АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1922/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Грох Л.М.,

суддів: Пастощука М.М., Костенка А.М.,

секретар Кошельник В.М.,

з участю апелянта та його представника,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради про визнання права забудовника на гараж за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 серпня 2016 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Хмельницької міської ради про визнання права забудовника на гараж з правом здачі гаража в експлуатацію та отримання на своє імя правовстановлюючих документів на гараж. В обґрунтування позову вказував, що рішенням Хмельницького міськвиконкому від 14.05.1981 року № 112 «Про виділення земельних ділянок під будівництво гаражів» його батькові ОСОБА_2 було виділено земельну ділянку площею 21 кв.м по вулиці Щедріна, 9/1 у м. Хмельницькому для будівництва гаража. В тому ж році батьком було побудовано гараж, проте не введено його в експлуатацію та не оформлено право власності на нього. 28.04.2005 року батько позивача помер. На даний момент власників навколишніх гаражів організовано в гаражний кооператив «Дубово». Хмельницьке БТІ листом від 22.05.2012 повідомило позивача про відсутність реєстрації права власності на гараж. Враховуючи, що будівництво цього гаража блок 11 бокс 65 в гаражному кооперативі «Дубово» здійснювалося на відведеній для цих цілей земельній ділянці на законних підставах, але після закінчення такого будівництва вказаний гараж не здано в експлуатацію, до нього як спадкоємця, переходять права забудовника на оформлення зазначеного гаража у встановленому законом порядку, а сам гараж слід вважати до здачі його в експлуатацію незавершеним будівництвом.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 серпня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає що при ухваленні рішення судом неповно зясовано обставини справи, порушено норми матеріального та процессуального права, а тому просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов. Вважає помилковим висновок суду про можливість визнання права власності в порядку спадкування на недобудований гараж відповідно до чинного законодавства України. Судом не враховано, що після закінчення будівництва вказаний гараж не здано в експлуатацію, тому до позивача, як до спадкоємця, переходять лише права забудовника на оформлення зазначеного гаража у встановленому законом порядку. Не враховано, що у встановлений законом строк лише позивач прийняв спадщину. Інший спадкоємець за законом, ОСОБА_3, заяву про прийняття спадщини не писав, жодних претензій на спадщину не має. Його матір ОСОБА_4 не є спадкоємцем, оскільки шлюб між нею та спадкодавцем було розірвано задовго до смерті батька.

В засіданні апеляційного суду апелянт та його представник підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

В засіданні 04.10.2016 року представник відповідача просила відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального права та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Судом першої інстанції не в повній мірі зясовано обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що до спадкоємців спадкодавця переходить в порядку спадкування право власності на гараж, а не право забудовника, а крім того, інші спадкоємці мали б бути залучені до участі в справі співвідповідачами.

Проте з таким висновком не можна погодитися, зважаючи на таке.

Так, встановлено, що рішенням Хмельницького міськвиконкому від 14.05.1981 року № 112 «Про виділення земельних ділянок під будівництво гаражів» батькові позивача ОСОБА_2 виділено земельну ділянку площею 21 кв.м по вулиці Щедріна, 9/1 у м. Хмельницькому для будівництва гаража. В тому ж році батьком було побудовано гараж, проте не введено його в експлуатацію та не оформлено право власності на нього. Власники гаражів у цьому гаражному масиві створили гаражний кооператив «Дубово», членом якого був і ОСОБА_2

28.04.2005 року ОСОБА_2 помер.

Спадкоємцем ОСОБА_2 за законом першої черги, що належно прийняв спадщину, є його син ОСОБА_1, за його заявою заведено спадкову справу.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи, матеріалами спадкової справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 ЦК Української РСР 1963 року (в редакції на час виникнення спірних відносин) право власності у набувача майна за договором (а у державних організацій - право оперативного управління) виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачене законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 181 ЦК України приміщення гаража, розташованого на земельній ділянці, відноситься до нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості).

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час спорудження гаража батьком позивача регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами), які передбачали, що обєкти повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію.

Отже, за наявності акта відведення земельної ділянки під забудову і дозволу на будівництво, якщо гараж не введено в експлуатацію, будівництво є незавершеним.

За змістом ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно розяснень Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 про судову практику у справах про спадкування» (пункт 8) якщо будівництво здійснювалося згідно з законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням.

З врахуванням наведеного після смерті права та обовязки спадкодавця як забудовника гаража увійшли до складу спадщини і переходять в порядку спадкування до спадкоємця, що належно прийняв спадщину.

Апеляційним судом встановлено, що інший спадкоємець за законом першої черги, син спадкодавця ОСОБА_3, заяву про прийняття спадщини не писав, жодних претензій на спадщину не має.

Матір позивача ОСОБА_4 не є спадкоємцем за законом, оскільки шлюб між нею та спадкодавцем розірвано до смерті останнього, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.37).

Тому вбачаються підстави для визнання в порядку спадкування за позивачем права забудовника на гараж блок 11 бокс 65, що в гаражному кооперативі «Дубово» в місті Хмельницькому по вулиці Щедріна, 9/1.

Зміст права забудовника визначено чинним законодавством, тому не потребує деталізації у рішенні суду.

З врахуванням наведеного рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 серпня 2016 року скасувати та ухвалити нове.

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право забудовника на гараж блок 11 бокс 65, що в гаражному кооперативі «Дубово» в місті Хмельницькому по вулиці Щедріна, 9/1.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя Апеляційного суду Л.М.Грох

__________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_5І Провадження № 22-ц/792/1922/16

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 2