Справа № 2/593/327/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2016 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М

за участі позивачки ОСОБА_1.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бережани справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В :

Cторони з 10 жовтня 2013 року по 15 серпня 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них 23 березня 2014 року народився син ОСОБА_3.

Позивачка, вказуючи, що відповідач з 2015 року з сімєю не проживає і хоч він надавав їй матеріальну допомогу на утримання сина, однак зазначена допомога була нерегулярною та незначною, а так як соціальної допомоги, яку вона отримує на дитину у розмірі 130грн., є недостатньо на її утримання, звернулася до суду із позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі, що складає по 2000 грн. щомісячно.

В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги змінила, просила стягувати із відповідача на утримання сина не по 2000 грн., як нею зазначено у позові, а по 1000грн..Змінені позовні вимоги підтримала просила їх задоволити, пояснила, що відповідач має можливість надавати їй аліменти на утримання сина, і хоч він не має постійної роботи, однак він їздить на заробітки за межі України.

Відповідач із зміненими вимогами позивачки не погодився, суду пояснив, що він протягом двох років дав позивачці на утримання дитини близько 30 тис.гривень, крім цього купив дитині коляску та колиску, та на майбутнє обіцяє матеріально допомагати сину, однак сума зазначена позивачкою в позові у розмірі 2 000 грн., на його думку є завеликою, він також не погоджується сплачувати позивачці і по 1 000 грн., оскільки не бажає, щоб родина позивачки жила за його рахунок, погоджується щомісячно сплачувати на утримання сина по 700грн.. Далі в своїх поясненнях відповідач зазначив, що він офіційно не працевлаштований та постійно їздить на заробітки за межі України, а його річний заробіток становить близько 50 000грн..

Суд, розглянувши матеріали справи і вислухавши пояснення сторін, прийшов до висновку, що змінені позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

У відповідності зі ст. 180 СК України батьки обоє, а не лише одна матір, зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття.

У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 3 ст. 183 Сімейного Кодексу аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або у твердій грошовій сумі ( ст. 184 СК ) і виплачуються щомісячно.

Судом встановлено, що сторони з 10 жовтня 2013 року по 15 серпня 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них 23 березня 2014 року народився син ОСОБА_3.

Судом також встановлено, що з січня 2015 року сторони проживають роздільно та шлюбних відносин не підтримують, їх малолітній син проживає із позивачкою і перебуває на її утриманні, а відповідач, хоч в добровільному порядку надає кошти на утримання сина, однак ця допомога є нерегулярною.

Цей факт підтверджується поясненнями позивачки, яка пояснила, що з січня 2015 року вони з відповідачем проживають роздільно, малолітній син залишився проживати з нею і перебуває на її утриманні. За весь період часу відповідач дав їй на утримання сина лише дві чи три тисячі гривень. Протягом двох років вона щомісячно отримувала соціальну виплату на дитину по 860грн., однак тепер отримує лише по 130грн. і хоч вона проживає із батьками, які допомагають їй матеріально та у їх господарстві є корова і земельна ділянка завдяки яким вони харчуються, однак відповідач, маючи можливість надавати утримання сину, цього робити не бажає. Враховуючи ставлення відповідача до заявлених вимог вона погоджується на щомісячну суму стягнення, що становить по 800грн..

Із оглянутої у судовому засіданні довідки, виданої 27 липня 2016 року виконавчим комітетом Вільховецької сільської ради за № 187, видно, що на утрманні позивачки є малолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином, поскільки відповідач є батьком сина позивачки ОСОБА_4 про що свідчать свідоцтво про його народження серії 1-ИД № 194684, то він, як батько, відповідно до ст. 180 СК України зобовязаний утримувати свого неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття, а так як він у добровільному порядку хоч дає кошти на утримання сина, однак ця допомога є нерегулярною, тому змінені позовні вимоги позивачки слід визнати підставними і задоволити їх.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 14, 213-215, 292, 294 ЦПК України та ст.ст.180, 181, 183, 184 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Змінені позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1) уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі по 800 (вісімсот) гривень щомісячно.

Стягнення аліментів розпочати з 1 серпня 2016 року і продовжувати до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 551 (п»ятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області ОСОБА_5