Справа № 351/1179/16-ц
Номер провадження №2/351/771/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 жовтня 2016 року м.Снятин
Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Сегіна І.Р.
з участю секретаря Маланчук С.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України, -
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України. Позовні вимоги мотивувала тим, що 14.08.2009р. вона з відповідачем розірвала шлюб. Від спільного проживання у шлюбі у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу проживає разом із матір'ю ОСОБА_1, перебуває на повному її утриманні, участі у вихованні та догляді за дитиною відповідач не бере, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, матеріальної допомоги не надає. Вона має намір разом з дитиною тимчасово виїжджати за кордон, а саме: до Росії, Білорусії та Болгарії для відпочинку та оздоровлення. Однак, відповідач не може надати дозвіл на виїзд малолітньої дитини разом з нею за кордон, у зв'язку з тим, що їй вже декілька років невідоме його місце проживання. Вважає, що виїзд дитини за кордон сприятиме розширенню світогляду, добре позначиться на його духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, фізично та морально зміцнить його, розширить його кругозір. Крім того, на її думку, перебування дитини на морі буде профілактикою застудних захворювань. Просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітнього сина ОСОБА_3 за межі України без дозволу та супроводу батька ОСОБА_3 на період з 20.08.2016р. по 20.08.2017р. в Російську Федерацію, Білорусію та Республіку Болгарію.
Позивачка в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач повторно в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча належним чином у встановленому законом порядку повідомлявся про час та місце розгляду справи, зокрема через газету «Галичина». А тому, справу слід розглянути заочно у відсутності відповідача.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
14.08.2009р. розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 26.09.2012р.
02.03.2003р. у позивачки та відповідача народився син ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження, перекладеним на українську мову нотаріальним перекладачем з російської мови від 05.03.2009р..
Згідно довідки Олешківської сільської ради від 14.07.2016р. до складу сім'ї позивачки входить син ОСОБА_3
Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобовязані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ч.1,ч.2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до абзацу 3 ч.3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Абзацами 1,2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Відповідно до абз. 9 п.п.2, п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Як вбачається з пояснень позивачки, вона має намір поїхати з дитиною за кордон для відпочинку та оздоровлення на тривалий час, що може свідчити про зміну місця проживання дитини. При цьому, відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. Жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обгрунтовувували його відмову, він не наводить.
З врахуванням обставин справи та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, на підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов частково підставний та підлягає до часткового задоволення, з тих мотивів, що позивачка просить надати їй дозвіл на виїзд неповнолітнього ОСОБА_3 за межі України, в Російську Федерацію, Білорусію та Республіку Болгарію на строк один рік, що є свідченням того, що вона має намір змінити місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_4, що суперечить вимогам ст. 141 СК України, ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та буде порушувати права відповідача ОСОБА_3 щодо його спілкування з дитиною та її виховання, з чим суд не може погодитись, а тому, позивачці слід надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітнього ОСОБА_3 за межі України, в Російську Федерацію, Білорусію та Республіку Болгарію на строк шість місяців, з 07.10.2016р. по 07.04.2017р. включно. В решті позову відмовити.
На підставі викладеного, Конституції України, ст.ст. 19, 150, 155, 157, 160 СК України, ст.313 ЦК України, ст. 9 Конвенції про права дитини, ст. 4 Закону України «Про порядок виїздуз України та в'їзду в Україну громадян України», керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позов задовольнити частково.
Надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без дозволу та супроводу батька ОСОБА_2 за межі України, в Російську Федерацію, Білорусію та Республіку Болгарію на строк шість місяців, з 07.10.2016р. по 07.04.2017р. включно.
В решті позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його постановив у разі подання заяви протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Снятинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Суддя Снятинського районного суду Сегін І.Р.