УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Завгородня І.М., розглянувши матеріали за касаційною скаргою ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року у справі за поданням старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві МалівськоїНаталії Іванівни про надання дозволу на примусове проникнення до земельної ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_5, стягувач - ОСОБА_6,

в с т а н о в и в:

У червні 2016 року старший державний виконавець ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Малівська Н.І. звернулася до суду з поданням, в обґрунтування якого зазначала, що на виконанні у ВДВС перебувають виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів, виданих Дарницьким районним судом м. Києва від 28 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про заборону самовільного будівництва на земельній ділянці спільної приватної власності та за зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_2 до ОСОБА_6, Дарницької районної у місті Києва державної адміністрації про визнання незаконним та скасування розпорядження, відновлення стану земельної ділянки, припинення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Посилаючись на те, що строк добровільного виконання рішення сплив і боржники добровільно не виконують рішення суду, не надають доступу до земельної ділянки для примусового його виконання, просила суд надати державному виконавцю дозвіл на примусове проникнення на територію земельної ділянки боржників та до самочинно збудованих гаражу, сараю, огорожі з сітки-рабиці на металевих стовпах за адресою: АДРЕСА_1, через двері боржника у паркані до земельної ділянки або через частину житлового будинку, що належить стягувачу ОСОБА_6 для проведення виконавчих дій.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 15 листопада

2016 року, подання задоволено.

Дозволено примусове проникнення на територію земельної ділянки, що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на праві спільної приватної їх власності в АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, інтересах якого діє ОСОБА_3, просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що боржники були обізнані про перебування у відділі державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві на виконанні виконавчих листів, за якими зобов'язано ОСОБА_2 та ОСОБА_5 здійснити демонтаж самочинно збудованих гаражу і сараю, огорожі з сітки-рабиці на металевих стовпах на земельній ділянці спільної приватної власності по АДРЕСА_1; відновити стан вказаної земельної ділянки, який існував до початку незаконного самочинного будівництва; припинити вчинення перешкод ОСОБА_6 у користуванні встановленим обов'язковим проїздом (проходом) до його частини земельної ділянки та його частини житлового будинку по земельній ділянці площею 88 кв. м (з яких 19 кв. м належить ОСОБА_6.), яка на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва залишена у спільному користуванні ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, у зв'язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про задоволення подання.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових ухвал вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових ухвал.

Обставини, на які посилається заявник, не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за поданням старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві Малівської НаталіїІванівни про надання дозволу на примусове проникнення до земельної ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_5, стягувач - ОСОБА_6 за касаційною скаргою ОСОБА_2, інтересах якого діє ОСОБА_3, на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року.

Копію ухвали разом із доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.М. Завгородня