Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Л. М. ,

при секретарі Вангородська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Білоцерківського району про визнання права власності на спадкове майно ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 25 травня 2013 року померла його баба ОСОБА_3, після якої залишилася спадщина, у тому числі , земельна ділянка площею 2,836 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах ОСОБА_2 сільської ради Білоцерківського району. Позивач є спадкоємцем ОСОБА_3 за правом спадкової трансмісії, оскільки син ОСОБА_3, батько позивача ОСОБА_4 помер 20 жовтня 2013 року, не встигши прийняти спадщину після смерті матері. Позивач у визначений законом строк прийняв спадщину, отримав свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна, але державний нотаріус Білоцерківської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_5 відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку з тих підстав, що за життя спадкодавця ОСОБА_3 не було проведено державної реєстрації права власності даного об»єкта спадкового майна. Позивач просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 2, 836 га, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах ОСОБА_2 сільської ради Білоцерківського району, кадастровий номер 6 04:006:0029, в порядку спадкування після померлої 25.05.2013 р. баби ОСОБА_3.

Позивач направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради в судове засідання не з»явився, до суду надійшла заява про визнання позову та клопотання розглядати справу у відсутність представника.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з таких підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що 25 травня 2013 року померла баба позивача ОСОБА_3, яка постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. З матеріалів спадкової справи № 325/2013, заведеної 25.10.2013 р. Білоцерківською районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що померла ОСОБА_3 не залишила заповіту, спадщину прийняв її внук ОСОБА_1 в порядку спадкової трансмісії згідно із статтею 1276 ЦК України, оскільки його батько, син померлої ОСОБА_4 помер 20 жовтня 2013 р. після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 немає.

Судом встановлено, що позивач отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на наступне спадкове майно : земельну ділянку площею 2,836 га, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради ; житловий будинок в с.Сидори, вул..Весняна,13 ; майнові паї у загальному пайовому фонді колективного сільськогосподарського підприємства « Україна» с.Сидори.

По справі встановлено, що державний нотаріус ОСОБА_5відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,836 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Білоцерківського району, кадастровий номер 6 04:006:0029, яка згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.03.2009 р. належала померлій ОСОБА_3 , оскільки остання за свого життя не провела державної реєстрації права власності даного об»єкта спадкового майна.

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст..1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов»язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців/ спадкова трансмісія/

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як розяснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст..126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч.2 цієї статті.

А за ч.2 ст.126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки; свідоцтвом про право на спадщину.

Як встановлено судом, 20 березня 2009 року державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_5 на ім»я ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,836 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6 04:006:0029, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Білоцерківського району, Дане нерухоме майно ОСОБА_3 успадкувала після смерті 01.09.2007 р. чоловіка ОСОБА_6. До справи надано копію державного акта серія ЯБ № 148166, виданого 20.06.2005 р., на право приватної власності померлого ОСОБА_6 на вищевказану земельну ділянку. Згідно витягу з Державного земельного кадастру земельна ділянка площею 2, 8357, кадастровий номер 6 04:006:0029, зареєстрована на праві приватної власності за померлим ОСОБА_6. Тобто, спадкодавець ОСОБА_3 не набула права власності на вказану земельну ділянку відповідно до вимог чинного законодавства, а тому спадкоємець не має можливості оформити спадщину на цю земельну ділянку.

Відповідно до п.23 наведеної вище в рішенні Постанови Пленуму Верховного Суду України, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

При вирішенні даного спору судом враховуються ті обставини, що спірна земельна ділянка була отримана у власність дідом позивача ОСОБА_6 в результаті розпаювання земель КСП « Україна» . Спадкодавець ОСОБА_3, отримавши свідоцтво про право на спадщину на законом на цю земельну ділянку, не встигла за життя з поважних причин отримати на неї державний акт.

Виходячи з норм Закону України «Про порядок виділення в натурі /на місцевості/ земельних ділянок власникам земельних часток /паїв/» та Закону України «Про оренду землі», громадяни власники сертифікатів на право на земельну частку (пай) до виділення їм у натурі (на місцевості) земельних ділянок мають право укладати договори оренди земель сільськогосподарського призначення, місце розташування яких визначається з урахуванням вимог раціональної організації території і компактності землекористування, відповідно до цих сертифікатів з дотриманням вимог цього Закону.

Після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін.

Оформлення державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв) здійснюється землевпорядною організацією, яка виконала землевпорядні роботи щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

Власнику однієї чи більше земельної частки (паю) в межах земель, що перебувають у користуванні одного сільськогосподарського підприємства, видається один державний акт на право власності на земельну ділянку.

Власникам земельних часток (паїв), яким земельні ділянки виділені в натурі (на місцевості) єдиним масивом, видається державний акт на право власності на земельну ділянку, який посвідчує їх право спільної часткової власності чи спільної сумісної власності.

Отже, аналіх вищенаведених правових норм дає підстави стверджувати, що право громадянина на земельну частку /пай/ посвідчується відповідним сертифікатом до виділення часток /паїв/ в натурі /на місцевості/, а після цього -власнику земельної частки /паю/ видається державний акт на право власності на земельну ділянку.

В даному випадку ОСОБА_6, який був власником земельної частки /паю/, після виділення цієї частки /паю/ в натурі /на місцевості/ одержав державний акт на право власності на земельну ділянку, який належним чином був зареєстрований.

Як вказано вище, позивач як спадкоємець ОСОБА_3 позбавлений на даний час можливості оформити спадщину на земельну ділянку із-за відсутності правовстановлюючого документа, оскільки сертифікат на право на земельну частку /пай/ зберігається у сільській раді, а державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на імя ОСОБА_6

Переоформлення державного акта і його реєстрація при спадкуванні права власності на земельну ділянку, відповідно до вимог ст.1299 ЦК України та ст. 125 ЗК України, є обовязковою процедурою для набуття права власності на цю земельну ділянку.

До переоформлення державного акта на земельну ділянку і його реєстрації, виходячи з умов частини 5 ст. 1268 ЦК України, спадкодавець ОСОБА_3 мала певні майнові права на цю ділянку, які засвідчуються свідоцтвом про право на спадщину.

А оскільки нотаріусом було відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину, то суд вважає за можливе визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 2,836 га на території ОСОБА_2 сільської ради, кадастровий номер 6 04:006:0029, оскільки інший порядок для набуття позивачем прав на вказану земельну ділянку законодавством не визначений.

Керуючись ст.ст. 1225, 1261,1268, 1269,1270, 1274,1299 ЦК України, ст.ст.125,126 ЗК України, Законом України «Про порядок виділення в натурі /на місцевості/ земельних ділянок власникам земельних часток /паїв/», Законом України «Про оренду землі», ст.ст.10,60,79,88, 130,174, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після померлої 25 травня 2013 року баби ОСОБА_3 на земельну ділянку розміром 2,836 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6 04:006:0029, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Білоцерківського району.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_7