Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

Іменем України

08 лютого 2016 р. Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі - Гудковій Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення часток, -

ВСТАНОВИВ :

09 грудня 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, в якому просить визнати, що ОСОБА_1 належить ? частка, а ОСОБА_4 належала ? частка в праві власності на: кв.№3 по пр.Леніна,157 в м.Миколаєві, кв.№5 по вул.Севастопольська,175 в м.Миколаєві, житловий будинок №19-а по вул. Десантників в с.Морське Березанського району Миколаївської області, земельну ділянку на території Коблівської сільської ради площею 0,2500 га та земельну ділянку на території Коблівської сільської ради площею 0,0420 га - в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує.

Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

15 серпня 1961 року ОСОБА_1 одружився з ОСОБА_5, після чого остання змінила прізвище на «Коптіна».

Згідно Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 29.12.1993 року, цілий житловий будинок з належних до нього будівель та споруд, який розташований в с.Морське по вул.Десантників за №19-а належить ОСОБА_4

14 травня 2005 року ОСОБА_4 купила квартиру АДРЕСА_1 (договір купівлі-продажу квартири від 14.05.2005 року).

Рішенням виконавчого комітету Коблівської сільської ради №25 від 20.03.2000 року затверджено перелік назв вулиць та нумерації житлових будинків Коблевській сільській раді згідно додатку, за яким будинок №36 по вул.Десантників в с.Морське належить ОСОБА_4

Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.05.2006 року, ОСОБА_4 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_2, що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.06.2006 року.

Відповідно до Державного акту на права приватної власності на землю серії І-МК №038484 на підставі рішення виконавчого комітету Коблівської сільської Ради народних депутатів від 12 грудня 1996 року №109 ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,2500 гектарів в межах згідно з планом для обслуговування жилого будинку і господарських будівель.

Згідно Державного акту на право приватної власності серії І-МК №038468 на підставі рішення виконавчого комітету Коблівської сільської Ради народних депутатів від 12 грудня 1996 року №109 ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0420 гектарів в межах згідно з планом для ведення особистого підсобного господарства

20 березня 2008 року ОСОБА_4 померла.

За час свого життя, 13 грудня 2006 року ОСОБА_4 склала заповіт, відповідно до якого належну їй на праві приватної власності частку квартири АДРЕСА_3 та належну частку квартири АДРЕСА_4 заповіла сину ОСОБА_2, а належну їй частку житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель та споруд, а також земельну ділянку до цього будинку, що знаходяться за адресою: с.Морське Березанського району Миколаївської області по вул. Десантників,19-А заповіла сину ОСОБА_3

Постановою Другої Миколаївської державної нотаріальної контори від 18 вересня 2015 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії-видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до ст. ст. 60, 61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно до ч.3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Згідно ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення часток у праві спільної сумісної власності на спадкове майно з метою можливості надалі реалізації ними права спадкування за законом.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ніяких домовленостей про розмір часток між співвласниками не було, жодних доказів щодо цього суду не надано, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

У відповідність зі ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України , суд , -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення часток - задовольнити.

Визнати, що частки у справі спільної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4, яка померла 20 березня 2008 року, на квартиру АДРЕСА_1, квартиру АДРЕСА_5, житловий будинок №19-а по вул. Десантників в с.Морське Березанського району Миколаївської області, земельну ділянку на території Коблівської сільської ради площею 0,2500 га, відповідно до державного акту І-МК №038484 про право приватної власності та земельну ділянку на території Коблівської сільської ради площею 0,0420 га, відповідно до державного акту І-МК №038468 про право приватної власності - є рівними і складають по ? за кожним.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Гуденко О.А.