ухвала

іменем україни

05 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Ткачука О.С., Висоцької В.С., Іваненко Ю.Г., Гримич М.К., Умнової О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення боргу за договором позики, сплати відсотків за прострочення грошового зобов'язання та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 20 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 09 лютого 2016 року

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що відповідач ОСОБА_7 мав на меті придбати земельну ділянку.

06 червня 2011 року ОСОБА_6 надала в борг відповідачу кошти в сумі 7 500 грн, 08 липня 2011 року - 2 500 доларів США, що еквівалентно 19 927 грн, 16 вересня 2011 року - 2 000 доларів США, що еквівалентно 15 946,60 грн.

На підтвердження того, що відповідач ОСОБА_7 отримав від позивача грошові кошти, відповідач 16 вересня 2011 року власноручно написав розписку.

Відповідач зобов'язався повернути борг у 2012 році, однак взятих на себе зобов'язань не виконав і станом на сьогоднішній день боргу не повернув.

Також позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн, оскільки через неповернення боргу вона втратила звичайний ритм життя, що призвело до переживань та страждань, які негативно вплинули на зір ОСОБА_6, яка є інвалідом І групи по зору.

У добровільному порядку відповідач відмовляється погасити борг, що змусило позивача звернутися до суду за захистом своїх прав. У процесі розгляду справи позивач збільшила позовні вимоги в зв'язку з підвищенням курсу долара США до гривні та просила стягнути 148 854,88 грн - боргу, 13 396,94 грн - за прострочення грошового зобов'язання та 16 225 грн - моральної шкоди.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 20 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 09 лютого 2016 року, позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_6 борг в сумі 1 367 доларів США, що еквівалентно 32 588 гривням 11 копійкам.

Стягнуто з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_6 782, 11 гривень - 3 % річних від простроченої суми боргу.

Стягнуто з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_6 3 000 гривень моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 в користь держави 487 гривень 20 копійок судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення в частині відмови у позові, ухвалити нове рішення про задоволення позову повністю, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. В іншій частині судові рішення касаційним судом не переглядаються.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 324 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за договором позики, чим порушує права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення на її користь неповернутої суми боргу, трьох відсотків річних, а також моральної шкоди в розмірі 3 000 грн.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_6 не довела належними та допустимими доказами наявність інших зобов'язальних відносин між нею та відповідачем, а саме: факт укладення договорів позики від 06 червня 2011 року на суму 7 500 грн та 08 липня 2011 року на суму 2 500 доларів США, а тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача вказаної позивачем суми боргу, оскільки записи в розписці щодо боргу ОСОБА_7 в сумі 7 500 грн від 06 червня 2011 року та 2 500 доларів США від 08 липня 2011 року зроблені ОСОБА_6, що нею не заперечується, а відповідачем не визнається факт отримання в борг від позивача указаних сум.

Як установлено судами попередніх інстанцій, 16 вересня 2011 року ОСОБА_6 передала в борг ОСОБА_7 кошти в сумі 2 000 доларів США, що стверджується його розпискою від 16 вересня 2011 року.

Записи в розписці щодо боргу ОСОБА_7 в сумі 7 500 грн від 06 червня 2011 року та 2 500 доларів США від 08 липня 2011 року зроблені ОСОБА_6, що нею не заперечується.

Відповідачем не визнається факт отримання в борг від позивача 06 червня 2011 року та 08 липня 2011 року відповідно 7 500 грн та 2 500 доларів США.

Сторони визнали, що 29 листопада 2013 року ОСОБА_7 в рахунок повернення позики перерахував ОСОБА_6 4 000 грн та 21 листопада 2014 року - 2 010 грн на загальну суму 6 010 грн.

Станом на 29 листопада 2013 року офіційний курс гривні до долара США складав 100 доларів США - 799,3000 грн, а станом на 21 листопада 2014 року - 1 509,6240 грн.

Повернута відповідачем позивачу сума боргу в розмірі 6 010 грн за вищевказаними офіційними курсами долара США становить 633 доларів США. Таким чином, сума боргу відповідно до розписки складає 1 367 (2 000 - 633=1 367) доларів США.

ОСОБА_7 станом на день розгляду справи в суді борг ОСОБА_6 не повернув.

Згідно з офіційним курсом гривні щодо іноземних валют НБУ станом на 20 листопада 2015 року 100 доларів США дорівнює 2 383,9146 грн. Отже, сума боргу складає 32 588,11 грн.

Крім того, договір завдатку від 08 липня 2011 року, на який посилається ОСОБА_6 як на підтвердження факту отримання від неї в борг відповідачем 2 500 дол. США, судами попередніх інстанцій не взято до уваги як належний та допустимий доказ наявності зобов'язальних правовідносин за договором позики між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а в матеріалах справи відсутні копії вказаного договору від 08 липня 2011 року та відмовного матеріалу Теребовлянського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільської області.

Колегія суддів апеляційного суду, оглянувши копію відмовного матеріалу за № 1850 за заявою ОСОБА_6 за 2012 рік, дійшла висновку, що наявні в цьому відмовному матеріалі ксерокопії складеного ОСОБА_6 проекту розписки ОСОБА_7, який вона подала в Теребовлянський районний відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільської області у вересні 2012 року і який не підписаний ОСОБА_7, та його пояснення, відібране старшим лейтенантом міліції ОСОБА_8, не є належними та допустимими доказами укладення між сторонами договору позики на вказану нею суму, оскільки не є оригіналами розписки або іншого документа про отримання в борг грошових коштів, які видаються боржником кредитору за договором позики, а зазначені в них відомості про суму позики відрізняються.

Касаційна скарга не містить доводів на спростування вказаних висновків судів попередніх інстанцій, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судами не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 20 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 09 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
Судді: В.С. Висоцька М.К. Гримич Ю.Г. Іваненко О.В. Умнова