СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ун. № 759/7310/16-ц
пр. № 2/759/3703/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, ОСОБА_2, третя особа Державний нотаріус Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербина Яніна Олександрівна, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

24.05.2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом про визнання права власності на спадкове майно, а саме: 2/3 земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_2), призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що матері позивача ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належало 2/3 земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2 за цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Одержати акт на право власності на земельну ділянку мати не встигла, оскільки була важко хворою. Позивач є єдиним спадкоємцем майна померлої матері. У видачі свідоцтва про право власності на 2/3 земельної ділянки позивачу було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини.

ОСОБА_2 в судовому засіданні визнала позов повністю.

Представники Київської міської ради, третіх осіб в судове засідання не з'явилися, повідомлялися в установленому порядку.

Представником Київради було подано заперечення на позовну заяву, в якій відповідач заперечував проти позову з тих підстав, що спадкодавець на час смерті не набула права на спірну земельну ділянку, а тому вона не входить до спадкової маси у зв'язку із чим не підлягає спадкуванню. В запереченнях відповідач просить слухати справу за відсутності їхнього представника.

Судом встановлено, що рішенням Київської міської ради від 06.10.2005 року №143/3607 «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд» передано у спільну часткову власність земельну ділянку по АДРЕСА_1: ОСОБА_4 - 2/3 від 0,06, ОСОБА_2 - 1/6 від 0,06, ОСОБА_1 - 1/6 від 0,06 (а. с. 139-144).

Встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, НОМЕР_3 від 06.02.2007 року (а. с. 16), позивачу на праві власності належить 1/6 частка земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1. Співвласниками земельної ділянки є ОСОБА_2 (1/6 частка), ОСОБА_4 (2/3 частки).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.11.2015 року, земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,0581, з цільовим призначенням - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, на праві приватної власності належить: ОСОБА_4 (2/3 частки у спільній власності), ОСОБА_1 (1/6 частка у спільній власності), ОСОБА_2 (1/6 частка у спільній власності), відповідно до рішення органу місцевого самоврядування КМР від 06.10.2005 року №143/3607 (а. с. 8 - 10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 80 років померла ОСОБА_4 про що зроблено відповідний актовий запис за №13046, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 (а. с. 6).

ОСОБА_4 залишила заповіт, складений 27.08.2003 року (а. с. 5), відповідно до якого все своє майно, рухоме, нерухоме, заповіла ОСОБА_1 Заповіт посвідчено державним нотаріусом 12 КДНК, зареєстровано в реєстрі за №6с-463.

Із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2

10.07.2014 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке складається з 2/3 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Наведена обставина підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, зареєстровано в реєстрі за №6-762 (а. с. 18).

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.09.2015 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 частини земельної ділянки від площі 581 кв. м., яка знаходиться на АДРЕСА_1, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку: а саме, Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку (а. с. 7).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Статтею 1225 ЦК України зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України). Право власності на земельну ділянку гарантується Конституцією України. (ч. 2 ст. 373 ЦК України).

Частиною 3 ст. 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншими особами, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», викладених у п. 23, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Встановлено, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 частини земельної ділянки від площі 581 кв. м., яка знаходиться по АДРЕСА_1, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу.

Отже, правовстановлюючий документ на частину земельної ділянки відсутній, проте 2/3 частини земельної ділянки від площі 581 кв. м., яка знаходиться по АДРЕСА_1 входить до складу спадщини, а позивач - спадкоємець за заповітом, тому на підставі наведених вище положень за ОСОБА_1 підлягає визнанню право власності в порядку спадкування за заповітом на вказане майно.

З приводу заперечень Київради проти позову з тих підстав, що спадкодавець на час смерті не набула права на спірну земельну ділянку, а тому відсутні підстави для задоволення позову, суд звертає увагу на наступне.

В силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Підставою виникнення права на частину спірної земельної ділянки - є рішення Київської міської ради від 06.10.2005 року №143/3607 «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських буддівель і споруд», яке є чинним, спадкодавець за життя вжила всіх необхідних від неї заходів для реалізації свого права на приватизацію земельної ділянки та оформлення відповідного права, яке в подальшому було оформлене на неї, про що свідчать державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3 від 06.02.2007 року і витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2. Київрада в установленому порядку не оскаржує законності реєстрації права власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_4 За таких обставин Київська міська рада не є власником спірної частини земельної ділянки, а власником зазначено спадкодавця, що ніким не оспорюється.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для включення до спадкової маси частки земельної ділянки, що зареєстрована за спадкодавцем, оскільки в установленому порядку правомірність реєстрації права власності ніким не оспорюється, а юридично (згідно закону) законним власником є спадкодавець.

Звертається увага також на те, що Київська міська рада є неналежним відповідачем у даній справі з огляду на наступне.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК.

За змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку.

Враховуючи приписи ст. ст. 15, 392 ЦК України, відповідачем у даній справі повинен бути учасник виниклих правовідносин, який має матеріально-правовий інтерес, в результаті розгляду справи у нього виникають (виникнуть) права чи обов'язки.

Пунктом 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 роз'яснено, що відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки та садиби, щодо яких відсутні правовстановлюючі документи у зв'язку з їх втратою, є спадкоємці, які прийняли спадщину, а також органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, або ж органи, до яких перейшли такі повноваження, та органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Зазначені органи також можуть бути залучені до участі в справі в якості третіх осіб.

В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини..

В даних правовідносинах є інші спадкоємці (ОСОБА_2.), які прийняли спадщину, а тому Київська міська рада не може бути відповідачем у даній справі, оскільки у неї за результатами розгляду справи не виникає матеріально-правового інтересу.

На підставі зазначеного вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 57, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 15, 1216-1218, 1225, 1296, 1297 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН: НОМЕР_1) право власності на 2/3 земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_2), призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги та може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: Т.О. ЗАЄЦЬ