста Донецька Донецької області», то суд вважає доведеним заявниками, що 01 вересня 2016 року у місті Донецьк Донецької області народилась дитина чоловічої статі, матірю якого є ОСОБА_1, а батьком ОСОБА_2.

На підставі переліченого заявлені вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_2 підлягають задоволенню з метою отримання заявником права зареєструвати народження дитини, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Керуючись ст. ст. 256, 259 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, зацікавлена особа: Лівобережний районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області - задовольнити.

Встановити юридичний факт того, що ОСОБА_3 народився 01 вересня 2016 року, в місті Донецьк Донецької області, батьком якого є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги в 10дений строк з дня отримання копії рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя_________________