Справа № 638/4757/16-ц
Провадження № 2/638/2828/16
15.09.2016 р. Дзержинський районний суд міста Харкова, у складі:
Головуючого судді Подус Г.С.;
при секретарі Коваленко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-
До Дзержинського районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що 12.02.2016 року ОСОБА_1, як позикодавцем, було передано 10 355,00 гривень ОСОБА_2. При отриманні зазначеної позики відповідач зобовязався повернути її позивачу до 16.02.2016 року. Але на момент подачі позову про стягнення заборгованості за договором позики, ОСОБА_2 свого обовязку щодо повернення коштів виконано не було. Доказом укладання вищевказаного договору позики може слугувати розписка від 12.02.2016 року.
У строк передбачений розпискою відповідач кошти не повернув, у зв'язку з викладеним, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення.
Відповідач по справі в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог ЦПК України, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У зв'язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі.
Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність у їх задоволенні, виходячи з наступного.
12.02.2016 року між ОСОБА_1, як позикодавцем та ОСОБА_2, як позичальником укладено договір позики грошових коштів.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
На підтвердження укладення Договору та отримання грошових коштів, 12.02.2016 року відповідачем власноручно складена та видана розписка позивачу, що підтверджує факт передачі позивачем відповідачу грошей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до п.14 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі», згідно з частиною першою статті 192 ЦК ( 435-15 ) законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання.
Позивач також просив суд стягнути з відповідача на свою користь судові витрати.
У зв'язку з тим, що справа доведена до суду з вини відповідача, з нього на підставі вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем відповідно до квитанції № 34 від 16 березня 2016 року у сумі 551,20( пятсот пятдесят одна гривня 20 копійок) грн.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 197 ч.2, 209, 212-215 ЦПК України, ст., 1046, 1047 ч.2, 1048 ч.1, 1049 ч.1 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2), судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 551,20( пятсот пятдесят одна гривня 20 копійок) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня одержання його копії.

Суддя Г.С. Подус