АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.,

при секретарі - Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 травня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року Банк звернувся із позовом до відповідачки, на обґрунтування якого зазначив, що 28 квітня 2014 року між сторонами був укладений Договір про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № НОМЕР_1, за яким відповідачка отримала кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у розмірі 20 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на умовах тарифного пакету «Київський VIP Gold» зі сплатою 33.5 % річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідачка не виконала зобов'язань за кредитним договором, тому, позивач просив стягнути на свою користь із відповідачки 32 122.80 грн. заборгованості за кредитним договором, яка складається із:

- 19 456.08 грн. - простроченої заборгованості за кредитом;

- 12 666.72 грн. - простроченої заборгованості по процентам за користування кредитом, а також просив стягнути 1378 грн. судового збору. (а.с.1-4)

Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 16 травня 2016 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АКТАБАНК» заборгованість за договором від 28 квітня 2014 року у розмірі 32122,80 грн., а також судові витрати в сумі 1378 грн. (а.с.34-36)

В апеляційній скарзі відповідач посилалась на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Обґрунтовуючи скаргу апелянт зазначила, що суд не врахував обставин та доказів по справі, зокрема, що в період з 25 лютого до 16 серпня 2016 року відповідачкою частково погашалась заборгованість перед Банком, а тому дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову. (а.с.76-83)

Особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені встановленим порядком про що у справі є докази. ОСОБА_1 просила відкласти розгляд справи, посилаючись на зайнятість представника ОСОБА_2 протедоказів поважностіпричин своєїнеявки танеявки представникадо судуне надала. Представникпозивача надіславдо судуписьмові запереченняна скаргу.(а.с.99-110)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 1054 Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що 28 квітня 2014 року між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_1 був укладений Договір про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № НОМЕР_1, за яким відповідачка отримала кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у розмірі 20 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на умовах тарифного пакету «Київський VIP Gold» зі сплатою 33.5 % річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Овердрафт встановлено на термін до 27 квітня 2015 року. (а.с.7-10)

За Додатком № 1 до цього Договору сторони погодили тарифи на випуск та обслуговування банківських платіжних карток, за Додатком № 2 - детальний розпис сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки.

Факт ознайомлення відповідачки із умовами і тарифами кредитування за вищевказаним кредитним договором і згода відповідачки на отримання банківських послуг, а відтак і укладення кредитного договору, підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 у кредитному Договорі та Додатках до нього. (а.с.7-10)

Позивачем надані належно завірені копії вищевказаних документів.

Доказів припинення дії Договору внаслідок його виконання відповідачка ОСОБА_1 не надала.

За витягом з особового рахунку за період з 25 квітня 2014 року до 17 лютого 2016 року відповідачка ОСОБА_1 за отриманою нею кредитною картою неодноразово отримувала від Банку кредитні кошти та частково погашала заборгованість, коли із 27 листопада 2014 року і до часу розгляду справи судом мала не погашену заборгованість. (а.с.6)

Право Банку надати кредит на визначених сторонами умовах відповідачка не оспорювала. (а.с.43-44)

Цих обставин отримання кредитної картки, грошей на вищевказаних Умовах і у вищевказаному розмірі, наявність непогашеної заборгованості перед Банком відповідачка ОСОБА_1 не заперечувала і в поданій апеляційній скарзі. За положеннями ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідачка не виконала зобов'язань за кредитним договором, має прострочену заборгованість.

Обов'язок боржника сплатити позивачу 32 122.80 грн. заборгованості за кредитним договором, яка складається із: 19 456.08 грн. - простроченої заборгованості за кредитом; 12 666.72 грн. - простроченої заборгованості по процентам за користування кредитом, розрахунки такої заборгованості наведені позивачем, право кредитора вимагати повернення кредитних коштів передбачені і відповідають змісту п.п. 2,1 - 3.8, 4.2-4.3, 5.1 укладеного Банком і ОСОБА_1 договору карткового кредиту від 28 квітня 2014 року. (а.с.7-10)

При цьому, наведені Банком розрахунки обґрунтовані наявними у справі доказами, в межах заявлених позовних вимог, враховано період порушення відповідачкою умов договору і часткове погашення нею заборгованості.

Посилання апелянта на сплату нею 25 лютого 2016 року - 7500 грн., 04 квітня 2016 року - 500 грн., 29 квітня 2016 року - 990 грн. та 10 грн., 31 травня 2016 року - 1000 грн., 24 червня 2016 року - 1000 грн., колегія суддів відхилила, оскільки такі дії свідчать про визнання відповідачкою наявної заборгованості та її часткове погашення, як під час розгляду справи районним судом так і після ухвалення оскаржуваного рішення. Сплата цих грошей не може бути визнана підставою для скасування (зміни) оскаржуваного рішення, з огляду на положення ч. 1 ст. 303 ЦПК України, та може бути врахована під час виконання оскаржуваного рішення. (а.с.51-56)

Судом першої інстанції вживались належні заходи щодо сповіщення відповідачки про час та місце розгляду справи, про що у справі є докази, тому колегія суддів відхилила відповідні доводи апелянта.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, не впливають на правильність ухваленого судом рішення, тому з огляду на вимоги ст. 308 ЦПК України, колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 травня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Мазурик

Л.Д.Махлай

Справа № 22-ц/796/12712/2016

Унікальний номер 753/4605/16-ц

Головуючий у першій інстанції - Вовк Є.І.

Доповідач Левенець Б.Б.