Справа № 240/564/16-ц р.
Номер провадження № 2/240/260/16 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 року Олександрівський районний суд Донецької області у складі :

головуючого - судді Щербак Ю.В.,

при секретарі - Осадчій Л.В.,

за участі відповідача - ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Олександрівка

справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банка "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом, вказуючи, що відповідно до укладеного кредитного договору № DO1DAU00080178 від 9 липня 2007 року ПАТ КБ "ПриватБанк" надав кредит ОСОБА_1 в розмірі 68773,04 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі та строки, визначені договором . Строк дії договору - до 9 липня 2014 року.

Позивач зазначив, що відповідач своєчасно не погасив заборгованість, що виникла за кредитом, відсотками, комісією, чим порушив умови укладеного договору.

Допущені відповідачем порушення договору відображені у наданому позивачем розрахунку .

Позивач посилається, що станом на 4 серпня 2016 року заборгованість відповідача склала 109756,83 грн., але позивач, скориставшись правом кредитодавця вимагає суму заборгованості не в повному обсязі, а частково - в сумі 90000 грн., що склалася з:

- 28139,15грн. - заборгованості за кредитом,

- 16671,86 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом,

- 1712,50 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом,

- 43476,49 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Представник позивача звернувся з заявою про розгляд справи без його участі, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову, пояснивши, що сплатив заборгованість повністю ще у травні 2012 року. Так, за умовами договору відповідач повинен був сплачувати щомісячно 1048,78 грн., але фактично сплачував більшу суму, тому достроково сплатив кредит.

В серпні 2013 року відповідач отримав виписку про погашення кредиту за укладеним договором, де станом на 21 травня 2012 року значиться залишок по кредиту в сумі 22656,35 грн. та прострочена заборгованість 1234,81 грн. Відповідач не погоджується з даним розрахунком, надавши квитанції на доказ проведених виплат, що не увійшли в даний розрахунок. ОСОБА_1 посилається на те, що вимагав перерахунку, звертаючись до позивача в усній та письмовій формі, але відповіді по суті питання він не отримав. Так, у 2014 році йому тричі було повідомлено в письмовій формі щодо неспроможності позивача визначитись зі станом погашення заборгованості за кредитним договором.

Крім того, відповідач просив застосувати наслідки пропуску позивачем строку позовної давності та відмовити в позові.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На доказ існуючої заборгованості відповідача перед банком позивачем надана копія кредитного договору № DO1DAU00080178 від 9 липня 2007 року.

Згідно п. 7.1 укладеного кредитного договору № DO1DAU00080178 від 9 липня 2007 року ОСОБА_1 надано кредит в сумі 68773,04 грн. задля придбання автомобіля та оплату страхових платежів..

За користування кредитом встановлена плата в розмірі 1,34% на місяць на суму залишку кредиту, винагороди за надання кредиту в розмірі 1% від суми кредиту та додатково щомісячної винагороди 0,14 % від суми кредиту та інших умов, що викладені в примірнику договору нерозбірливо.

Також п.7.1 договору зазначено період сплати щомісячних платежів - з 10 по 15 число кожного місяця. Платіж складає 1048,78 грн. та включає такі складові: заборгованість за кредитом, відсотки, винагорода.

Відповідно до п. 7.4 договору, позичальник, в разі порушення строків сплати вищезазначених платежів, сплачує підвищену процентну ставку в розмірі 2,5 % на місяць на суму непогашеної в строк заборгованості по кредиту.

На виконання умов договору банк відкриває позичальнику рахунок № 4968 для платежів(п.7.2 договору).

Строк дії договору визначений розділом 5 договору, відповідальність сторін за договором викладена в п. 4 договору, але умови в примірнику викладено нерозбірливо.

а.с. 9-11

Позивачем надано розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за укладеним кредитним договором, відповідно до якого відповідач порушував умови договору та не сплачував щомісячні платежі в повному обсязі . За розрахунком позивача заборгованість за кредитом становить 109756,83 грн. станом на 4 серпня 2016 року.

а.с. 5-8

Відповідач заперечував наявну заборгованість та поставив під сумнів правильність проведеного розрахунку, посилаючись на відсутність в розрахунку платежів, які були сплачені відповідачем на виконання умов договору. Він вважає, що неврахування цих платежів і призвели до заборгованості, що нарахована банком на час звернення до суду.

Так, відповідачем надані суду оригінали квитанцій № N0V8P34711 від 9 серпня 2010 року на суму 490 грн. та №779DO02B52 від 17 лютого 2009 року на суму 10428,84 грн. , за якими відповідач дійсно здійснив перерахування коштів на рахунок № 4968, визначений п. 7.2 договору та призначений позивачем для сплати кредитних платежів.

а.с.32,35

Обставини безпідставного неврахування цих платежів позивачем в рахунок сплати кредиту підтверджені розрахунком позивача, що міститься у матеріалах справи, де відсутні дані про проведення цих виплат ОСОБА_1 ( а.с. 5-8 ) та наданою відповідачем випискою про погашення кредиту за період з 9 липня 2007 року по 28 серпня 2013 року, що була надана відповідачу ще 28 серпня 2013 року.

а.с.28-29

Суд враховує , що відповідач намагався усунути виниклі розбіжності та неодноразово звертався до позивача щодо перерахунку заборгованості.

На доказ цієї обставини відповідач надав листи банку до відповідача за № 20.1.0.0.0/7-20140701/2154 від 1 липня 2014 року, № 20.1.0.0.0/7-20140603/3732 від 11 серпня 2014 року,№ 20.1.0.0.0/7-20140826 /806 від 26 серпня 2014 року в яких спеціаліст банку визнавав неспроможність здійснити розрахунок по кредиту.

а.с.39-44

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позивачем не надані достатні докази існуючої заборгованості відповідача по кредиту. До цього ж в наданій суду копії кредитного договору умови викладені нерозбірливо, але вимога суду щодо надання належної копії договору проігнорована позивачем ( а.с. 22).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України , кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене , суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,60, 212, 214, 215-216 ЦПК України, ст.1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішення суду набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

Апеляційна скарга може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Олександрівський районний суд Донецької області протягом десяти днів з проголошення рішення суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 16 вересня 2016 року.

Суддя Щербак Ю.В.