Єдиний унікальний номер 243/4205/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1530/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2016 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого Канурної О.Д.,

суддів: Біляєвої О.М., Жданової В.С.

секретар Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Словянської міської ради «Словянське управління капітального будівництва» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, про поновлення на роботі та про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 04 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Комунального підприємства Словянської міської ради «Словянське управління капітального будівництва» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, про поновлення на роботі та про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обгрунтування позову посилався на те, що згідно наказу від 02.07.2012 року № 24-к він був прийнятий на роботу на посаду заступника директора Комунального підприємства Словянської міської ради «Словянське управління капітального будівництва». На вказаній посаді працював до 16 травня 2016 року та згідно наказу від 16 травня 2016 року № 13-к був звільнений за п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку із скороченням штату працівників. Вважає звільнення незаконним. Просив суд першої інстанції визнати незаконним та скасувати наказ директора Комунального підприємства Словянської міської ради «Словянське управління капітального будівництва» від 16 травня 2016 року № 13-к про звільнення його з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України; поновити його на роботі на посаді заступника директора КП Словянської міської ради «Словянське управління капітального будівництва», допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі на посаді заступника директора Комунального підприємства Словянської міської ради «Словянське управління капітального будівництва», стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу з 17 травня 2016 року по день винесення рішення судом; судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 04 липня 2016 року відмовлено у повному обсязі у задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства Словянської міської ради «Словянське управління капітального будівництва» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, про поновлення на роботі та про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Судові витрати віднесені за рахунок держави.

З вказаним рішенням суду не погодився позивач ОСОБА_1 і оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 04 липня 2016 року є незаконним і необгрунтуваним, висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить апеляційний суд скасувати рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 04 липня 2016 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 4 ст. 36 КЗпП України передбачено, що підставами припинення трудового договору є, розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

Пунктом 1 статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_1 та Комунальним підприємством Словянської міської ради «Словянське управління капітального будівництва» був укладений безстроковий трудовий договір, згідно наказу № 24-к від 02.07.2012 року позивач був призначений на посаду заступника директора Комунального підприємства Словянської міської ради «Словянське управління капітального будівництва» з 02.07.2012 року.

Відповідно до наказу № 13-к від 16.05.2016 року Комунального підприємства Словянської міської ради «Словянське управління капітального будівництва» ОСОБА_1, заступника директора КП «СловУКБ» звільнено 16 травня 2016 року у звязку зі скороченням штату працівників відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Підстава: наказ № 7-к «Про скорочення штату працівників КП «СловУКБ» від 15.03.2016 року.

Як вбачається з копії наказу № 7-к від 15.03.2016 року «Про скорочення штату працівників КП «СловУКБ», у звязку із змінами в організації виробництва та відсутності подальшої потреби у спеціалістах вказаного напрямку, директором КП «СловУКБ» ОСОБА_2 було видано наказ про проведення скорочення штату працівників КП Словянської міської ради «СловУКБ» шляхом скорочення чисельності працівників в кількості 1 особи, звільнення провести відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, звільнивши ОСОБА_1 з посади заступника директора з 15 травня 2016 року.

Із зазначеним наказом № 7-к від 15.03.2016 року про скорочення штату ОСОБА_1 був особисто ознайомлений 15.03.2016 року.

Відповідно до пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, повязані зі звільненням за п. 1 ст.40 КЗпП, суди зобовязані зясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнений працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Частиною 3 статті 64 Господарського кодексу України передбачено, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що право визначати чисельність і штат працівників належить тільки власникові або уповноваженому ним органу, і власник має право на свій розсуд вносити зміни в штатний розпис у будь-який період.

Із штатного розпису станом на 15.09.2015 року вбачається, що штатних одиниць в КП «СловУКБ» було затверджено 13, а із штатного розпису станом на 16.05.2016 року вбачається, що штатних одиниць в КП «СловУКБ» було затверджено 12 (а.с. 45-46).

Крім того, з вказаних штатних розписів видно, що станом на 16.05.2016 року на підприємстві змінилися структурні підрозділи, зокрема, технічний відділ, до якого входило 5 штатних одиниць, перепрофільований у відділ технічного нагляду, до якого входять 3 штатні одиниці, а проектно-кошторисна служба, яка нараховувала 4 штатні одиниці, перепрофільована у проектно-кошторисний відділ, до якого входять 5 штатних одиниць, юридична служба яка складалась з посади начальника юридичного відділу, змінилась у звязку з перейменуванням посади на посаду юрисконсульта.

Відповідно до копії наказу № 1-ш від 15.03.2016 року «Про перейменування штатних посад», у звязку із змінами в організації та скороченням штату, було перейменовано у штатному розписі КП «СловУКБ» з 16.05.2016 року посаду «Головний інженер з нагляду за будівництвом» на посаду «Провідний інженер з нагляду а будівництвом», посаду «начальник юридичного відділу» на посаду «Юрисконсульт».

Згідно копії наказу № 13/1-к від 17.05.2016 року «Про перерозподіл обовязків заступника директора у звязку із скороченням штату» директором КП «СловУКБ» ОСОБА_2 був виданий цей наказ, яким у звязку із скороченням посади заступника директора КП «СловУКБ» службові обовязки перекладені на директора КП «СловУКБ» ОСОБА_2 та головного інженера КП «СловУКБ» ОСОБА_3 Підстава: наказ № 7-к від 15.03.2016 року «Про скорочення штату працівників КП «СловУКБ».

ОСОБА_4 за фахом має кваліфікацію інженер-механік по спеціальності «Технологія будування, металорізальні верстати та інструменти», також він має кваліфікацію економіста за дипломом спеціаліста про перепідготовку.

Відповідно до пункту 1 «Порядку розробки проектної документації на будівництво обєктів», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвиту, будівництва і житлово-комунального господарства України від 16.05.2011 року № 45, проектувальником є юридична або фізична особа, яка має відповідний кваліфікаційний сертифікат.

Згідно штатного розпису станом на 16.05.2016 року три посади інженерів відділу технічного нагляду, які займають ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 мають кваліфікаційні сертифікати на виконання робіт технічний нагляд за будівництвом будівель і споруд, три посади інженерів проектно-кошторисного відділу, які займають ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 мають кваліфікаційні сертифікати на виконання робіт інженерно-будівельне проектування у частині кошторисної документації, отже вказаною діяльністю на підприємстві, крім адміністрації, мають право займатися лише сертифіковані працівники.

Висновок суду першої інстанції про те, що звільнення ОСОБА_1 відбулося з дотриманням вимог трудового законодавства, у тому числі положень ст. 49-2 КЗпП України, а тому відсутні правові підстави для визнання незаконним і скасування наказу № 13-к від 16.05.2016 року про звільнення ОСОБА_1 та поновлення його на роботі на посаді заступника директора КП «СловУКБ» і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, є законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в порушення вимог ст. 49-2 КЗпП України, одночасно з попередженням про звільнення йому не запропонували роботу на тому самому підприємстві, є безпідставними, оскільки пунктом 3 статті 49-2 КЗпП України передбачено, що одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. За відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Як на момент попередження позивача про вивільнення 15.03.2016 року, так і протягом до його звільнення 16.05.2016 року у звязку із скороченням штату, у відповідача в КП «СловУКБ» були відсутні вакантні посади або будь-яка інша робота, яку б за своєю професією та спеціальністю міг би виконувати позивач, а тому, відповідач не мав можливості перевести позивача на іншу роботу чи посаду та у звязку з чим, йому така робота (інша посада ) не була запропонована. І в судовому засіданні першої інстанції і в судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 підтвердив те, що на момент його звільнення вакантних посад на підприємстві не було.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що керівництвом підприємства при його звільненні порушені вимоги ст. 42 КЗпП України, він має переважне право на залишенні на роботі, є безпідставними, оскільки скорочення проводилось лише однієї штатної одиниці заступника директора, яку позивач обіймав один і порівнювати його кваліфікацію та будь-які інші переваги не мало сенсу.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Ніяких нових обставин, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції та давали б підстави для проведення апеляційним судом переоцінки, зробленої судом першої інстанції, в апеляційному суді не наведено та нових доказів не надано.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи та є безумовними для скасування чи зміни рішення, у справі не встановлено.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 04 липня 2016 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 04 липня 2016 року

залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: