АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

14 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста

Києва в складі:

головуючого - судді Кирилюк Г.М.

суддів: Рейнарт І.М., Музичко С.Г.,

при секретарі Ігнатьєву Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою стягувача ОСОБА_1 на дії начальника Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві Мацюк ОлениВолодимирівни, державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві Євпатової Тетяни Григорівни, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2016 року,

встановила:

12.02.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою, посилаючись на те, що ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року визнано дії державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Вергелеса І.В., які полягали у винесенні постанови від 23 червня 2014 року ВП №42537686 про закінчення виконавчого провадження неправомірними; постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження скасовано.

27 січня 2015 р. він звернувся до начальника ВДВС Святошинського РУЮ у місті Києві Мацюк О.В. для з'ясування обставин відновлення виконавчого провадження. В цей же день він звернувся з відповідною заявою до державного виконавця з проханням відновити виконавче провадження та додав копію ухвали суду від 17.12.2014 р.

27.01.2015 р. державний виконавець ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Евпатова Т.Г. йому повідомила про те, що копію ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 р. отримано не було.

Вказане твердження не відповідає дійсності та спростовується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах судової справи, згідно якої копію ухвали суду від 17 грудня 2014 року було отримано ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві 12.01.2015 р.

Оскільки бездіяльність суб'єктів оскарження щодо невідновлення виконавчого провадження протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду порушує його права, як стягувача, просив скаргу задовольнити. Визнати дії начальника ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Мацюк О.В. та державного виконавця Євпатової Т.Г. щодо невиконання ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 17.12.2014 р. по справі №4-с/759/140/14 про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження при примусовому виконанні виконавчого листа №2/759/75/13, виданого 14.03.2014 року Святошинським районним судом м. Києва про зобов'язання ОСОБА_6 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та участі у вихованні з малолітнім сином ОСОБА_7, визначення способів участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_7 та відновленні виконавчого провадження №42537686 незаконними.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2016 року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2016 року та задовольнити його скаргу в повному обсязі.

Зазначив, що не зрозуміло з яких підстав судом першої інстанції встановлено, ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 17.12.2014 р. надійшла до ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві 12.01.2015 р. і що саме ця ухвала не містила відмітки про набрання нею законної сили. Вказану ухвалу суду надано не було. В наданій копії виконавчого провадження №42537686 копія вказаної ухвали суду також відсутня.

Вважає, що суд першої інстанції упереджено дослідив матеріали справи, неповно встановив обставини справи, невірно оцінив надані по справі докази та виніс незаконне судове рішення, яке підлягає скасуванню.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05 грудня 2013 року зобов'язано ОСОБА_6 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні та участі у вихованні з малолітнім сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Визначено спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, наступним чином: щоп'ятниці з 17 до 20 години, за місцем фактичного проживання дитини: АДРЕСА_1.

Рішення суду звернуте до виконання.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві від 23.06.2014 року закінчено виконавче провадження у зв'язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення суду, п. 8 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року було скасовано постанову державного виконавця Святошинського районного управління юстиції у м. Києві від 23 червня 2014 року ВП №42537686 про закінчення виконавчого провадження.

06 квітня 2015 року головним державним виконавцем Євпатовою Т.Г. винесено постанову про відновлення виконавчого провадження на підставі ч.1 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02 червня 2015 року ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Звертаючись до суду з вказаною скаргою заявник посилався на порушення вимог ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» щодо відновлення виконавчого провадження.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні поданої скарги, суд першої інстанції виходив з її необґрунтованості.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ч.1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно ч. 1 ст. 11 Закону «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1, ч. 3 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Про відновлення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, копії якої не пізніше наступного дня надсилаються до суду, який визнав незаконною постанову державного виконавця, сторонам, а також органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

Як вбачається з матерів справи та встановлено судом першої інстанції, копія ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року про скасування постанови державного виконавця Святошинського районного управління юстиції у м. Києві від 23 червня 2014 року ВП №42537686 про закінчення виконавчого провадження надійшла до державної виконавчої служби 12.01.2015 р. (а.с.5).

Разом з тим, в наданій державним виконавцем копії виконавчого провадження відсутня копія ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року, яка надійшла 12.01.2015 р., а тому висновок суду першої інстанції в тій частині, що остання не містила відмітки про набрання нею законної сили ґрунтується на припущеннях.

Як пояснив заявник, копію ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року з відміткою про набрання нею законної сили 20.01.2015 р. було надано державному виконавцю 27.01.2015 р.

Доказів відновлення виконавчого провадження протягом трьох робочих днів з дня надходження вказаного судового рішення матеріали виконавчого провадження не містять.

Як зазначили в своєму письмовому запереченні на скаргу суб'єкти оскарження, ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року, що надійшла до відділу 12.01.2015 р., не містила мокрої печатки суду та відмітки про набрання нею законної сили.

Разом з тим, держаний виконавець, керівник державної виконавчої служби не вчинили жодних дій, спрямованих на з'ясуванні обставин щодо набуття судовим рішенням законної сили, а також помилкового направлення судом ухвали, яка не містила печатки.

За таких підстав не можна погодитись з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості поданої скарги.

Відповідно до ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує держаного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

З огляду на ту обставину, що виконавче провадження в подальшому було відновлене, а ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року скасована, можливість усунути порушення або в інший спосіб поновити порушення права заявника за наслідками розгляду його скарги відсутні.

За таких підстав колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні скарги з інших підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2016 скасувати.

Постановити нову ухвалу.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії начальника Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві Мацюк ОлениВолодимирівни, державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві Євпатової ТетяниГригорівни відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/14909/2016

Головуючий в суді першої інстанції: Петренко Н.О.

Доповідач в суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.