Справа № 274/1091/15-ц
пр.№ 2/0274/73/16
Рішення

Іменем України

01.04.2016 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючого-судді Потапової Т.М., за участі секретаря Білань О.В., представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бердичеві в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_7, про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, за позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_7 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просить визнати недійсним договір купівлі-продажу легкового автомобіля ЗАЗ FORZA , укладений 30.08.2014 року між нею, в інтересах якої діяли ОСОБА_5 та ОСОБА_6, та ОСОБА_3, оформлений довідкою-рахунком № ВІА514919, застосувати наслідки недійсності правочину шляхом повернення їй автомобіля, стягнути з відповідачів судові витрати.

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 06.04.2012 року нею з ТОВ „Авто Просто укладено угоду № 37883, термін дії якої до 31.10.2021 року, за умовами якої вона отримала автомобіль ЗАЗ FORZA. Автомобіль перебував у заставі. Вона мала намір відчужити даний автомобіль, тому оформила довіреність на ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на право продажу, обміну, застави, передання в оренду, при цьому попередила повірених про заставу автомобіля. Вона продовжувала сплачувати внески ТОА „Авто Просто, з 20.08.2014 року по 18.02.2015 року нею сплачено 161241,11 грн.. Вона звернулася до нотаріуса про скасування довіреності, 15.10.2014 року дія довіреності була припинена. Як потім зясувалася, новий власник ОСОБА_3 придбав автомобіль 30.08.2014 року за договором купівлі-продажу, який оформлений довідкою-рахунком № ВІА514919. Вважає, що даний договір є недійсним, оскільки автомобіль перебував у заставі ТОВ „Авто Просто, на зняття автомобіля з обліку та його відчуження потрібна була згода заставодержателя, за якою сторони договору не зверталися. Між сторонами договору була домовленість про переоформлення угоди з ТОВ „Авто Просто та договору застави автомобіля на покупця. Проте, повірені особи не вчинили будь-яких дій щодо переоформлення договорів на покупця автомобіля, чим завдали збитків позивачеві. Договір укладений внаслідок зловмисної змови повірених із стороною покупця, є недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину.

Третя особа із самостійними вимогами ОСОБА_7 в позовній заяві просить визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля від 30.08.2014 року, укладений ОСОБА_1 з ОСОБА_3 з тих підстав, що з 1989 року перебуває з ОСОБА_1 в зареєстрованому шлюбі, автомобіль придбаний за спільні кошти, після отримання автомобіля дружина зареєструвала його на своє імя, в жовтні 2014 року йому стало відомо, що дружина без погодження з ним надала довіреність ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на розпорядження автомобілем. Даний договір виходить за межі дрібного побутового, тому потребував його згоди як подружжя, такої згоди він не надавав, автомобіль на той час перебував у заставі, грошей за автомобіль вони з дружиною не отримали, отже, авто вибуло з його володіння не з його волі.

Позивачка та третя особа заявлені вимоги підтримали із зазначених в заявах підстав.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися, про дату і місце розгляду справи повідомлені.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечив, суду пояснив, що 30.08.2014 року на авторинку в м.Вінниця він придбав спірний автомобіль за 6800 доларів США у ОСОБА_6 , який мав довіреність, договір оформили у ВРЕВ як довідку-рахунок, 25.09.2014 року він автомобіль поставив на облік. На день оформлення угоди автомобіль був знятий з обліку в ДАІ, ОСОБА_6 сказав, що передасть гроші ОСОБА_1, про заставу не повідомив, з приводу спору він звернувся до правоохоронних органів.

Заслухавши пояснення сторін, представників, третьої особи, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

Відповідно до частини 1 ст.203 ЦК України підставою недійсності

правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3,5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до частин 1,3 статті 215 цього Кодексу підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

З матеріалів справи вбачається, що 06.04.2012 року між ОСОБА_1 та ТОВ „Авто Просто було укладено Угоду № 37883, за умовами якої товариство зобовязалося надати послуги з придбання автомобіля ЗАЗ FORZA, а ОСОБА_1 здійснювати щомісячні платежі у розмірі, визначеному угодою. Термін дії угоди до 31.10.2021 року.(а.с.12)

Відповідно до зазначеної угоди 26.04.2012 року позивачка отримала автомобіль ЗАЗ FORZA АF485411, зареєструвала його на своє імя, 27.04.2012 року на виконання додатку до угоди № 2 сторони договору уклали договір застави.(а.с.14-16,18-21,22-23)

20.08.2014 року ОСОБА_1 видала довіреність на імя ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на розпорядження автомобілем з правом його продажу, міни, передання у заставу, в оренду, позичку тощо.(а.с.235) При цьому позивачка продовжувала сплачувати кошти по рахункам ТОВАвто Просто.(а.с.24-26)

У відповіді ТОВ „Авто Просто від 05.09.2015 року вказано, що ОСОБА_1 зобовязання за угодою № 378831 виконані.(а.с.120)

Згідно довідки-рахунку від 30.08.2014 року ОСОБА_3 придбав автомобіль ЗАЗ FORZA за 73500 грн.(а.с.121)

15.10.2014 року ОСОБА_1 через приватного нотаріуса ОСОБА_8 повідомила ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про скасування довіреності від 20.08.2014 року.(а.с.27,28)

Відповідно до облікових карток спірний автомобіль був знятий з реєстраційного обліку у Бердичівському ВРЕВ 20.08.2014 року по дорученню ОСОБА_5, взятий на облік у Крижопільському ВРЕВ 30.09.2014 року на підставі довідки-рахунку від 30.08.2014 року, зареєстрований за ОСОБА_3.(а.с.31)

На момент відчуження автомобіля даний автомобіль перебував у заставі ТОВ „Авто Просто згідно з договором застави від 27.04.2012 року.(а.с.22,32)

Відповідно до п.2.2.2 договору застави заставодавець (ОСОБА_7Г.) зобовязалася до закінчення строку дії цього договору, Угоди № 378831 та додатків №№1,2,3 до Угоди не знімати автомобіль з обліку в органах Державтоінспекції, не відчужувати його, не передавати в наступну заставу, не передавати в оренду іншим особам без письмової згоди заставодержателя(ТОВ „Авто Просто). Згідно з п.3.2 договору застави цей договір діє до повного виконання заставодавцем всіх зобовязань, передбачених цим договором Угодою № 378831, додатками до Угоди.(а.с.22) Термін дії Угоди № 378831 визначений додатком № 3 від 18.04.2012 року до 31.10.2021 року.(а.с.17)

Згідно з ч.2 ст.586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п.2.2.2 Договору застави розпорядження предметом застави без письмової згоди заставодержателя забороняється.

З матеріалів справи вбачається, що згоду на продаж автомобіля від ТОВ „Авто Просто позивачка ОСОБА_1 не отримувала, але автомобіль продала. Таким чином, позивачка порушила п. 2.2.2 Договору застави, надавши відповідачам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 довіреність на розпорядження автомобілем, які, в свою чергу, вчинили його відчуження ОСОБА_3.

З пояснень відповідача ОСОБА_3 та його представника в судовому засіданні вбачається, що при укладенні договору купівлі-продажу транспортного засобу 30.08.2014 року з ОСОБА_1, від імені якої на підставі довіреності діяв ОСОБА_6, були виконані всі вимоги закону, він є добросовісним набувачем, до укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_6, ОСОБА_1 не знав, автомобіль придбав на авторинку, договір оформлено довідкою-рахунком, що не суперечить вимогам закону. Дані покази відповідача не спростовані.

Отже, угода відповідає вимогам частини 1-5 статті 203 ЦК України, була вчинена особами, які мають необхідний об'єм цивільної дієздатності, з вільним волевиявленням, яке відповідає їх внутрішньої волі, що не суперечить актам цивільного законодавства і моральним принципам суспільства і направлена на реальне настання правових наслідків.

На момент укладення договору купівлі-продажу транспортний засіб було знято з обліку у Бердичівському МРЕВ ДАІ, оскільки у документах власника були відсутні будь-які заборони і обмеження в реалізації даного автомобіля.

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль був внесений ТОВ „Авто Просто в реєстр обтяжень рухомого майна 07.06.2012 року. (а.с.23)

Відповідно до п. 3.3. Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом МВД від 11.08.2010 N 379, за Єдиним державним реєстром Державтоінспекції, наявними базами даних АІС "Довідка-рахунок", "Митний документ", "Автомобіль", "Документ", "АРМ-РОЗШУК" проводиться перевірка документів, які подаються до Центру для проведення реєстрації ТЗ. Перевірці підлягають: свідоцтво про реєстрацію ТЗ або технічний паспорт, відповідні документи Держмитслужби, довідка-рахунок, акт приймання - передачі ТЗ, договір купівлі-продажу, біржова угода, інші документи, що підтверджують правомірність придбання ТЗ. Результати проведеної перевірки відмічаються на заяві і підписуються уповноваженою посадовою особою Центру (із зазначенням П.І.Б., дати та часу проведення перевірки).

Відповідно до п.5.1 Інструкції при знятті автомобіля з обліку обов'язково проводиться перевірка ТЗ за наявною в Центрі інформацією про накладення арешту на ТЗ (у разі наявної технічної можливості - з використанням бази даних АІС "Арешт") та про розшук правоохоронними органами, або щодо яких надійшла інформація про необхідність їх затримання чи анулювання повноважень уповноважених осіб.

Пунктом 5.10. Інструкції забороняється зняття з обліку ТЗ, стосовно яких є відповідна заява власника, у графі "Особливі відмітки" свідоцтва про реєстрацію ТЗ або наявних базах даних внесені обмеження щодо зняття з обліку, а також за умови наявності обмежень, які

передбачені пунктами 15, 40, 41 Порядку ( 1388-98-п ).

Згідно з п.9.3. Інструкції заборона або обмеження щодо відчуження ТЗ вказуються у графі "Особливі відмітки" свідоцтва про реєстрацію ТЗ.

Як вбачається з матеріалів справи перереєстрація автомобіля на нового власника була проведена на підставі довідки-рахунку від 30.08.2014 року, оскільки заборони на відчуження автомобіля в органах ВРЕВ не було, у свідоцтві про реєстрацію ТЗ за ОСОБА_1 в графі „Особливі відмітки вказівки на заборону відчуження транспортного засобу немає.(а.с.14 відмовного матеріалу).

Отже, заставодержатель - ТОВ „Авто Просто не забезпечив реалізацію обтяження заставою транспортного засобу, шляхом направлення заставного зобов'язання до органу реєстрації транспортного засобу. Проте. умови угоди № 378831 ОСОБА_1 виконані в повному обсязі, тому інтереси ТОВ „Авто Просто не порушені відчуженням автомобіля, який перебував у заставі.

Відповідно до ст. 592 ЦК України у випадку передання заставодавцем предмета застави іншій особи без згоди заставодержателя, якщо одержання такої згоди було необхідним, заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого заставою. Також, заставодержатель вправі обернути стягнення на інше майно боржника.

Частиною 3 ст. 10 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", який є спеціальним законом, передбачено право обтяжувача майна, яким є ТОВ „Авто Просто, якщо його права порушені внаслідок дій боржника (відчуження майна без згоди заставодержателя), на відшкодування завданих збитків.

Офіційне тлумачення поняття інтересу, який підлягає захисту, надано в рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №1-10/2004, яким визначено, що охоронюваний законом інтерес треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним благом.

Отже, з аналізу зазначених положень закону, можна дійти висновку, що законом у даному випадку захищаються права заставодержателя у разі порушення їх застоводавцем. Закон України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", який є спеціальним законом, не передбачає таких наслідків порушення як право заставодавця, який порушив вимоги цього Закону, вимагати визнання правочину, яким відчужено застане майно, недісним.

Позивачка порушила умови договору застави, надавши довіреність відповідачам на відчуження автомобіля, який перебував у заставі.

Посилання ОСОБА_1 на те, що вона не мала наміру відчужувати автомобіль спростовуються дослідженими у справі доказами. Позивачка ствердила, що довіреність у нотаріуса не читала, бо не мала окулярів, але підписала, вважаючи що ця довіреність надає право ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на керування транспортним засобом. Позивачка не заявила вимоги про визнання довіреності недійсною, лише звернулася до нотаріуса про її скасування.

У позовній заяві ОСОБА_1 чітко зазначила, що мала намір відчужити автомобіль, тому 20.08.2014 року оформила довіреність на відповідачів з правом його відчуження.(а.с.4)

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що ОСОБА_1 є його тещею, вона укладала угоду з „Авто Просто, але внески платили всі разом, в тому числі він. Оскільки ціни зростали, вирішили продати автомобіль, він дав оголошення в газету, на яке відгукнувся ОСОБА_6. Останній передав йому 15000 грн., вартість автомобіля визначили в сумі 80000 грн., всі разом зверталися до представника філії „Авто Просто в м.Бердичеві щоб переоформити угоду на ОСОБА_6, представник філії повідомила, що направить документи в м.Київ, ОСОБА_6 шукав двох поручителів, потім стало відомо, що машину він продав, але грошей не віддав.

У відповіді ТОВ „Авто Просто зазначено, що ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не зверталися до товариства із заявами щодо переоформлення угоди.(а.с.231)

З огляду на дані обставини, вбачається, що позивачка діяла свідомо, в порушення вимог договору про заставу вчинила відчуження заставленого автомобіля через повірених осіб.

Відповідно до частини 1 стаття 10 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Державний реєстр) відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Як вбачається з матеріалів справи, відомості про обтяження на підставі договору застави автомобіля були внесені до Державного реєстру, проте не були зроблені відповідні відмітки у реєстраційному посвідченні на автомобіль власника ОСОБА_1, внаслідок чого автомобіль був безперешкодно знятий з реєстраційного обліку в органах ДАІ та зареєстрований за новим власником на підставі довідки-рахунку. Доказів про те, що відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 діяли зловмисно, як стверджує позивачка у позовній заяві, суду не надано. Угода про відчуження автомобіля, оформлена довідкою-рахунком, за формою та змістом відповідає вимогам закону, волевиявлення сторін було вільним, спрямованим на настання реальних наслідків, майно передано покупцеві, гроші за проданий автмобіль отримала повірена особа.

Отже, позивачем не доведено підстав недійсності правочину, передбачених ст.203 ЦК України, для визнання цього правочину недісним.

Позивачка вказує, що не отримала коштів за відчужений автомобіль, однак, невиконання повіреним доручення не тягне за собою недійсності правочину.

Третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_7 підставою для визнання угоди недійсною зазначає той самий факт що і позивачка ОСОБА_1 відчуження автомобіля, який перебував у заставі. Оцінка цьому надана судом вище. Другою підставою - відчуження автомобіля, що є спільним майном подружжя, вчинене без його згоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_1 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.12.1989 року.(а.с.11) Обидва не заперечили, що укладення угоди ОСОБА_1 з ТОВ „Авто Просто на придбання автомобіля було їх спільним рішення, автомобіль придбаний за спільні кошти, отже є спільною сумісною власністю подружжя.

Позивач стверджує, що дружина оформила довіреність на відчуження автомобіля без його згоди, про що йому стало відомо у жовтні 2014 року.

Відповідно до статті 65 Сімейного Кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Відповідно до вимог статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Пояснення позивача про те, що йому не було відомо про намір дружини вчинити відчуження автомобіля спростовані показами свідка ОСОБА_9, який пояснив, що ОСОБА_7 знав, що ним надано оголошення у газету про продаж автомобіля та оформлення довіреності на повірених осіб.

На час продажу автомобіля подружжя проживали спільно, рішення про його відчуження приймалося подружжям та їх зятем ОСОБА_9. Таким чином, позивачка ОСОБА_1 діяла за згодою чоловіка, який проти відчуження автомобіля не заперечив.

Оформлення договору купівлі-продажу автомобіля довідкою-рахунком не потребує нотаріального посвідчення і не вимагає письмової згоди подружжя на укладення такої угоди.

Отже, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження обставин визнання правочину недійсним, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_7, про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним та застосування наслідків недійсності правочину відмовити за безпідставністю.

В позові третій особі з самостійними вимогами ОСОБА_7 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Потапова Т.М.