РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

ун. № 759/2385/15-ц

пр. № 2/759/166/16

16 лютого 2016 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Лопатюк Н.Г.,

при секретарі Фещук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного антикорупційного порталу «АНТІКОР», Товариства з обмеженою відповідальністю «ХостПро», ОСОБА_2 про визнання недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію інформацію та зобов'язання вчинити певні дії

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національного антикорупційного порталу «АНТІКОР», ТОВ «ХостПро», ОСОБА_2 про визнання недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію інформацію та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 о 17 год. 21 хв. у мережі Інтернет на веб-сайті http://antikor.com.ua у розділі «Статті» підрозділі «Позиція» підрозділі «Різне» було опубліковано статтю російською мовою під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1», в якій було поширено недостовірну та таку, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача та членів його сім'ї, інформацію.

Публікація вищевказаної статті на веб-сайті http://antikor.com.ua була розміщена з посиланням на матеріали інтернет-ресурсу Vlasti.net, однак на вимогу позивача редакція інтернет-порталу Vlasti.net видалила статтю під назвою «Семейный подряд в Киевском хозсуде», як таку, що не відповідає дійсності, принижує його честь, гідність та ділову репутацію та членів його сім'ї.

У вищевказаній статті інформація викладена неправдиво, перекручено та неповно, зокрема, є недостовірною та такою, що не відповідає дійсності наступна інформація: «… конечным выгодополучателем преступной схемы является служитель Фемиды - судья Хозяйственного суда г. Киева ОСОБА_8»; «… в самый разгар Майдана, когда трон под ОСОБА_9 основательно зашатался, 30 января 2014 года ОСОБА_10 якобы дарит свои 36 % «НПП «Свет» некому ОСОБА_3»; «Г-н ОСОБА_3, кроме того, что он адвокат и даже заместитель председателя совета адвокатов Киевской области, известен в юридических кругах прежде всего тем, что является супругом вышеупомянутой судьи Хозяйственного суда г. Киева. Ведь, согласитесь, убеждать суд имея там родственников гораздо легче, чем не имея оных.»; «Появление ОСОБА_3 среди участников ООО стало первым шагом в схеме захвата корпоративных прав в «НПП «Свет».»; «ОСОБА_10 (как миноритарный акционер АО «ЦентрСвет») и ОСОБА_3 (как участник ООО «НПП «Свет») синхронно обратились с исковыми заявлениями в Хозяйственный суд Киева. Тот самый, где судьей работает жена ОСОБА_4!»; «О том, что действия ОСОБА_10 и ОСОБА_4 полностью согласовывались и были звеньями одной цепи, свидетельствует хотя бы тот факт, что их интересы в суде представлял один адвокат - ОСОБА_5.»; «В результате судебного «разбирательства» 24.09.2014 года Хозяйственный суд г.Киева (дело № 910/10184/14) удовлетворил безосновательные требования ОСОБА_4 и ОСОБА_6»; «Стоить ли говорить, что решение принималось судьей ОСОБА_11, который является кумом ОСОБА_4 и которая, судя по всему, и договаривалась о принятии заведомо неправосудного решения?»; «Невзирая на кощунственную неправосудность решений суда первой инстанции, Киевский апелляционный хозяйственный суд (в составе судей ОСОБА_12, ОСОБА_13 и ОСОБА_14) 20.11.2014 года оставил его в силе. Наверное, желание помочь мужу коллеги-судьи перевесило закон, здравый смысл и судейскую честь.»; «Ведь очевидно, что в действиях ОСОБА_6, ОСОБА_7 и ОСОБА_4 усматривается состав преступления, предусмотренный ч. 4 ст.190 УК Украины (мошенничество, совершенное в особо крупных размерах и организованной группой), а также побуждение к совершению преступления, предусмотренного ч. 2 ст. 375 УК Украины (принятие судьями заведомо неправосудного решения из корыстных побуждений).»; «А пока правоохранители думают, ОСОБА_3 только получив на руки указанные судебные решения, не дожидаясь соответствующего судебного приказа, уже 26.11.2014 направил телеграфное сообщение о проведении общего собрания участников ООО «НПП «Свет» на 28.11.2014 в офисе его юридической компании ООО« Сиваш» с повесткой дня о назначении нового директора и принятии устава в новой редакции.».

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідачі, представник відповідачів в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи неодноразово були повідомлені належним чином, а тому суд вважає за можливе на підставі ст.ст169, 224 ЦПК України слухати справу у їх відсутності та ухвалити заочне рішення.

Представник позивача проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Вислухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини даної справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В ході судового розгляду даної цивільної справи встановлено, що дійсно ІНФОРМАЦІЯ_2 о 17 год. 21 хв. у мережі Інтернет на веб-сайті http://antikor.com.ua у розділі «Статті» підрозділі «Позиція» підрозділі «Різне» було опубліковано статтю російською мовою під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка розміщена для публічного ознайомлення в режимі вільного доступу за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3

Публікація статті на веб-сайті http://antikor.com.ua розміщена з посиланням на матеріали інтернет-ресурсу Vlasti.net.

Також встановлено, що на вимогу позивача редакція інтернет-порталу Vlasti.net видалила статтю під назвою «Семейный подряд в Киевском хозсуде», як таку, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача та членів його сім'ї.

З урахуванням викладеного вище суд дійшов висновку, що першоджерела матеріалу статті «ІНФОРМАЦІЯ_1» не існує, тому дана стаття безпідставно до цього часу розміщена на веб-сайті http://antikor.com.ua, з посиланням на недостовірні матеріали.

Отже, частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з наступного.

Згідно ч.1 ст.200 ЦК України, інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі.

Статтею 270 ЦК України встановлено, що відповідно до Конституції України фізична особа, зокрема, має право на повагу до гідності та честі.

За змістом положень частини четвертої статті 32 Конституції України, статті 277 ЦК України та роз'яснень, що містяться у пункті 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Право на повагу до гідності та честі, у відповідності до статті 270 Цивільного кодексу України, є особистим немайновим правом фізичної особи.

Відповідно до ч.1 ст.277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та ( або ) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного ( ч.2 ст.277 ЦК України ).

Виходячи зі змісту ч.6 ст.277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв'язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила.

Згідно ст.297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

У відповідності до ст.299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Виходячи зі змісту ч.2 ст.302 ЦК України, фізична особа, яка поширює інформацію, зобов'язана переконатися в її достовірності.

Чинне законодавство України не містить чіткого визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту.

Як роз'яснює Верховний Суд України, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка грунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, які здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Частина перша статті 3 Конституції України проголошує, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Стаття 68 Конституції України зобов'язує кожного неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.15 постанови №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Згідно абзацу п'ятого пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події і явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності ( неповні або перекручені ).

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатир. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

У статті 30 Закону України «Про інформацію» (зі змінами та доповненнями станом на 21.05.2015 року) визначено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Суб'єкти інформаційних відносин звільняються від відповідальності за розголошення інформації з обмеженим доступом, якщо суд встановить, що ця інформація є суспільно необхідною. Додаткові підстави звільнення від відповідальності засобів масової інформації та журналістів встановлюються законами України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» ( 2782-12 ), «Про телебачення і радіомовлення» ( 3759-12 ), «Про інформаційні агентства» ( 74/95-ВР ) та іншими.

Із роз'яснень п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вбачається, що, відповідно до ст.277 ЦК України, не є предметом судового розгляду оціночні судження, думки, переконання критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності ( на відміну від перевірки істинності фактів ) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст.10 Конвенції.

Виходячи зі змісту ст.10 Європейської конвенції про захист прав та основних свобод людини, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров'я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Разом з тим, Верховний Суд України роз'яснюює, що інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі таділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред'явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому поцесуальним законом.

З посилань вище, під поширенням інформації слід розуміти опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірні відомості, які містяться на веб-сайті http://antikor.com.ua у статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача та його дружини, оскільки наводять читача на думку про корупційну діяльність позивача та його дружини, дискредитують професійну діяльність позивача як адвоката, формуючи у читачів думку про те, що позивач використовує родинні відносини для отримання додаткових матеріальних благ, переваг та вигод, а також створюють в оточуючих негативне враження про те, що позивач не дотримується законів і займається рейдерством, породжують негативне ставлення до нього та до його професійної діяльності, а також до професійної діяльності його дружини.

За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку, що стаття «ІНФОРМАЦІЯ_1» містить недостовірну інформацію, яка порушує особисті немайнові права позивача, принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача та його дружини, а тому така інформація підлягає спростуванню та вилученню з веб-сторінки http://antikor.com.ua.

В ході судового розгляду достовірно встановлено, що Національний антикорупційний портал належить ОСОБА_2, на якого зареєстроване доменне ім'я http://antikor.com.ua, а тому саме ОСОБА_2 та Національний антикорупційний портал зобов'язані спростувати недостовірну інформацію про позивача та його дружину ОСОБА_8, що міститься у статті «ІНФОРМАЦІЯ_1» в мережі Інтернет на сайті веб-сайті http://antikor.com.ua шляхом вилучення статті «ІНФОРМАЦІЯ_1» з веб-сайту http://antikor.com.ua.

Керуючись ст.ст.200, 277, 297, 299, 302 ЦК України, ст.30 Закону України «Про інформацію», роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», ст.ст. 10, 11, 57-60, 61, 208- 209, 212-215, 218, 224-228, 292-294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Національного антикорупційного порталу «АНТІКОР», Товариства з обмеженою відповідальністю «ХостПро», ОСОБА_2 про визнання недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію інформацію та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати недостовірною, такою, що принижує честь, гідність та наносить шкоду діловій репутації ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_8, інформацію, викладену у статті «ІНФОРМАЦІЯ_1» в мережі Інтернет на сайті веб-сайті http://antikor.com.ua.

Зобов'язати ОСОБА_2 (03170, АДРЕСА_1), Національний антикорупційний портал «АНТІКОР» (03170, АДРЕСА_1), протягом одного місяця після набрання рішенням суду законної сили припинити поширення недостовірної інформації про ОСОБА_1 та його дружину ОСОБА_8, що міститься у статті «ІНФОРМАЦІЯ_1» в мережі Інтернет на сайті веб-сайті http://antikor.com.ua за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3

Зобов'язати ОСОБА_2 (03170, АДРЕСА_1), Національний антикорупційний портал «АНТІКОР» (03170, АДРЕСА_1) протягом одного місяця після набрання рішенням суду законної сили спростувати недостовірну інформацію про ОСОБА_1 та його дружину ОСОБА_8, що міститься у статті «ІНФОРМАЦІЯ_1» в мережі Інтернет на сайті веб-сайті http://antikor.com.ua за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4, шляхом вилучення статті «ІНФОРМАЦІЯ_1» з веб-сайту http://antikor.com.ua у повному обсязі, включаючи назву статті, її текст, а також коментарі до цієї статті.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Лопатюк Н.Г.