ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8164/15-ц
провадження № 2/753/515/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді: ЛЕОНТЮК Л.К.,

за участю секретаря: ГОЛОДЕНКО К.В.

сторін:

представника позивачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКЦІОНЕРНОЇ СТРАХОВОЇ КОМПАНІЇ « ОРАНТА» про стягнення страхового відшкодування , суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 28.04. 2015 року звернулися до суду з позовом до ВАТ НАСК «Оранта» про стягнення страхового відшкодування за пошкодження автомобіля марки КІА CERATO, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Уточнюючи, збільшуючи та обгрунтовуючи свої вимоги. посилаються на те, що даний автомобіль належить на праві власності позивачу-1, ОСОБА_3, яка довірила право користування цим автомобілем позивачу-2, ОСОБА_4 згідно реєстраційному документу на транспортний засіб та посвідченню водія .Таким чином, позивач-2 ОСОБА_4 на достатній правовій підставі , правомірно володіла цим автомобілем.

15 січня 2013 року між позивачем-2 та відповідачем укладено договір добровільного страхування транспортного засобу №УБ/0951635 . Згідно з цим договором автомобіль марки КІА CERATO, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 застраховано за програмою «ПРЕСТИЖ».

Згідно п 2 2. договору відповідач зобов'язався здійснити виплату страхового відшкодування у разі настання такого страхового випадку, як пошкодження або повна загибель транспортного засобу внаслідок пожежі.

Згідно п. 13.5. договору відшкодуванню підлягають документально підтверджені прямі збитки, заподіяні страхувальнику внаслідок настання страхового випадку.

07.01.2014 року приблизно о 4 год. 30 хв. із застрахованим транспортним засобом стався страховий випадок - пожежа, внаслідок якої згоріла передня частина автомобілю. Факт пошкодження автомобілю пожежею підтверджується довідкою Дніпровського районного управління ГУ ДСНС України в м. Києві № 24/26 від 09.01. 2014 року.

9.1.2014 року Позивачем-2 було подано відповідачу необхідну заяву про

виплату страхового відшкодування .

01.04. 2014 року відповідачем складений страховий акт № СТО-14-192/1, згідно з яким прийнято рішення про сплату страхового відшкодування в сумі 11 841,76 грн.

Згідно п. 18 розрахунку страхового відшкодування від 01.04.2014 року вартість відновлювального ремонту (без врахування зносу деталей, що замінюються) становить

220 253,17 грн.

Згідно п. 1.7 договору страхова сума застрахованого автомобілю визначена в розмірі 90 000,00грн.

Згідно п. 30 розрахунку страхового відшкодування від 01.04.14 внаслідок пожежі автомобіль отримав пошкодження, які трактуються як повне конструктивне знищення автомобілю.

Згідно п 13 14. договору за цим договором умова «ПОВНА ЗАГИБЕЛЬ» - це умова, коли витрати на відновлювальний ремонт (включаючи транспортування до місця ремонту) становлять понад 75% дійсної вартості застрахованого ТЗ. При розрахунку страхового відшкодування застосовується менша з двох сум - страхова сума, зазначена у цьому договорі, або дійсна вартість застрахованого ТЗ на дату настання страхового випадку.

Згідно п. 13.15. договору при врегулюванні збитку за умовою «ПОВНА ЗАГИБЕЛЬ» розрахунок страхового відшкодування здійснюється за одним із наступних, визначених

Страховиком варіантів:

13.15.1.Розрахунок страхового відшкодування здійснюється у межах страхової

суми (граничної суми виплати) з урахуванням умов цього договору. При цьому Страхувальник передає пошкоджений застрахований ТЗ та усі права на нього (вільні від вимоги, заборони, обмеження або права іншої особи) Страховику, про що між

Страховиком і Страхувальником укладається угода.

13.15.2. Розрахунок страхового відшкодування здійснюється у межах страхової суми (граничної суми виплати) з урахуванням умов цього договору, за вирахуванням вартості пошкодженого застрахованого ТЗ При цьому вартість пошкодженого застрахованого ТЗ визначається шляхом проведення маркетингового дослідження визначенням його вартості.

13. 15. 3. Розрахунок страхового відшкодування здійснюється у межах страхової суми (граничної суми витати) з урахуванням умов цього договору виходячи з вартості відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого ТЗ на підставі п. 13.13.

Відповідач здійснив розрахунок страхового відшкодування за варіантом, вказаним

п.п.13.15.2. п. 13.15. договору. .

Відповідно до протоколу затвердження результатів аукціону № 6004 від 26.02.14 ринкова вартість автомобілю позивачів становить 31 000,00грн.

Враховуючи викладене, відповідно до п.п.13.15.2. , 13.15 договору відповідач зобов'язався провести страхове відшкодування у розмірі 59 000,00грн. ( 90 000,00 - 31 000,00 = 59 000,00грн.).

Відповідач безпідставно прийняв рішення про визначення суми страхового відшкодування в розмірі 11 841,76 грн. Однак, не зважаючи на визнання відповідачем страхового відшкодування в розмірі 11 841,76 грн., він до цього часу не виплатив її

позивачам.

Згідно п. З ст. 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Згідно п. 13.2. договору добровільного страхування наземного транспорту № УБ/0951635 виплата страхового відшкодування здійснюється на підставі заяви Страхувальника (Вигодонабувача) на страхову виплату та складеного Страховиком страхового акта, із визначенням розміру страхового відшкодування і,в строк до 15 робочих днів після прийняття рішення (складання страхового акта) про виплату страхового відшкодування Страховик здійснює виплату страхового відшкодування

Тобто відповідно до зазначеної статті Закону та пунктів договору крайній строк виплати страхового відшкодування припадав на 23.04.14. проте виплата , і по цей час не відбулась. Отже, відповідач не виконав обов'язок з виплати позивачам визнаного страхового відшкодування в розмірі 11 841,76 грн. Тому, сума страхового відшкодування 11 841,76 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до п.п. 10.4.3. договору Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати Страхувальнику (Вигодонабувачу) пені у розмірі 0,1% суми заборгованості за кожний день прострочення, але не більше з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який нараховується пеня.

Отже, відповідач повинен сплатити позивачу-1 за період прострочення виконання визнаного ним зобов'язання з 24.04.14 по 09.03.16 відповідно до п. 10.4.3. договору, пеню у розмірі 6 800,64 грн., а також інфляційні втрати боргу у сумі 7 816,99 грн. та 3 % річних - 667, 68 гривень.

Разом з тим позивачу -1 ОСОБА_3 завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у 3 000 гривень, які просить стягнути з відповідача, а також стягнути понесені ними судові витрати.

У судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_2, яка діє за довіреністю НАМ 607908 від 16.06. 2015 року від імені ОСОБА_3 та відповідно за довіреністю НАМ 607907 від 16.06. 2015 року від імені ОСОБА_4 ( а.с. 102-103), в процесі судового засідання збільшивши позові вимоги 09.03. 2016 року ( а.с.107- 117) підтримала їх у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених в остаточній редакції уточнених вимог та стягнути з відповідача - Відкритого акціонерного товариства «Національна ' акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь позивача-1 ОСОБА_3 74 144,28 грн., у тому числі: 47 158,24 грн. - страхове відшкодування відповідно до п.п. 13.15.2. п. 13.15. договору; 11 841,76 грн. - невиплачене страхове відшкодування; 6 800,64 грн. - пеня; 7 816,99 грн. - інфляції, 667,68 грн - річні.

Стягнути з відповідача - Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь позивача-1 ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн.

Стягнути з відповідача - Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь позивача-1 ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 676,38 грн. та 65,07 грн. за стягнення страхового відшкодування, пені, річних та інфляції і 243,60 грн. за стягнення моральної шкоди.

Стягнути з відповідача - Відкритого акціонерного товариства «Національна ' акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь позивача-1 ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 9 000,00 грн.

Стягнути з відповідача - Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь позивача-1 ОСОБА_4 витрати на правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн.

Представник відповідача ВАТ НАСК «Оранта» у судове засідання не прибули, про те, через загальну канцелярію надали письмове клопотання за вх. № 25348 від 17.05. 2016 року про розгляд справи за відсутності їх представники, підтримуючі свої письмові заперечення ( а.с.30- 31) та доповнення до них ( а.с. 135-136).

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з урахуванням письмових заперечень відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як слідує із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні15 січня 2013 року між позивачем-2 ОСОБА_4 та відповідачем укладено договір добровільного страхування транспортного засобу №УБ/0951635 . Згідно з цим договором автомобіль марки КІА CERATO, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 застраховано за програмою «ПРЕСТИЖ», з лімітом відшкодування ( страхова сума) - 90 000,00 гривень, франшизою 0,50 % на умовах внесення страхового платежу частинами ( а.с. 12-17).

07.01.2014 року близько 04 год. 15 хв. в районі вул. Райдужна, 2-Б, що в м. Києві із застрахованим транспортним засобом стався страховий випадок - пожежа, внаслідок якої було пошкоджено застрахований автомобіль, чим завдано шкоди його власнику.Факт пошкодження автомобілю пожежею підтверджується довідкою Дніпровського районного управління ГУ ДСНС України в м. Києві № 24/26 від 09.01. 2014 року ( а.с. 20)

Страхувальник звернувся до НАСК «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування по даному випадку ( а.с. 36).

Страховик, згідно із ч.З ст.988 ЦК України, у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 988 ЦК України та ст. 9 Закону України « Про страхування» страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності ( страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних, прямих збитків.

На підставі заяви про виплату страхового відшкодування ( а.с. 44), 13.01. 2014 року за участю відповідача-2 ОСОБА_4 було проведено огляд пошкодженого автомобіля, за результатами якого 15.01. 2014 року було складено звіт дослідження № АІ8416СТ-15.01/2, проведеного на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів ( затверджена наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11. 2003 року № 142/5/2092 в поточній редакції), згідно висновків якого ринкова вартість автомобіля на момент пошкодження складала 68 591,61 грн., а вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля склала 220 253,17 грн., що є вище його ринкової вартості, а отже матеріальний збиток, як зазначив представник відповідача у своїх письмових запереченнях, завданий в результаті пошкодження автомобіля, дорівнює ринковій вартості автомобіля, тобто 68 591,61 грн.( а.с.45-46).

Жодних претензій чи зауважень щодо проведеного огляду пошкодженого автомобіля ОСОБА_4 не пред»являла і своїм власноручним підписом в акті огляду підтвердила правильність та повноту проведеного огляду і належну фіксацію його результатів, що підтверджується протоколом ( актом) огляду транспортного засобу від 13.01. 2014 року ( а.с. 52-53) з фото таблицею до нього ( а.с. 54).

Окрім того, Протоколом № 6004 від 26.02. 2014 року було затверджено результати маркетингового дослідження ( аукціону) з визначення залишкової вартості пошкодженого автомобіля, яка склала 31 000,00 грн., претензій щодо якого також від позивачів не надходило і яка визнана Страхувальником , що підтверджується також змістом позовної заяви та не спростовується представником позивачів у судовому засіданні ( а.с. 55).

Таким чином, відповідно до п.п. 13.14, 13.15.2 Договору добровільного страхування транспортного засобу №УБ/0951635 страхове відшкодування по даному страховому випадку обчислюється виходячи з дійсної вартості автомобіля на дату настання страхового випадку з врахуванням пошкодженого внаслідок страхового випадку транспортного засобу та встановленої договором франшизи.

При цьому, відповідно до п.п. 7.5 та 7.5.2 Договору у разі внесення Страхувальником страхового платежу ( його частини) не в повному обсязі, незалежно від причин, при внесенні страхового платежу частинами, розмір страхового відшкодування визначається пропорційно відношенню розміру фактично внесеної частини страхового платежу за період, у якому відбувся страховий випадок, до повного розміру відповідної частини страхового платежу за договором.

Відповідно до п. 1.12 Договору відповідна повна частина платежу мала скласти 1622,25 грн., при цьому Страхувальником на момент страхового випадку, тобто станом на 07.01. 2014 року, фактично було внесено лише 719,33 грн., що згідно вищезазначених положень складає пропорцію 0,44 ( а.с. 43).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

На підставі зібраних документів та у відповідності з вимогами чинного законодавства та умовами Договору, НАСК «Оранта» було розраховано розмір страхового відшкодування по зазначеному випадку, який склав 11 841, 76 грн. ( 68 591,61 грн. дійсна вартість автомобіля на дату настання страхового випадку - 31000,00 грн. залишкової вартості пошкодженого автомобіля - 9 655,75 грн. вартості пошкоджень які мав автомобіль на момент підписання договору ( а.с. 37-41) х 0,44 пропорції фактично внесеної частини страхового платежу - 450,00 грн. франшизи) та 01.04.2014 року затверджено страховий акт № СТО-14-192/1 ( а.с. 56), на підставі якого 07 травня 2015 року було здійснено відповідну страхову виплату в повному обсязі ( а.с. 57), вказана сума підлягає відшкодуванню.

Разом з тим, нарахування позивачами пені та інфляційних нарахувань за період з 24.04.14 по 09.03.16 є безпідставним та необгрунтованим, оскільки ПАТ HACK«ОРАНТА» ще 07.05.2015 року виплатило в повному об'ємі розраховане відповідно до умов укладеного сторонами Договору та чинного законодавства страхове відшкодування в сумі - 11 841, 76 грн. послугою «Укрсоцбанк-СОФТ», як про це просила в письмовій заяві ОСОБА_4 від 09.01. 2014 року ( а.с. 137), про що було 12.05.2015 року повідомлено ОСОБА_4 телефоном, шляхом відсилання CMC- повідомлення на зазначений в заяві номер телефону (цей самий номер телефону зазначено і в позовній заяві), що підтверджується копією відповідного звіту про доставку( а.с.138).

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється його виконанням.

Про те сума страхового відшкодування поверталася відповідачу двічі з банку як не витребувана 23.06. 2015 року та 13.08.2015 року вказана сума повернулася у зв»язку закінчення терміну її зберігання в банку , що підтверджується листом ПАТ «Укрсоцбанк» за № 09-86/7924 від 05.08. 2015 року ( а.с. 124)

Отже станом на сьогоднішній день вказана сума страхового відшкодування не виплачується через неподання потерпілим заяви відносно реквізитів для повторного її перерахування.

Навмисне неотримання позивачами виконаного ПАТ HACK«ОРАНТА» зобов'язання, а саме перерахованих згідно заяви коштів, не є простроченням чи невиконанням зобов'язань зі сторони ПАТ HACK«ОРАНТА». Відповідно до положень ст. 613 Цивільного кодексу України якщо кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, саме кредитор вважається таким, що прострочив, і боржник в цьому випадку не несе відповідальності за час прострочення кредитора.

Частиною 4 статті 60 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Водночас, судом встановлено, що відповідачем несвоєчасно здійснено страхове відшкодування.

Відповідно до п.п. 10.4.3. договору Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати Страхувальнику (Вигодонабувачу) пені у розмірі 0,1% суми заборгованості за кожний день прострочення, але не більше з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який нараховується пеня.

Відповідно до п. 36.2, ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов"язаний: у разі визнання ним вимог заявника обгрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування ( регламентної виплати) та виплатити його.

Однак, у визначені законодавством строки страхове відшкодування виплачено не було. Лише 07.05. 2015 року страховиком було перераховано страхове відшкодування, що складає 11 841 гривня 76 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 26305 від 07.05. 2015 року ( а.с. 57; 58).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник повинен сплатити суму боргу з урахуванням інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до п.36.5, 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування ( регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Останнім днем виплати страхового відшкодування було 25.05. 2014 року, отже страховиком має бути сплачено за цей період позивачу-1 за період прострочення виконання визнаного ним зобов'язання з 26.05.14 по 07.05. 2015 року відповідно до п. 10.4.3. договору, пеню у розмірі 3 597 грн. 05 копійок, а також інфляційна складова боргу у сумі

7 212 гривень 45 копійок та 3 % річних - 337 гривень, які розраховані в онлайн - калькуляторі пені, 3 % річних та інфляції ( розрахунок залучається до рішення суду).

Відповідно ч. 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із роз»яснень п. 15 Пленуму Вищого спеціалізовану суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, № 4 від 01.03.13 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином сума яка підлягає задоволенню, розмір збитку визначений у розрахунку відповідно до Звіту дослідження № АІ8416СТ-15.01/2 від 15.01. 2014 року у розмірі 11 841, 76 гривень.Водночас безпідставними є вимоги позивача-1 ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, яку вона оцінює у 3 000 гривень.

Позивачі посилаються на пригнічений стан, тривожний сон, придбання ліків і таке інше, проте жодних реальних доказів звернень з цими недомаганнями до медичних установ, медичних рецептів, фінансових чеків, так само як і причинного зв'язку з укладеним цивільно-правовим договором страхування та виниклим цивільно-правовим спором не надали , з причин відсутності таких, Проте такі дії і вимоги позивачів не створюють правових підстав та фактичних обгрунтувань для їх задоволення, отже в задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, суд, аналізуючи надані докази, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, згідно п. 36.2, ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" , а тому приходить до висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню,

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції". )

Разом з тим, оскільки позивачі не є фахівцями в галузі права та юридично не обізнані, то для захисту своїх порушених прав і законних інтересів звернулися за правовою допомогою до фахівця в галузі права , яка має досвід роботи та може надавати юридичну допомогу.

Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу, кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У відповідності до ст. 12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом. Правова допомога в цивільному судочинстві включає в себе: юридичні консультації, участь у позасудовому врегулюванні спору ( переговорах), підготовку проектів юридичних документів ( позовних заяв, пояснень, клопотань, довідок з юридичних питань, тощо), представництво інтересів в суді, інших державних органах, підприємствах, установах, організаціях, а також перед фізичними особами, інші фактичні та юридичні дії, які вчиняє особа, котра надає правову допомогу.

Отже, 25 грудня 2014 року між позивачами та СПД- фізичною особою ОСОБА_2, яка діє на підставі витягу з ЄДРЮОФ фізичних осіб та громадських формувань 69.10 з видом діяльності у сфері права ( а.с. 120-121) укладений договір про надання правової допомоги № 19 та № 20 від 25.12. 2014 року (а.с. 70-71; 72-73)

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру серія 01АААЛ № 131910 від 25.12. 2014 року на суму 4000 гривень ( а.с. 68); серія 01АААЛ № 131914 від 10.12. 2015 року на суму 5000 гривень, а всього позивачкою ОСОБА_3 за надання правової допомоги було сплачено кошти в сумі 9 000( дев»ять тисяч ) гривень та згідно квитанції до прибуткового касового ордеру серія 01АААЛ № 131911 від 25.12. 2014 року на суму 4000 гривень ( а.с. 69) сплачено позивачкою ОСОБА_4 на підставі та додаткові угоди від 10.12. 2015 року № 1 до договору № 19 від 25.12. 2014 року про надання правової допомоги ( а.с. 122) , переліком наданої правової допомоги та розрахунок за надану правову допомогу від 15.06. 2016 року та актом виконаних робіт від 15.06. 2016 року , який відповідає вимогам Закону України від 20.12. 2011 року за № 4191-VI " Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Закон України від 20.12. 2011 року за № 4191-VI " Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" встановлює граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних та адміністративних справ.

Стаття 79 ЦПК України визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов"язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюється законом. До витрат, пов"язаних з розглядом судової справи, належить, зокрема, витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов"язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

В статті 55 Конституції України зазначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

А тому підлягає стягненню з відповідача НАСК «Оранта» на користь позивачки ОСОБА_3 понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 9 000 гривень, витрати на правову допомогу у розмірі 4000 гривень сплачені позивачкою ОСОБА_4 не підлягають задоволенню, оскільки розділення наданих переліків окремо на кожного з двох позивачів, в той час як справа розглядається за одним позовом, а усі позовні вимоги пред'являються щодо стягнення коштів лишена користь ОСОБА_3, а на користь ОСОБА_4 - тільки самих витрат на правову допомогу без позовних вимог з її боку, а отже без потреби в такій правовій допомозі.

Відповідно до вимог ч. ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволений частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог. Отже з відповідача на користь позивача -1 ОСОБА_3 слід стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору.

На підставі вищевикладеного ст. 55,59 Конституції України та ст. ст.15, 16, 23, 525, 526, 50, 611, 625, 979, 988, 990, 992, 1166 ЦК України, ст. 20 Закону України « Про страхування » , п.36.5, 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" і керуючись ст.ст. 3, 10, 12, 57- 60, 61, 79, 84, 88 , 209, 213, 215, 218, 222 ч.3, 294 ЦПК України, п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", п. 15 Пленуму Вищого спеціалізовану суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, № 4 від 01.03.13 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКЦІОНЕРНОЇ СТРАХОВОЇ КОМПАНІЇ « ОРАНТА» про стягнення страхового відшкодування, задовольнити частково.

Стягнути з ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКЦІОНЕРНОЇ СТРАХОВОЇ КОМПАНІЇ "ОРАНТА" на користь ОСОБА_3, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 страхове відшкодування у розмірі 32 539 ( тридцять дві тисячі п"ятсот тридцять дев"ять) гривень 46 копійок, яка складається із:

- 11 841 ( одинадцять тисяч вісімсот сорок одна) гривня 76 копійок - невиплачене страхове відшкодування;

- 3 597 ( три тисячі п"ятсот дев"яносто сім) гривень 05 копійок - пеня за період з 26.05. 2014 року по 07.05. 2015 року;

- 7 212 ( сім тисяч двісті дванадцять) гривень 45 копійок - інфляційна складова боргу за період з 26.05. 2014 року по 07.05. 2015 року;

- 337 ( триста тридцять сім ) гривень - 3% річних за період з 26.05. 2014 року по 07.05. 2015 року ;

- 551 ( п"ятсот п"ятдесят одну ) гривню 20 коп. - судовий збір;

- 9 000 ( дев"ять тисяч) гривень - витрати на правову допомогу, в решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 21 червня 2016 року.

СУДДЯ ЛЕОНТЮК Л.К.