Номер справи № 313/1170/16-ц
Номер провадження № 2/313/331/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2016 року Веселівський районний суд

Запорізької області

В СКЛАДІ:

Головуючого судді: Калабухової О.А.

При секретарі: Бадюла В.А.

За участю:

Представника позивача: ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому засіданні в залі засідань Веселівського районного суду цивільну справу за позовом:

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття, суд -

ВСТАНОВИВ

В провадженні Веселівського районного суду Запорізької області перебуває цивільна справа № 313/1170/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття, в якому вказане наступне:

07 серпня 1999 року між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, укладено шлюб, який зареєстровано 07 серпня 1999 року виконавчим комітетом Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області, актовий запис за № 10. У шлюбі подружжя мають неповнолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії І-ЖС за № 057126, виданим 07 травня 2000 року Менчикурівською сільською радою Веселівського району Запорізької області. ОСОБА_5 на даний час проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Факт батьківства відповідачем до теперішнього часу не оспорено. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. За час проживання у шлюбі, їх погляди на життя та в побуті розходилися у зв*язку з чим, у сім*ї виникали непорозуміння. Створити нормальні сімейні стосунки та взаємоповагу один до одного, за час проживання у шлюбі, позивачці та відповідачу не вдалося. Навпаки, їх ставлення до сім*ї привели до розладу і фактичного припинення шлюбних відносин. У зв'язку з цим, 01 серпня 2012 року рішенням районного суду шлюб між ними розірвано.

ОСОБА_5 з моменту припинення шлюбних відносин проживає разом з позичкою та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Угоди досягти з відповідачем щодо добровільної сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 не досягнуто, у зв'язку з чим позивачка вимушена звернутися до суду з вказаною заявою для примусового стягнення аліментів. Відповідач батьківські права та обов'язки відносно доньки ОСОБА_5, що передбачені ст. 150 Сімейного кодексу України, не виконує. Матеріальне становище позивачки є вкрай тяжким. ОСОБА_5 навчається у загальноосвітній школі. Усі витрати, пов'язані з вихованням, навчанням та розвитком і забезпечення доньки ОСОБА_5 здійснюються за її рахунок. Придбання доньці одягу, канцелярських предметів для навчання, предметів гігієни, продуктів харчування, ліків, оздоровлення, здійснюється за рахунок позивачки. Крім того, донька ОСОБА_5 перебуває на «Д» обліку у лікаря та має діагноз* вегетососудна дистонія. Мембрана. Постійно потребує лікування та проходження огляду у Запорізькій обласній лікарні. Це також потребує значних витрат, але відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги навіть на лікування дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідач будь-яких тяжких захворювань не має, та не має інших дітей, окрім доньки ОСОБА_5, тому має можливість і повинен сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 до досягнення ним повноліття. Позивач просить стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі - 1 000 гривень щомісячно на утримання доньки ОСОБА_5, вважає це таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судовий збір за розгляд даної позовної заяви слід стягнути з відповідача, оскільки після фактичного припинення шлюбних відносин донька перебуває на утриманні позивачки, відповідач аліменти на її утримання у добровільному порядку відмовляється сплачувати, та саме з вини останнього вона змушена звернутися до суду з вказаною позовною заявою. Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Представник позивачки у судовому засіданні на позовних вимогах наполягає, просить суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до повноліття дитини та пояснює, що відповідач офіційно ніде не працює, але періодично їздить на заробітки, від чого отримує прибуток. Таким чином, оскільки відповідач отримує прибуток, а у добровільному порядку відмовляється надавати кошти на утримання доньки ОСОБА_5, то позивачка має намір стягнути з нього аліменти на утримання останньої. Відповідач будь-яких тяжких захворювань не має, та не має інших дітей, окрім доньки ОСОБА_5. Отже, викладене свідчить про те, що відповідач має можливість і повинен сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 до досягнення нею повноліття. Вважаю, що стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі - 1000 гривень щомісячно на утримання доньки ОСОБА_5 є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, вважаю, що зазначаючи суму аліментів у твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно, це є та сума, яка частково покриє видатки на утримання щомісячного забезпечення доньки. А саме: на придбання одягу, предметів для навчання, предметів гігієни, продуктів харчування, ліків, так як донька має захворювання, сплату добровільних батьківських внесків за навчання у школі, оскільки після розірвання шлюбу усі ці витратити здійснюються за рахунок позивачки. Крім того, вважаю, що судовий збір за розгляд даної позовної заяви слід стягнути з відповідача, оскільки після фактичного припинення шлюбних відносин донька перебуває на утриманні позички, відповідач аліменти на її утримання у добровільному порядку відмовляється сплачувати, та саме з вини останнього вона змушена звернутися до суду з вказаною позовною заявою. Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Судові витрати стягнути з відповідача на користь держави.

Відповідач у судове засідання не зявлявся. Заяви про розгляд справи без його участі чи заперечень до Веселівського районного суду Запорізької області не надавав. Про розгляд справи був повідомлений відповідно до норм чинного законодавства України. Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу Веселівського РС УДМС України в Запорізькій області відповідач зареєстрований за адресою, яка вказана в позовній заяві, а саме: вул. Щорса, 2, с. Менчикури Веселівського району Запорізької області.

Враховуючи пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд відмічає наступне:

07 серпня 1999 року між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, укладено шлюб, який зареєстровано 07 серпня 1999 року виконавчим комітетом Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області, актовий запис за № 10. У шлюбі подружжя мають неповнолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії І-ЖС за № 057126, виданим 07 травня 2000 року Менчикурівською сільською радою Веселівського району Запорізької області. ОСОБА_5 на даний час проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач батьківські права та обов'язки відносно доньки ОСОБА_5, що передбачені ст. 150 Сімейного кодексу України, не виконує. Матеріальне становище позивачки є вкрай тяжким. ОСОБА_5 навчається у загальноосвітній школі. Усі витрати, пов'язані з вихованням, навчанням та розвитком і забезпечення доньки ОСОБА_5 здійснюються за рахунок позивачки. Придбання доньці одягу, канцелярських предметів для навчання, предметів гігієни, продуктів харчування, ліків, оздоровлення, здійснюється також за її рахунок. Крім того, донька ОСОБА_5 перебуває на «Д» обліку у лікаря та має діагноз* вегетососудна дистонія. Мембрана. Постійно потребує лікування та проходження огляду у Запорізькій обласній лікарні. Це також потребує значних витрат, але відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги навіть на лікування дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідач будь-яких тяжких захворювань не має, та не має інших дітей, окрім доньки ОСОБА_5, тому має можливість і повинен сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 до досягнення ним повноліття. Позивач просить стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі - 1000 гривень щомісячно на утримання доньки ОСОБА_5, вважає це таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судовий збір за розгляд даної позовної заяви слід стягнути з відповідача, оскільки після фактичного припинення шлюбних відносин донька перебуває на утриманні позивачки, відповідач аліменти на її утримання у добровільному порядку відмовляється сплачувати, та саме з вини останнього вона змушена звернутися до суду з вказаною позовною заявою. Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, тому судові витрати належить покласти на відповідача.

Враховуючи вище вказане, керуючись ст.ст. 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 110, 119, 208-218 ЦПК України, п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову, тобто з 08.09.2016 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп..

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з часу оголошення рішення.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_6

05.10.2016