У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Парінова І.К., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Харківської області від 10 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про стягнення помилково перерахованих коштів, інфляційних втрат та відсотків за користування цими коштами,

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення помилково перерахованих коштів, інфляційних втрат та відсотків за користування цими коштами, обґрунтовуючи вимоги тим, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2014 року з нього на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 13 грудня 2012 року і до закінчення нею навчання, тобто до червня 2014 року. 16 червня 2014 року на виконання вказаного вище рішення суду позивачем було направлено 25 126 грн на розрахунковий рахунок ОСОБА_3 Незважаючи на повне виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2014 року, виконавчою службою Ленінського району Дніпропетровського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження від 15 грудня 2014 року № 45829612 про стягнення заборгованості з нього.

Посилаючись на вказане, позивач просив на підставі ст. ст. 1212, 1214 ЦК України стягнути з відповідача на його користь помилково перераховані на її розрахунковий рахунок кошти у розмірі 25 126 грн на підставі ст. 625 ЦК України інфляційні витрати з липня 2014 року по березень 2015 року у розмірі 8 701 грн 60 коп. і 3 % річних за користування цими коштами - 627 грн 80 коп.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 помилково перераховані кошти у розмірі 25 126 грн. В іншій частині вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 10 лютого 2016 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2015 року скасовано в частині задоволення позову ОСОБА_2 й ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції й залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Встановлено, що оскаржуване рішення апеляційної інстанції, постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Так, скасовуючи рішення суду першої інстанції і ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України), з урахуванням фактичних обставин справи і вимог статей 10, 60 ЦПК України, обґрунтовано виходив із того, що відсутні належні та допустимі докази розрахункової помилки з боку позивача та недобросовісності з боку відповідача.

Також, судом зроблено правильний висновок про те, що помилка ОСОБА_2 мала місце щодо розрахунку суми заборгованості та обраного ним способу забезпечення повного виконання судового рішення, а не здійснення ним 16 червня 2014 року перерахунку ОСОБА_3 певної суми грошових коштів у якості аліментів, які він відповідно до вимог ст. 199 СК України зобов'язаний сплачувати.

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваного судового рішення апеляційної інстанції не дають підстав для висновку про те, що судомдопущено порушення або неправильне застосування норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про стягнення помилково перерахованих коштів, інфляційних витрат та відсотків за користування цими коштами, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Харківської області від 10 лютого 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.К.Парінова