АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/643/16 Головуючий 1 інстанції - Боговський Д.Є.
Справа № 641/4871/15-ц Доповідач - Кірсанова Л.І.
Категорія - договірні
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Трішкової І.Ю., Пилипчук Н.П.,

за участю секретарів - Гребенщикової Ю.В.,Асєєвої В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Ленінського відділення Харківської обласної філії Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Ємець І.О., треті особи: ОСОБА_3, Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області про визнання договорів припиненими, припинення обтяження майна, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення вимог просив визнати припиненим кредитний договір №825/1-40/1/8-012 від 26.08.2008, укладений між АКІБ СР «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_3; а також визнати припиненим іпотечний договір №825/4-40/9/8-093 від 26.08.2008, укладений між АКІБ СР «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_3; припинити обтяження нерухомого майна предмета іпотеки та визнати виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємець І.О. 14.01.2014 таким, що не підлягає виконанню.

В обгрунтування вимог зазначав, що він із ОСОБА_4 з 27.12.1990 перебувають у шлюбі. 26.08.2008 між його дружиною ОСОБА_3 та АКІБ СР «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») було укладено договір кредиту №825/1-40/1/8-012. В якості забезпечення виконання ОСОБА_3 за кредитним договором між нею та ПАТ «Укрсоцбанк» 26.08.2008 укладено іпотечний договір №825/4-40/9/8-093, відповідно до якого в іпотеку були передані нежитлові приміщення. ПАТ «Укрсоцбанк» реалізував наявне у нього право вимоги до позичальника 16.04.2009 року шляхом направлення повідомлення, в якому встановлено термін повернення кредитних коштів протягом 30 календарних днів з моменту отримання повідомлення. ОСОБА_3 вимогу Банку не виконала. Оскільки ПАТ «Укрсоцбанк» у межах строку позовної давності не скористався правом звернення до суду з відповідним позовом, зобов'язання за договором кредиту припинилися. Вважає, що в зв'язку з припиненням основного зобов'язання, іпотечний договір також є припиненим. При цьому, виконавчий напис, виданий ПН ХМНО Ємець І.О. також має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус при його вчиненні не врахував та не перевірив з якого дня у ПАТ «Укрсоцбанк» виникло право вимоги до ОСОБА_3 та чи дотриманий банком трирічний строк. Кредитний договір, договір іпотеки та виконавчий напис нотаріусу прямим чином стосуються його прав та інтересів, оскільки він є чоловіком ОСОБА_3, а стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя.

Представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» заперечувала проти заявлених позовних вимог з підстав, викладених у її письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи. Додатково зазначала, що ПАТ «Укрсоцбанк» не було реалізовано право вимоги до позичальника про дострокове повернення кредиту, оскільки кредитним договором кінцевий термін погашення кредиту встановлений 25 серпня 2018 року.

Представник третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_5 підтримав заявлені позивачем ОСОБА_1 позовні вимоги. Зазначав, що ОСОБА_3 дійсною було отримано повідомлення Банку від 16.04.2009 про дострокове повернення кредитних коштів. Після цього жодних повідомлень, вимог, позовів тощо від Банку вона не отримувала, жодних дій відповідно до кредитного договору та договору іпотеки не вчиняла.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано припиненим Іпотечний договір за №825/4-40/9/8-093 від 26.08.2008 року, укладений між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3., вилучено запис про іпотеку з Державного реєстру іпотек та державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Припинено обтяження нежитлових приміщень підвальної частини №1, 1,1-:-12; 1-го поверху №18-:-35, II; загальною площею 533,4 м2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, належних ОСОБА_3, вилучено запис з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Визнано виконавчий напис, виданий 14.01.2014 року приватним нотаріусом ХМО Ємець І.О., зареєстрований у реєстрі за №33, про звернення стягнення на вказані нежитлові приміщення таким, що не підлягає виконанню.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Вказане рішенням оскаржило ПАТ «Укрсоцбанк», просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність та необгрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 6-984/09 від 09 жовтня 2009 року задоволено позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 в повному обсязі, а саме стягнута непогашена заборгованість Відповідача станом на 02.06.2009 року в сумі 2274152,22 грн. 22 коп. та третейський збір в сумі 23141,52 грн. 52 коп. Вважає, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте зазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані не в повному обсязі.

Матеріали справи свідчать та не заперечують сторони, що 26 серпня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_3 укладений договір кредиту №825/1-40/1/8-012, згідно якого банк надав позивачу грошові кошти в розмірі 290 000,00 доларів США під 15 %, з кінцевим терміном повернення 25 серпня 2018 року( а. с. 13-16).

В якості забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов'язань перед відповідачем за цим кредитним договором між нею та Банком 26 серпня 2008 року укладено Іпотечний договір за №825/4-40/9/8-093( а. с. 17-19).

Відповідно до пункту 1.1. Іпотечного договору в якості забезпечення виконання ОСОБА_3 її зобов'язань перед іпотекодержателем за договором кредиту іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно- нежитлові приміщення підвальної частини №1, 1-:-12; 1-го поверху №18- 35, II; загальною площею 533,4 м2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та належать ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень.

ОСОБА_3 зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконала, заборгованість не погашена на цей час. У зв'язку з цим 16 квітня 2009 року ПАТ «Укрсоцбанк» надіслав ОСОБА_3 повідомлення із вимогою дострокового погашення кредиту в розмірі 270 666,64 доларів США (в т.ч. прострочена заборгованість 9662,22 доларів США; заборгованість за відсотками, які є простроченими, 8653,34 доларів США; сума пені, нарахована відповідно до п.4.1. договору, 5253,52 грн.) протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання цього повідомлення( а. с. 20).

Ухвалюючи рішення про припиненення Іпотечного договору від 26.08.2008 року, укладеного між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3., вилучення запису про іпотеку з Державного реєстру іпотек та державного реєстру речових прав на нерухоме майно; про припинення обтяження нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1, належних ОСОБА_3, вилучення запису з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна суд першої інстанції виходив з того що Банком було пропущено строк позовної давності в межах якого Банк мав право вимагати від ОСОБА_3 виконання зобов»язань за договором іпотеки, та оскільки початок перебігу строку позовної давності за вимогою ПАТ «Укрсоцбанк» про дострокове погашення починається з 17.05.2009 року, а Банк в межах трирічного строку не звернувся з позовною заявою про дострокове погашення кредиту.

Судова колегія знаходить вказаний висновок не обгрунтованим, таким що не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Частиною З ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею З Закону України «Про іпотеку» визначено, що взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно до ст.17 Закону України «Про іпотеку» передбачено вичерпний перелік підстав припинення іпотеки, а саме: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Як вбачається з п.1.1. кредитного договору від 26 серпня 2008 року, укладеного між Банком та ОСОБА_3, цей кредитний договір є діючим, кінцевий термін остаточного погашення кредиту встановлений до 25.08.2018 року.

Відповідно до п. 6.3 Договіру іпотеки від 26 серпня 2008 року укладеного між Банком та ОСОБА_3 дія цього Договору припиняється до припинення основного зобов»язання. Дія Договору іпотеки припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством України, зокрема, Законом України «Про іпотеку».

З матеріалів справи вбачається, та не заперечується сторонами, що заборгованість за договором кредиту не погашена і на цей час.

В зв»язку з наведеним посилання позивача, що строк стягнення заборгованості за договором кредиту сплинув є безпідставним та необгрунтованим, оскільки на підставі норм чинного законодавства Банк має право стягнути нараховані відсотки за користування кредитом, пені та інфляційні витрати. Оскільки іпотека має похідний характер від основного зобов'язання вона також є діючою .

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено вичерпний перелік підстав припинення іпотеки.

З наведенного вбачається, що Законом України «Про іпотеку» та договором іпотеки не передбачено припинення іпотеки за рішенням суду.

Тому суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку, що іпотечний договір є припиненим.

В зв»язку з наведеним судова колегія змінює рішення районного суду, скасувує його в частині задоволення позовних вимог про визнання припиненим Іпотечного договору укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3, вилучення запису про іпотеку з Державного реєстру іпотек та державного реєстру речових прав на нерухоме майно; припинення обтяження нежитлових приміщень підвальної частини що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та належать ОСОБА_3, вилучення запису з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Рішення районного суду в частині визнання виконавчого напису, виданого 14.01.2014 року приватним нотаріусом ХМО Ємець І.О. про звернення стягнення на вказані нежитлові приміщення таким, що не підлягає виконанню, судова колегія залишає без змін в зв»язку з наступним.

Як вбачається з матеріалів справи, приватним нотаріусом ХМНО Ємець І.О. 14.01.2014 року вчинено виконавчий напис зареєстрований у реєстрі за №33, згідно якого запропоновано звернути стягнення на нежитлові приміщення, загальною площею 533,4 м2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, які на підставі договору іпотеки №825/4-40/9/8-093 від 26.08.2008 року були передані ПАТ Укрсоцбанк» у забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за договором кредиту від 26.08.2008 року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації нежитлових приміщень запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» станом за період з 11.04.2011 року по 14.12.2011 року у розмірі 3 775 916,93 грн.; витрати на здійснення виконавчого напису 1000,00 грн. ( а. с. 32)

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно з п. 3.1 гл. 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється в межах цього строку (п. 3.3 гл. 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Частиною 1, 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України від 22.02.2012 №296/5.

Згідно з п.2.3. зазначеного Порядку, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу..

Згідно з п.3.5., п. 3.6. зазначеного Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, підтвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29.06.99 р. № 1171, а у разі вчинення виконавчого напису за договором іпотеки нотаріус перевіряє за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наявність чи відсутність заставної, наявність чи відсутність інших іпотекодержателів.

Відповідно до п. 1 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Із роз'яснень викладених у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» за № 2 від 31 січня 1992 року вбачається, що при вирішенні справ, пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими затвердженим постановою Ради Міністрів України від 12 жовтня 1976 року №483 Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів державних нотаріальних контор (з наступними змінами) і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк.

Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі.

Проте, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що на адресу позивача направлялось повідомлення - письмова вимога про усунення порушень.

Крім того, матеріали справи свідчать, що заборгованість розрахована відповідачем, є спірною в зв»язку з наступним.

Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив, з якого дня у ПАТ «Укрсоцбанк» виникло право вимоги до ОСОБА_3 і чи дотриманий банком трирічний строк, чим порушив приписи ч. 1 ст. 88 Закону "Про нотаріат" та п. 3.1 гл. 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконувала, в зв»язку з чим утворилася заборгованість. 16 квітня 2009 року ПАТ «Укрсоцбанк» надіслав ОСОБА_3 повідомлення із вимогою дострокового погашення кредиту в розмірі 270 666,64 доларів США (в т.ч. прострочена заборгованість 9662,22 доларів США; заборгованість за відсотками, які є простроченими, 8653,34 доларів США; сума пені, нарахована відповідно до п.4.1. договору, 5253,52 грн.) протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання цього повідомлення( а. с. 20).

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, яким встановлено, що ПАТ «Укрсоцбанк» реалізував наявне право вимоги до позичальника ОСОБА_3 про дострокове повернення кредиту, встановивши цим новий строк повернення кредиту, а саме протягом 30 календарних днів з моменту отримання повідомлення.

Тому є недоведеними доводи представника ПАТ «Укрсоцбанк», що ним не було реалізовано своє право вимоги до позичальника про дострокове повернення кредиту. Вказані доводи спростовуються наявним в матеріалах справи повідомленням ПАТ «Укрсоцбанк» від 16 квітня 2009 року.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Початок перебігу позовної давності за вимогою ПАТ «Укрсоцбанк» про дострокове погашення кредиту починається з 17.05.2009 року, а саме з дня, наступного за останнім днем погашення кредиту та виникненням у останнього права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

ПАТ «Укрсоцбанк» був встановлений новий строк погашення несплаченої суми кредиту, тому початок позовної давності для стягнення цього кредиту необхідно обчислювати з моменту невиконання ОСОБА_3 зобов'язання, тобто з 17.05.2009 року.

ПАТ «Укрсоцбанк» було пропущено трирічний строк позовної давності, який закінчився 17.05.2012 року. Лише у межах строку позовної давності ПАТ «Укрсоцбанк» мав право вимагати від ОСОБА_3 виконання зобов'язань за кредитним договором. Зі спливом позовної давності матеріальне суб'єктивне право припиняє своє існування. Зобов'язання за договором припиняється, відбувається його погашення.

Судова колегія вважає необґрунтованими посилання представника Банку, що строк позовної давності переривається в зв»язку з зверненням Банку з позовом до ОСОБА_3 до Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків та ухваленням цим Третейським судом 09 жовтня 2009 року рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором станом на 02.06.2009 року в сумі 2 274 152,22 грн. 22 коп. та третейського збору в сумі 23 141,52 грн. 52 коп. та переказом готівки за заявою на переказ готівки на погашення кредиту від 24.04.2012 року № FJB242.

Копію рішення Третейського суду від 09 жовтня 2009 року представник Банку не надав суду першої інстанції та про наявність вказаного рішення не зазначав в запереченнях на позов( а. с. 55-62). Про вказане рішення Банк зазначив тільки в апеляційній скарзі, але копія рішення Третейського суду була долучена до матеріалів справи в судовому засідання апеляційного суду тільки 18.02.2016 року ( а. с. 208-213).

З пояснень представника Банку вбачається, зазначене рішення третейського суду не пред»явлене до виконання до цього часу.

Причини ненадання вказаного рішення суду першої інстанції та причини непред»явлення цього рішення до виконання до теперішнього часу представник Банку не навів.

Зазначене свідчить про те, що заборгованість є спірною. В зв»язку з наведеним суд першої інстанції обгрунтовано визнав, що вчинення спірного виконавчого напису суперечить вимогам законодавства України, а тому не може вважатися правомірними та законними та визнав вказаний виконавчий напис, виданий 14.01.2014 року приватним нотаріусом ХМО Ємець І.О. про звернення стягнення на вказані нежитлові приміщення таким, що не підлягає виконанню.

Виходячи з наведеного колегія суддів, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення при неповному з»ясуванні обставин, що мають значення для справи, допустив невідповідність висновків суду обставинам справи, порушив норми матеріального та процесуального права, що згідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для змінення рішення районного суду, скасування його в частині задоволення позовних вимог про визнання припиненим Іпотечного договору укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3, вилучення запису про іпотеку з Державного реєстру іпотек та державного реєстру речових прав на нерухоме майно; припинення обтяження нежитлових приміщень, вилучення запису з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, 309, 313, ч.2 ст. 314, 316317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2015 року змінити, скасувавши його в частині задоволення позовних вимог про визнання припиненим Іпотечного договору за №825/4-40/9/8-093 від 26.08.2008 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3, вилучення запису про іпотеку з Державного реєстру іпотек та державного реєстру речових прав на нерухоме майно; та

припинення обтяження нежитлових приміщень підвальної частини №1, ,1-:-12; 1-го поверху №18-:-35, II; загальною площею 533,4 м2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровано в реєстрі №6304, та належать ОСОБА_3 та вилучення запису з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині.

В іншій частині вказане рішення залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: