ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про закриття банківських рахунків та повернення грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4, який діє від імені ОСОБА_3, на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом.

Зазначав, що станом на 08 червня 2014 року в Кримському регіональному управлінні ПАТ КБ «ПриватБанк» на його ім'я відкрито особові рахунки, а саме: картковий рахунок для виплат № НОМЕР_1, на якому розміщено 75 932,77 дол. США та який дійсний до серпня 2017 року; картковий рахунок для виплат № НОМЕР_2 на якому розміщено 2 378 грн 22 коп., що дійсний до серпня 2017 року; картковий рахунок «Platinum» № НОМЕР_3, на якому розміщено 16 490 грн 43 коп., який дійсний до лютого 2015 року.

04 серпня 2014 року позивач направив на адресу банку заяву про закриття указаних банківських рахунків.

Оскільки банк не виконав вимоги заяви, не закрив банківські рахунки та не повернув позивачу грошові кошти, розміщені на цих рахунках, останній просив задовольнити позов.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2015 року, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, який діє від імені ОСОБА_3, просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленнюз таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у позові суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що зобов'язання за договорами з ПАТ КБ «ПриватБанк» укладеними працівниками Криміським регіональним управлінням ПАТ КБ «ПриватБанк» виконує автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» (далі - АНО «ФЗВ») за рахунок майна банку, яке знаходиться на території Республіки Крим та міста Севастополя, тому ПАТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем, позивачем не надано належних доказів того, що він звертався до АНО «ФЗВ» із вимогою про повернення ним коштів, розміщених на рахунках. Крім того, довідка від 04 серпня 2014 року надана позивачем як доказ щодо обґрунтованості його позовних вимог виконана з використанням технічних друкованих пристроїв, не містить підпису начальника департамента та відповідної печатки ПАТ КБ «ПриватБанк».

Судами встановлено, що банком Росії прийнято рішення від 21 квітня 2014 року № РН-33/І про припинення з 21 квітня 2014 року діяльності відокремлених структурних підрозділів на території Республіки Крим і на території міста федерального значення Севастополя - ПАТ КБ «ПриватБанк».

Дане рішення було підставою для придбання АНО «ФЗВ» прав (вимог) по зобов'язанням банку і здійснення компенсаційних виплат у порядку, встановленому статтями 7, 9 Федерального Закону № 39-ФЗ від 02 квітня 2014 року з ст. 7 Федерального Закону № 39-ФЗ Банком Росії направлено на адресу АНО «ФЗВ» повідомлення про виникнення підстав для придбання АНО «ФЗВ» прав (вимог) по вкладам, що розміщені в структурних підрозділах банків.

Ухвалою Центрального районного суду м. Сімферополя від 21 квітня 2014 року АНО «ФЗВ» передано в довірче управління майновий комплекс філії «Кримське регіональне управління ПАТ КБ «ПриватБанк», у зв'язку із чим АНО «ФЗВ» користується, володіє та розпоряджається всім майном ПАТ КБ «ПриватБанк», що знаходиться на території Республіки Крим та міста Севастополя.

Згідно із довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» від 08 червня 2014 року № 16619376 ОСОБА_3 станом на 08 червня 2014 року має у ПАТ КБ «ПриватБанк» наступні рахунки: «Стандарт» НОМЕР_4 на якому розміщено 816 534 грн 36 коп.; НОМЕР_5 на якому розміщено 2 378 грн 22 коп.; НОМЕР_6, на якому розміщено 75 932,77 дол. США та «Platinum» НОМЕР_7, на якому розміщено 16 490 грн 43 коп.

04 серпня 2014 року ОСОБА_3 направив на адресу ПАТ КБ «ПриватБанк» заяву про закриття указаних банківських рахунків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі.

Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (п. 1.8 Інструкції); договір банківського вкладу рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (п. 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтвердженодоговором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (п. 1.10 Інструкції).

Пункт 10.1 Інструкції передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно зі ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Довідка про наявність коштів на рахунках видана Кримським регіональним управлінням «ПАТ КБ «ПриватБанк» 08 червня 2014 року, тобто після прийняття рішення ПАТ КБ «ПриватБанк» про припинення діяльності філії від 15 травня 2014 року.

Відмовляючи у позові суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно встановив фактичні обставини справи, вірно визначив характер спірних правовідносин та норму права яка підлягала застосуванню, дійшов обґрунтованого висновку про те, що довідка, на яку посилався позивач, не є належним доказом внесення коштів, оскільки вона видана 08 червня 2014 року, після прийняття відповідачем 15 травня 2014 року рішення про припинення діяльності філії «Кримське регіональне управління «ПАТ КБ «ПриватБанк», на ній відсутній підпис відповідної посадової особи ПАТ КБ «ПриватБанк» та відтиск печатки банку.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, судові рішення у справі ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводами касаційної скарги не спростовані, тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Керуючись ст. ст. 333, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, який діє від імені ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючиО.П. Касьян
СуддіВ.П. Гончар Т.П. Дербенцева Д.О. Остапчук В.О. Савченко