УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні майном, відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Волинської області від 21 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із указаним позовом, у якому просила усунути перешкоди в користуванні належному їй на праві власності будинком, господарськими будівлями та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_5 перенести всі наявні вулики із земельної ділянки, що знаходиться за вищезгаданою адресою на відстань не менше 300 м від її домогосподарства; заборонити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розміщення і утримання бджолосімей на земельній ділянці за вищевказаною адресою; стягнути з ОСОБА_5 25 тис. грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що, мешкає за адресою: АДРЕСА_1. По сусідству з її будинковолодінням, на земельній ділянці, за адресою: АДРЕСА_2, належній ОСОБА_6, її син - ОСОБА_5, займається бджільництвом, утримує пасіку, що нараховує до тридцяти шести бджолиних сімей. Наявність такої кількості бджіл на відстані 12 метрів від її будинку, створює перешкоди у проживанні і користуванні земельною ділянкою та іншим майном, завдає шкоди її здоров'ю та членам її сім'ї. Ураховуючи наведені обставини просила позов задовольнити.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 19 квітня 2016 року позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_5 та ОСОБА_6 облаштувати бджолопасіку, яка знаходиться в АДРЕСА_1, а саме: облаштувати пасіку огорожею висотою 2, 5 м від землі; обсадити територію пасіки плодовими деревами та кущами; розмістити бджолині сім'ї на земельній ділянці з розрахунку 30-35 кв.м. на кожен вулик. В решті позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 21 червня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_5 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_4 житловим будинком та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом перенесення всіх вуликів із земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на відстань не менше 300 м від житлового господарства ОСОБА_4 Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1 тис. грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про судовий збір. У решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваного судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов частково, суд апеляційної інстанції, застосувавши положення ст. ст. 103, 104, 152 ЗК України, ст. 391 ЦК України, ст. ст. 1, 15, 33 ЗУ «Про бджільництво», Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів №173 від 19 червня 1996 року та Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєнь бджіл № 9 від 30 січня 2001 року, виходив із того, що відповідачі, утримуючи пасіку, що знаходиться на належній їм земельній ділянці, у безпосередній близькості із земельною ділянкою ОСОБА_4, порушують права останньої та членів її сім'ї, що полягає у нанесенні бджолами шкоди їхньому здоров'ю, створенні незручностей у проживанні, перешкоджанні у веденні особистого господарства та відпочинку.

Установивши порушення прав власника суди вірно застосували положення ч. 3 ст. 386 ЦК України щодо відшкодування шкоди.

Доводи заявника зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте в силу ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 21 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

Л.М. Мазур

Т.О.Писана