Справа №333/605/16-ц
Провадження № 2/333/954/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.09.2016р. м. Запоріжжя

Коммунарський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Боровікової А.І., при секретарі Носаченко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення в квартиру та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, Комунарський районний відділ управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2016р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним первісним позовом, посилаючись на те, що в січні 2005 року він почав проживати однією сімєю з відповідачкою ОСОБА_2 в належній їй та її батькам квартирі АДРЕСА_1. Квартира складається із 4-х кімнат та підсобних приміщень. 17.09.2005 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 12.02.2008 року за згодою відповідачів позивач був зареєстрований в квартирі за вищевказаною адресою. В період сумісного життя він з відповідачкою ОСОБА_2 зробив ремонт в квартирі, а саме відремонтували: кухню, ванну кімнату, туалет, коридор та одну кімнату. Купили нові меблі на кухню та в кімнату, а також замінили всю техніку на кухні, купили два телевізора, компютер, ноутбук, машину та інші речі.

Але згодом шлбні відносини були припинені через сварки, які влаштовувала відповідачка, а Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.02.20015 року шлюб між сторонами було розірвано.

Після розірвання шлюбу відповідачка ОСОБА_2 почала створювати позивачу неможливі умови для проживання, влаштовувала сварки, виганяла його з квартири, а в березні 2015 року на вхідних дверях квартири встановила інший замок і перестала впускати позивача до квартири, в звязку з чим позивач вимушений був тимчасово проживати у друзів та знайомих. В квартирі залишились усі його особисті речі, документи та майно, що вони придбали під час шлюбу з ОСОБА_2 Іншого житла, зазначає позивач, він не має.

Посилаючись на ст. 405 ЦК України, ст.ст. 64, 156 ЖК України, позивач за первісним позовом ОСОБА_1 просить суд вселити його в квартиру № 8. буд. № 22 по вул. Радгоспній м. Запоріжжя та зобовязати відповідачів не перешкоджати йому у користуванні зазначеним житловим приміщенням.

Відповідачі за первісним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду із вищевказаним зустрічним позовом, посилаючись на те, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 25.01.2007 року, виданого Комунарською районної адміністрацією ЗМР, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2. належить на справі спільної часткової власності в рівних долях: ОСОБА_5 1/4 частка (помер 09.12.2014 року); ОСОБА_3 ? частка (третя особа, мати позивачки; ОСОБА_6 1/4 частка; ОСОБА_4 1/4 частка ( син позивачки).

Після смерті її батька ОСОБА_5, позивачка отримала у власність належну батькові ? частки квартири на підставі Свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5

Згідно довідки № 673 від 14.03.2016 року, виданої ЦОА № 12 в квартирі, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Радгоспна, буд. 22. кв. 8 зареєстровані: ОСОБА_2, її мати ОСОБА_3, відповідач. ОСОБА_1, який є її колишнім чоловіком Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1Вікторович є моїм колишній чоловіком.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2015 року шлюб між сторонами розірвано.

Вищезазначеним рішенням було встановлено, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з грудня 2014 р.

Відповідач у квартирі не проживає та взагалі не має ніякого відношення до останньої. Після припинення шлюбних відносин, а саме з грудня 2014 р, відповідач поновив своїй попередні відносини із своєю колишньою дружиною ОСОБА_7 та переїхав до неї за адресою: м. Запоріжжя, вул. Звільнена, буд. 51.

Факт того, що Відповідач з 28.12.2014 року не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. кв. 8. також підтверджується Актом про не проживання від 11.03.2016 р., складеним комісією в складі молодших спеціалісті ЦОА № 12. в присутності сусідів.

Наявність у квартирі зареєстрованих осіб, а саме Відповідача, перешкоджає позивачці в повній мірі користуватися належними їй правами власника.

Оскільки відповідач добровільно пішов із спірної квартирі у грудні 2014р., позивачка просить суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі за вищевказаною адресою.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) ОСОБА_1 первісний позов підтримав, зустрічний позов не визнав, надав суду пояснення, аналогічні викладеним в первісній позовній заяві, просив суд задовольнити первісний позов, у задоволенні зустрічного відмовити.

Відповідачка за первісним позовом, позивачка за зустрічним в судовому засіданні первісний позов не визнала, зустрічний підтримала, надала суду пояснення, аналогічні викладеним в зустрічній позовній заяві, просила суд її задовольнити.

Відповідачка за первісним позовом (третя особа за зустрічним) ОСОБА_3 позов не визнала, суду пояснила, що припинивши з донькою шлюбні відносини, позивач добровільно залишив квартиру, забравши належні йому речі та майно, при цьому не здійснює квартплату та не сплачує комунальні послуги, які нараховуються на останнього як на зареєстрованого за адресою спірної квартири, що покладає на нею з донькою додаткові фінансові навантаження, та взагалі реєстрація позивача за адресою належної їй та доньці квартирі перешкоджає у здійсненні ними права власності на останню. Просила суд відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний.

Треті особи до судового засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, тому, керуючись ст.ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності третіх осіб.

Вислухавши пояснення сторін, третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов не підлягає задоволенню, зустрічний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено:

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло № 26490 від 25.01.2007 року, виданого Комунарською районної адміністрацією Запорізької міської ради, квартира, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Радгоспна, буд. 22. кв. 8. належить на справі спільної часткової власності в рівних долях громадянам:

ОСОБА_5 1/4 частка (батькові позивачки за зустрічним позовом, який помер 09.12.2014 року); ОСОБА_3 ? частка (третя особа за зустрічним позовом, відповідачка за первісним); ОСОБА_6 1/4 частка; ОСОБА_4 1/4 частка ( третя особа за зустрічним, син позивачки ОСОБА_2 (ОСОБА_6).

Належна батькові ? частина вищевказаної квартири після смерті останнього належить позивачці за зустрічним позовом ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5, померлого 09.12.2014р.

Згідно довідки № 673 від 14.03.2016 року, виданої ЦОА № 12 в квартирі, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Радгоспна, буд. 22. кв. 8 зареєстровані: ОСОБА_2; ОСОБА_3; ОСОБА_1.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Відповідно до ч. З ст. 61 ЦПК обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вищезазначеним рішенням було встановлено, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з грудня 2014 року.

Як вбачається з пояснень в судовому засіданні позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_2ІФ. відповідач (позивач за первісним) ОСОБА_8 не проживає в спірній квартирі з листопада 2014р., проте, коли 09.12.2014р. помер її батько, вона покликала колишнього чоловіка ОСОБА_1, з яким на той час в неї були нормальні людські стосунки, допомогти їй з влаштуванням поховання померлого батька, на що той погодився, а тому був присутнім на похованні, після чого в квартирі жодного разу не зявлявся, речі та майно, належне йому, забрав, вселитися в квартиру не намагався, перешкод у користуванні квартирою вона ОСОБА_8 не чинила, навпаки просила його, пішовшого до своєї першої дружини, повернутися до неї та продовжити проживати в спірній квартирі однією сімєю, проте, відповідач відмовився.

Вищевказане підтвердили в судовому засіданні третя особа ОСОБА_3, яка є матірю позивачки та співвласницею спірної квартири, а також свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які є сусідами сторін, проживають з ними в одному підїзді, часто відвідують ОСОБА_3, та з пояснень яких вбачається, що після поховання батька позивачки, відповідача ОСОБА_1 вони в квартирі жодного разу не бачили, їм відомо зі слів позивачки, що її колишній чоловік ОСОБА_1 повернувся до своєї колишньої дружини, в звязку з чим донька через суд розірвала шлюб.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 у належній позивачу (за зустрічним позовом) квартирі не проживає з грудня 2014р., речей йому належних в квартирі не має, комунальні послуги та квартплату відповідач не сплачує.

При цьому реєстрація відповідача за адресою належної позивачці квартири чинить останній перешкоди у користуванні власністю.

Відповідно до ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України, право члена сімї власника квартири, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним з ним проживанням у цьому будинку. Житлове приміщення, яке він має право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка за зустрічним позовом посилаються на те, що відповідач (її колишній чоловік) не проживає у належній їй квартирі понад один рік без поважних причин, а саме з грудня 2014р.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Таким чином, дослідивши вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач, який є колишнім членом сімї позивачки, у спірній квартирі не проживає більше одного року, а тому позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування останньою, суд вважає обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про вселення не підлягає задоволенню за недоведеністю.

Водночас, відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003р. „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою) свідоцтва про смерть.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню на користь позивача підлягають понесені ним судові витрати у сумі 551 грн. 21 коп.

Керуючись ст. 156 ЖК України, ст.ст. 405, 391 ЦК України, ст.ст. 212-214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні первісного позову відмовити.

Зустрічний позов задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні належним їй на праві власності житловим приміщенням шляхом визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_3.

Рішення суду є підставою для Комунарського районного відділу у місті Запоріжжя Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області для зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 551 грн. 21 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.І. Боровікова