Справа № 750/9191/16-ц Провадження № 22-ц/795/2446/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Карапута Л. В. Доповідач - Вінгаль В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіВІНГАЛЬ В.М.
суддів:ОНИЩЕНКО О.І., КУЗЮРИ Л.В.,
при секретарі:Шкарупі Ю.В.
за участю:позивачки ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 листопада 2016 року у справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на час навчання дитини,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 листопада 2016 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на час навчання дитини задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини заробітку, щомісячно, починаючи з 29.09.2016 р. на період навчання в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до 30.06.2020 р., але не більше ніж до досягнення ним 23 років.

Не погоджуючись з рішення суду ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апелянт зазначає, що суд неповно з'ясував всі обставини справи, що стало результатом ухвалення незаконного по суті рішення. ОСОБА_7 являється курсантом 1-го курсу та забезпечується за рахунок держави харчуванням, військовою формою одягу, проживанням в казармі (гуртожитку) грошовим забезпеченням у визначених керівними документами розмірах.

Крім того ОСОБА_6 зазначає, що його нова дружина та син від другого шлюбу повністю перебувають на його утриманні, зазначає, що він страждає на гепатит «С» та потребує коштовного лікування, яке в нинішній ситуації не може собі дозволити. Також на його утриманні перебуває непрацездатна мати, яка також хворіє.

Вислухавши суддю-доповідача, доводи та заперечення представника відповідача, позивачки, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам відповідає рішення суду першої інстанції.

Задовольняючи позов частково та стягуючи з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку щомісячно, суд першої інстанції виходив з того, що повнолітня дитина сторін навчається і потребує матеріальної допомоги до досягнення 23 років. Матеріальний стан відповідача дозволяє надавати матеріальну допомогу дитині, яка навчається.

З таким висновком погоджується апеляційний суд з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. ст. 198, 199 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані надавати утримання своїм повнолітнім дочці чи сину, які продовжують навчання і потребують в зв'язку з цим матеріальної допомоги, до досягнення ними 23-річного віку. Зазначений обов'язок, згідно з засадами ч.6 ст.7 СК України, в рівній мірі стосується обох батьків та покладається на них за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до положень зазначених норм СК України предметом доказування у справах цієї категорії є факти походження повнолітніх дітей від боржника та їх навчання після досягнення повноліття, а також відсутність чи наявність достатнього доходу для покриття витрат на навчання. Відповідно до Конвенції про права дитини, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина, яка продовжує навчання. Згідно довідки, дитина зареєстрована з позивачкою.

Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, який являється курсантом Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного. Згідно довідки Національної академії від 29.08.2016 року, контракт з ОСОБА_7 діє до 30.06.2020 року. ОСОБА_7 забезпечується за рахунок держави харчуванням, військовою формою одягу, проживанням в казармі (гуртожитку), грошовим забезпеченням.

Позивачка працює, з серпня 2016 року отримує заробітну плату в розмірі 7192 грн. Допомоги, яку позивачка надає синові, недостатньо для забезпечення якісного навчання. Відповідач перебуває на службі, отримує щомісяця дохід від 16 тисяч до 19 тисяч гривен, одружений, дружина працює, на його утриманні перебуває неповнолітній син, мати відповідача є пенсіонером і отримує пенсію.

Відповідач зазначає, що він хворіє та надає допомогу сину крім аліментів, проте не надав доказів, що цей розмір є достатньою допомогою, яка забезпечує утримання дитини на період навчання. З наданих відповідачем доказів вбачається, що він має змогу надавати допомогу та нести витрати на навчання сина, а також на своє лікування.

Вирішуючи питання про стягнення аліментів на дитину на час навчання, судом відповідно до положень ст. 182 СК мають враховуватися стан здоров'я дитини та платника аліментів, їх матеріальне становище, наявність у платника аліментів інших дітей та (або непрацездатних осіб), яких він має утримувати. Обов'язок доказування цих фактів, згідно з приписами ст. 60 ЦПК покладається на позивача. Обов'язок щодо спростування факту наявності матеріальних можливостей щодо надання допомоги на навчання, згідно з тими ж процесуальними приписами покладається відповідно на відповідача.

Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року за № 3, обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття ( незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дитиною віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ним навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За таких підстав, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду та не дають підстав для скасування.

Враховуючи вищенаведене, у апеляційного суду відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: