Провадження № 2/369/404/16
РІШЕННЯ

Іменем України

01.02.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Кондратенко М.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 міської ради Києво-Святошинського району Київської області, Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області, ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Київській області, Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, про визнання недійсними рішень ОСОБА_3 міської ради № 49/2298 від 04 вересня 2014 року, № 56/2645 від 19 лютого 2015 року, визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку, зобов»язання скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень, зобов»язання не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 міської ради Києво-Святошинського району Київської області, Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області, ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Київській області, Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, про визнання недійсними рішень ОСОБА_3 міської ради № 49/2298 від 04 вересня 2014 року, № 56/2645 від 19 лютого 2015 року, визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку, зобов»язання скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень, зобов»язання не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою, посилаючись на те, що вона відповідно до договору дарування від 19 травня 1998 року є власником 2/5 частин жилого будинку, що знаходиться на земельній ділянці за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Заводська. 29, яка в частині 2/5 належить їй на праві постійного користування.

Як видно з із зведеного кадастрового плану її земельна ділянка межує з земельною ділянкою за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Лінійна, 24, яка належить ОСОБА_2, та видно факт самовільного привласнення частини її земельної ділянки. Межа між їхніми земельними ділянками встановлена ще з 1957 року та розділена дерев»яним парканом, який стоїть уже протягом десятків років.

Спочатку відповідач в 2002 році зруйнував частину паркану і на межі, захопивши частину її земельної ділянки, побудував об»єкт нерухомості під туалет. На її усні звернення і на лист від 09 вересня 2012 року відповідач ніяк не відреагував. Багато років між нею і відповідачем існує спір з приводу недотримання ним будівельних норм, а саме відстані 1 м розташування будівель від межі з сусідньою земельною ділянкою. Відповідач 06 травня 2015 року зробив спробу знесення всього паркану та заволодіння частиною її земельної ділянки вздовж всього паркану, тому вона була змушена звернутись до Києво-Святошинського РУ ГУ МВС України в Київській області. Також сусідами було складено акт від 06 травня 2015 року, яким підтверджено факт спроби ліквідації забору.

Після цих подій їй стало відомо, що відповідач є власником земельної ділянки за адресою: Київська область, м. Боярка, вул. Лінійна, 24, площею 0,0008 га, відповідно до свідоцтва про право власності № 35950646 від 05 квітня 2015 року, яка знаходиться фактично в її користуванні до цього часу відповідно до межі, встановленої з 1957 року.

На адвокатський запит від 06 червня 2015 року № 82 ОСОБА_3 міська рада надала відповідь від 11 червня 2015 року про те, що відповідно до рішення ОСОБА_3 міської ради від 04 вересня 2014 року № 49/2298 ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: Київська область, м. Боярка, вул. Лінійна, 24, площею 0,0008 га, у власність для ведення особистого селянського господарства, а рішенням ОСОБА_3 міської ради від 19 лютого 20215 року № 56/2645 затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку за адресою: Київська область, м. Боярка, вул. Лінійна, 24, площею 0,0008 га.

Вказані рішення ради не відповідають законодавству України, оскільки спірною земельною ділянкою вона володіє багато років з 998 року відповідно до межі, встановленої з 1957 року.

Також при набутті права власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку було допущено порушення: п. 2 ч. 2 ст. 198 ЗК України- кадастрова зйомка включає погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, з нею не було ніякого погодження меж; ст. ст. 55, 56 Закону України «Про землеустрій» визначено, що при виготовленні технічної документації на відведення земельної ділянки у користування чи передачі її у власність в обов»язковому порядку передбачений акт встановлення і погодження меж землекористування ділянкою, а будь-яких актів вона не підписувала. В додатках же до витягу з державного земельного кадастру щодо спірної земельної ділянки при описі меж зазначається з її сторони ОСОБА_5, її брат, який помер 2007 року, і ніколи не був власником будинку, а відповідно і користувачем земельної ділянки.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просила визнати недійсним рішення ОСОБА_3 міської ради від 04 вересня 2014 року № 49/2298 про надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: Київська область, м. Боярка, вул. Лінійна, 24, площею 0,0008 га у власність для ведення особистого селянського господарства, визнати недійсним рішення ОСОБА_3 міської ради від 19 лютого 2015 року № 56/2645 про затвердження проекту землеустрою та передання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки за адресою: Київська область, м. Боярка, вул. Лінійна, 24, площею 0,0008 га, визнати недійсним свідоцтво на право власності № 35950646 від 05 квітня 2015 року на земельну ділянку, кадастровий номер :01:053:5076, за адресою: Київська область, м. Боярка, вул. Лінійна, 24, видане ОСОБА_2, зобов»язати Реєстраційну службу Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області скасувати державну реєстрацію прав та їх обтяжень 23 березня 2015 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 20523487 від 05 квітня 2015 року, зобов»язати ОСОБА_2 не чинити перешкод в користуванні їй земельною ділянкою, а саме не порушувати межі між земельними ділянками, яка існує з 1957 року.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 і представник позивача позов підтримали і просили його задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 і представник відповідача позов не визнали і заперечували проти його задоволення.

У судове засідання представники відповідачів ОСОБА_3 міської ради Києво-Святошинського району Київської області, Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області, Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі.

У судове засідання представник відповідача ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Київській області не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, суду подані заперечення, у яких представник відповідача просив розглянути справу у відсутності представника відповідача ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Київській області і відмовити у задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з»ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що за Договором дарування 2/5 частин жилого будинку від 19 травня 1998 року ОСОБА_6 подарувала, а ОСОБА_1 прийняла у дар 2/5 частин жилого будинку, що знаходиться в м. Боярка, Київської області, вул. Заводська, 29. Будинок розташований на земельній ділянці площею 540 кв.м., має розмір житлової площі в цілому 55,8 кв.м., і біля будинку є сарай літ. «Б», вбиральня літ. «В», погріб під літ. «Б», огорожа.

Відповідно до наявної у справі копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05 квітня 2015 року земельна ділянка площею 0,0008 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Лінійна, 24, кадастровий номер :01:053:5076, належить на праві приватної власності ОСОБА_2.

Згідно наявної в матеріалах відповіді виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 11 червня 2015 року № 02.10/974 виконавчий комітет ОСОБА_3 міської ради розглянув адвокатський запит від 06 червня 2015 року № 82 щодо надання інформації про рішення ОСОБА_3 міської ради щодо земельної ділянки в м. Боярка, вул. Лінійна, 24, і повідомив, що відповідно до рішення ОСОБА_3 міської ради від 04 вересня 2014 року № 49/2298 ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0008 га у власність для ведення особистого селянського господарства в м. Боярка, вул. Лінійна, 24. Рішенням ОСОБА_3 міської ради від 19 лютого 2015 року № 56/2645 затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0008 га для ведення особистого селянського господарства в м. Боярка, вул. Лінійна, 24. Додаткові рішення щодо збільшення площі чи зміни конфігурації земельної ділянки по вул. Лінійна, 24, в період з 2008 року по даний час ОСОБА_3 міською радою не приймалось.

Згідно вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд сприяв всебічному і повному з»ясуванню обставин справи: роз»яснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обов»язки відповідно до вимог ч. 4 ст. 10, ст. 27, ст. 31 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В поданій до суду позовній заяві позивач ОСОБА_1 просила визнати недійсним рішення ОСОБА_3 міської ради від 04 вересня 2014 року № 49/2298 про надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: Київська область, м. Боярка, вул. Лінійна, 24, площею 0,0008 га у власність для ведення особистого селянського господарства, визнати недійсним рішення ОСОБА_3 міської ради від 19 лютого 2015 року № 56/2645 про затвердження проекту землеустрою та передання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки за адресою: Київська область, м. Боярка, вул. Лінійна, 24, площею 0,0008 га, визнати недійсним свідоцтво на право власності № 35950646 від 05 квітня 2015 року на земельну ділянку, кадастровий номер :01:053:5076, за адресою: Київська область, м. Боярка, вул. Лінійна, 24, видане ОСОБА_2, зобов»язати Реєстраційну службу Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області скасувати державну реєстрацію прав та їх обтяжень 23 березня 2015 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 20523487 від 05 квітня 2015 року, зобов»язати ОСОБА_2 не чинити перешкод в користуванні їй земельною ділянкою, а саме не порушувати межі між земельними ділянками, яка існує з 1957 року.

Відповідно до вимог ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій, сіл, селищ, міст, районів та областей.

Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності та користуванні громадян, і додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

За вимогами ст. ст. 57-59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем ОСОБА_1 і представником позивача не доведено в судовому засіданні та не надано суду доказів, в чому порушені її права, як позивача у справі, шляхом звернення до суду за їх захистом. Судом на підставі тих доказів, які надала позивач ОСОБА_1 і її представник в обгрунтування заявлених вимог, не встановлено порушення прав позивача ОСОБА_1 у звязку із зверненням її до суду з даним позовом.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 і представник позивача не надали суду достатніх, належних та допустимих доказів, які б підтверджували заявлені позовні вимоги, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 152, 158 Земельного кодексу України, ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 10, 27, 31, 57-59, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 міської ради Києво-Святошинського району Київської області, Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області, ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Київській області, Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, про визнання недійсними рішень ОСОБА_3 міської ради № 49/2298 від 04 вересня 2014 року, № 56/2645 від 19 лютого 2015 року, визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку, зобов»язання скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень, зобов»язання не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.

н