Справа № 161/429/16-ц
Провадження № 2/161/1146/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

при секретарі Козак О.А.

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.09.2015 року ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на автодорозі Доманово-Ковель-Чернівці-Теребличе 182 км + 130 м, не вибравши безпечної швидкості, не врахувавши дорожню обстановку та не дотримавшись безпечної дистанції, допустив зіткнення з належним йому автомобілем НОМЕР_2, який рухався попереду в попутному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Винним в даному ДТП визнано ОСОБА_4

Вказує, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована в ПрАТ СК «Провідна» за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Зазначає, що розмір матеріальної шкоди, яка первинно підлягала відшкодуванню з боку страхової компанії становила 34554,50 грн. При цьому, йому було сплачено страхове відшкодування лише в розмірі 30751,25 грн.

Разом з тим, різниця між страховою сумою та реальними збитками становить 32957,09 грн.

Також вказує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому була спричинена моральна шкода, яка полягала у переченні певних душевних страждань, викликаних дискомфортом в звязку з неможливістю використовувати свою власність за її прямим призначенням, турботами по ремонту автомобіля, а також сильним психотравмуючим стресом, викликаним хвилюванням, повязаним із пошкодженням автомобіля.

В звязку з чим, просить стягнути з ПрАТ СК «Провідна» на його користь 3303,25 грн. різниці між страховою сумою та реальними збитками, завданими ДТП; стягнути з ОСОБА_4 на його користь різницю між страховою сумою та реальними збитками, завданими ДТП в розмірі 32957,09 грн. та 5000 грн. моральної шкоди. Крім того, просив стягнути з відповідачів судові витрати та витрати на правову допомогу.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував щодо стягнення із ОСОБА_4 500,00 грн. франшизи, 1500,00 грн. за проведення авто товарознавчого дослідження та 500,00 грн. моральної шкоди. В решті позову просив відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Представник відповідача ПрАТ СК «Провідна» в судове засідання не зявився, просте подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності та відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.09.2015 року ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на автодорозі Доманово-Ковель-Чернівці-Теребличе 182 км + 130 м, не вибравши безпечної швидкості, не врахувавши дорожню обстановку та не дотримавшись безпечної дистанції, допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, належним ОСОБА_3, який рухався попереду в попутному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Згідно постанови Маневицького районного суду Волинської області від 30.11.2015 року винним в даному ДТП визнано відповідача ОСОБА_4 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 5).

Статтею 61 ч. 4 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до висновку №0042 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля НОМЕР_2, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу в результаті його пошкодження при ДТП складає 34554,50 грн. (а.с. 10-23).

Разом з тим, як слідує із вказаного висновку до складу вартості матеріального збитку експерт включив податок на додану вартість, що становить 3303,25 грн., яка виплачена позивачу

Із страхового акту № НОМЕР_3 від 26.11.2011 року вбачається, що сума виплати страхового відшкодування складає 30751,25 грн., яка виплачена позивачу (а.с. ).

У відповідності до ч. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому, доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податкові зобов'язання у особи, яка надає послуги, виникають з дати вчинення замовником та виконавцем послуги певних дій, направлених на отримання послуги.

Таким чином, автотоварознавче дослідження не є підставою для виникнення податкових зобов'язань з надання послуг щодо проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу. Зазначені зобов'язання можуть виникнути лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником податку ПДВ. Тобто, у випадку не проведення фактичного ремонту транспортного засобу або проведення його особою, яка не є платником ПДВ податкові зобов'язання не виникають.

Отже, позовні вимоги до ПрАТ СК «Провідна» в частині стягнення різниці між страховою сумою та збитками, завданими ДТП в розмірі 3303,25 грн. до задоволення не підлягають.

Із змісту п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

А тому, у відповідності до вимог ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 979 ЦК України ПАТ СК «Провідна» відшкодувало позивачу завдану внаслідок ДТП шкоду в межах ліміту відповідальності за виключенням розміру франшизи.

За таких обставин, суму франшизи в розмірі 500,00 грн. слід стягнути з відповідача ОСОБА_4, як винної особи.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_4 різницю між страховою сумою та реальними збитками в сумі 30957,09 грн., то вона до задоволення не підлягає, оскільки посилання представника позивача як на доказ цього на калькуляцію ПАТ «Волинь-Авто» суд не приймає до уваги як не належний доказ, оскільки він не спростовує викладене у висновку спеціаліста про розмір завданої шкоди позивачу.

Водночас, суд вважає, що до часткового задоволення підлягають позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди.

На підставі ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних страждання, яких фізична особа зазнала у звязку з пошкодженням чи знищенням майна.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Судом встановлено, що позивачу як власнику пошкодженого автомобіля внаслідок ДТП була заподіяна моральна шкода, яка полягала у певних душевних стражданнях через пошкодження автомобіля, порушенні звичайного способу життя, докладення зусиль для його відновлення, а тому, на думку суду, з врахуванням принципу розумності та справедливості, у її відшкодування слід стягнути з відповідача ОСОБА_4 500 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат також підлягає до задоволення і з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 слід стягнути 551,20 грн. судового збору пропорційно до задоволених вимог та 1500,00 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження.

При цьому, на думку суду, в задоволенні вимоги щодо стягнення з відповідача в користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн. слід відмовити, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів їх понесення позивачем.

Як слідує із представлених доказів, позивачем подано суду договір про надання послуг захисника/представника від 06.01.2016 року, з якого вбачається, що за надання правової допомоги замовник послуг виплачує та передає в момент підписання цього договору адвокату гонорар у вигляді коштів у розмірі домовленої між сторонами суми із розрахунку сплати за послуги по 200,00 грн. за одну відпрацьовану годину роботи адвоката (а.с. 34).

Однак, такий договір, на думку суду, без надання розрахунку та доказів сплати позивачем зазначеної суми, не є належним доказом понесення позивачем таких витрат, а тому в цій частині вимога позивача про стягнення з відповідачів на його користь витрат на правову допомогу до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 59, 60, 61, 84, 88, 209, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. 526, 988, 1167 ЦК України, Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про податок на додану вартість»,суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригодив сумі 2500 (дві тисячі пятсот) грн. та 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М.Кихтюк