Справа № 299/1347/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 вересня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Кондора Р.Ю. і ОСОБА_1,

при секретарі: Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12 липня 2016 р. за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі Банк) звернулося у суд із позовом до ОСОБА_2 у травні 2016 р.

Просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.03.2012 р. у сумі 11532.99 грн., із яких: 601.48 грн. заборгованість за кредитом; 7106.13 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 2800 грн. заборгованість за пенею і комісією; 500 грн. фіксована частини штрафу; 525.38 грн. штраф у процентній складовій, а також судові витрати.

На обґрунтування зазначало, що 22.03.2012 р. відповідач отримав кредит у сумі 1400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном виконання, який відповідає дії картки.

Однак, відповідач неналежно виконував узяті на себе зобовязання, унаслідок чого станом на 31.03.2016 р. утворилася заборгованість на загальну суму 11532.99 грн.

Рішенням Виноградівського районного суду від 12.07.2016 р. у позові відмовлено.

У апеляційній скарзі Банк просить скасувати це рішення із підстав, передбачених п.п.2-4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, та ухвалити нове про повне задоволення позову. Указує, що строк позовної давності не пропущений, оскільки останній платіж за договором (у сумі 1530 грн.) відповідач здійснив 06.08.2013 р.; строк дії картки не припиняє строку дії договору; договір автоматично було пролонговано і такий діє дотепер (а.с.57-69).

Письмових заперечень або пояснень відповідач не подав, у судове засідання повторно не зявився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню із ухваленням нового по суті позовних вимог, із таких мотивів.

Суд першої інстанції виходив із факту закінчення трирічного строку позовної давності, оскільки строк дії картки складав 1 рік і закінчився 22.03.2013 р., а Банк предявив позов 18.05.2016 р. Збільшення строку позовної давності договором не обумовлювався, а про застосування строків позовної давності заявлено відповідачем.

Колегія суддів не погоджується із цим висновком у звязку з його невідповідністю обставинам справи та порушенням норм матеріального права.

Так, статтею 15 ЦК передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом положень статті 256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Положеннями статей 263, 264 ЦК передбачено обставини, за яких перебіг позовної давності переривається та зупиняється.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК визначено, що позовна давність переривається, вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред'явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору (правова позиція ВСУ в справі № 6-14цс14).

Як видно з наданих апеляційному суду документів, строк дії виданої ОСОБА_2 22.03.2012 р. кредитної картки встановлений терміном до листопада 2015 р. Згідно з розрахунком заборгованості станом на 31.03.2016 р. (а.с.4-5), 06.08.2013 р. відповідач уніс на погашення за наданим кредитом (остання графа в розрахунку) 1530 грн.

Указані факти ОСОБА_2 не спростовані.

Отже, висновок суду першої інстанції про відмову в позові через сплив позовної давності є помилковим (навіть за наявності хоча б однієї із указаних обставин).

При цьому встановлений судом той факт, що умови кредитного договору б/н від 22.03.2012 р. відповідачем ОСОБА_2 порушені, поро що свідчить розрахунок позивача, відповідачем не оспорений і в апеляційному порядку не оскаржений.

За правилами ст.ст. 526, 599, 1054 ч.1 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов'язання, а саме: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Доказів погашення ОСОБА_2 заборгованості немає.

Отже, вимога позивача є правомірною і доведеною.

Згідно з положеннями ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не можна визнати законним і обґрунтованим, у зв'язку з чим таке підлягає скасуванню, а позов - повному задоволенню.

За приписами ст. 88 ЦПК України судові витрати (судовий збір) на загальну суму 2893,80 грн. належить покласти на відповідача та присудити позивачу (а.с.1, 56).

Керуючись ст. 526, 599, 1054 ч.1 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 212, 213, 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.3, п.4, ч.2, 313, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

1.Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

2. Рішення Виноградівського районного суду 12 липня 2016 р. скасувати.

3. Позов задовольнити.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» 11532 (одинадцять тисяч пятсот тридцять дві) гривні 99 коп. заборгованості за кредитним договором № б/н від 22.03.2012 р., а саме: за кредитом 601,48 грн., по процентах за користування кредитом 7106,13 грн., пені та комісії 2800,00 грн., штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) 525,38 грн.

5. Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» 2893,80 грн. судового збору.

6. Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: