УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Гвоздика П.О., Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г., Завгородньої І.М., Мартинюка В.І.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Порто-Франко» про стягнення коштів, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Порто-Франко» Красюка Ігоря Івановича на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 03 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, мотивуючи його тим, що 16 квітня 2014 року між нею та Публічним акціонерним товариством акціонерним банком «Порто-Франко» (далі - ПАТ АБ «Порто-Франко») укладений договір банківського вкладу («Динамічний») № НОМЕР_1.

ОСОБА_6 внесла на відкритий банком рахунок кошти у розмірі 49 628 дол. США.

29 липня 2014 року позивач письмово звернулася до відповідача із письмовою заявою про повернення банківського депозиту та переводу коштів до ПАТ КБ «ПриватБанк» на відповідний рахунок.

Відповідачем грошові кошти не повернуто та не перераховано на рахунок у іншому банку, у зв'язку з чим ОСОБА_6 звернулася до суду з даним позовом та з урахуванням уточнення позовних вимог просила суд стягнути з відповідача депозитний вклад у сумі 41 028 дол. США, 3 % річних - 427, 99 дол. США.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03 березня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто із ПАТ АБ «Порто-Франко» на користь ОСОБА_6 депозитний вклад у сумі 41 028 дол. США, що еквівалентно 531 312 грн 60 коп. за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ АБ «Порто-Франко» - Красюк І.І. просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 16 квітня 2014 року між ОСОБА_6 та ПАТ АБ «Порто-Франко» був укладений договір банківського вкладу № НОМЕР_1.

Відповідно до п. 1.2 цього договору вкладник вносить готівкові грошові кошти чи перераховує у безготівковій формі, а банк отримає на відкритий вкладнику рахунок грошові кошти в іноземній валюті у сумі 49 628,00 дол. США.

Відповідно до п. 1.1 договору банк відкриває вкладнику депозитний рахунок в іноземній валюті № НОМЕР_2/НОМЕР_1 в USDна строк до 16 квітня 2015 року.

Згідно з п. 1.4 договору за користування грошовими коштами, розміщеними на рахунку вкладника, банк начисляє і виплачує вкладнику щомісячні проценти по вкладу із процентною ставкою із розрахунку 3,0000 % річних.

Відповідно до п. п. 2.1.4 та 3.1.4 договору ОСОБА_6 29 липня 2014 року письмово звернулась до відповідача та просила повернути банківський депозит та перевести кошти до ПАТ КБ «ПриватБанк» на відповідний рахунок.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій на підставі ст. ст. 525, 526, 610, 625, 1058, 1060, 1061 ЦК України виходили з того, що, як вбачається з витягу з особового рахунку № НОМЕР_1, станом на 19 вересня 2014 року сума залишку на рахунку становить 41 028,00 дол. США, які позивачу не повернуті.

Проте з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій повністю погодитися не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

26 вересня 2014 року на підставі постанови Правління Національного банку України від 26 вересня 2014 року № 610 про віднесення ПАТ «Порто-Франко» до категорії неплатоспроможних Фонд запровадив тимчасову адміністрацію з 29 вересня 2014 року і розпочав процедуру виведення ПАТ «Порто-Франко» з ринку.

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Суди ці положення Закону не врахували, не звернули уваги на те, що з 29 вересня 2014 року Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «Порто-Франко» з ринку. На момент ухвалення рішення судом першої інстанції (02 жовтня 2014 року) у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Указана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2001цс15.

На вищевикладене суд першої інстанції уваги не звернув, належним чином не перевірив доводів уповноваженої особи Фонду у заяві про перегляд заочного рішення щодо поважності причин неявки у судові засідання, на що суд апеляційної інстанції також уваги не звернув та не перевірив доводів апеляційної скарги.

За викладених обставин ухвалені у справі судові рішення не можуть залишатися в силі, оскільки судами порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому згідно із ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Порто-Франко» Красюка Ігоря Івановича задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 03 березня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко В.І. Мартинюк