Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/1468/15-ц Головуючий у 1-й інст. Замега О. В.
Категорія 20 Доповідач Жигановська О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Жигановської О.С.

суддів Якухно О.М., Зарицької Г.В.

при секретарі судового засідання Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Бердичівський центр надання послуг повязаних з використанням транспортних засобів УДАІ в Житомирській області, про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, оформленого довідкою-рахунком, та зобовязання повернути автомобіль

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 грудня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом, в обґрунтування якого зазначив, що йому на праві власності належав автомобіль ВАЗ 2109, 1989 р.в., шасі (кузов, рама) № ХТА210900К0510318, реєстраційний № НОМЕР_1. 28 листопада 2013 року він видав довіреність на імя ОСОБА_2, якою уповноважив його розпоряджатися вказаним автомобілем, зі строком дії довіреності - до 28 листопада 2016 року, якщо раніше зазначеного строку вона не буде ним скасована в установленому законом порядку, та передав зазначений автомобіль. Відчуваючи загрозу втрати права власності на даний автомобіль, він 21 січня 2014 року подав приватному нотаріусу ОСОБА_4 заяву про припинення дії вищевказаної довіреності та повідомив ОСОБА_2 про її скасування, і попросив повернути автомобіль. Однак останній відмовився. 21.01.2014 року позивач звернувся до Бердичівського МВ УМВС із заявою на незаконні дії ОСОБА_2. Незважаючи на це, 24 січня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали договір купівлі продажу згаданого автомобіля, оформленого довідкою - рахунком ВІА-152291, виданою МПП "ВИБІР". Виходячи із наведеного, ОСОБА_1 просив визнати недійсним даний договір купівлі - продажу автомобіля та зобовязати ОСОБА_3 повернути йому вказаний автомобіль, свідоцтво про реєстрацію (техпаспорт) та ключі від автомобіля.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 грудня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі. Вирішено питання щодо відшкодування судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду 1-ї інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову в частині вимог щодо повернення автомобіля, свідоцтва про реєстрацію та ключів від транспортного засобу. Посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи. Зазначає, що є добросовісним набувачем, оскільки на момент укладення договору купівлі-продажу він не знав, що довіреність на імя ОСОБА_2 скасована.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САК № 553276, виданого 13.03.2012 року Козятинським ВРЕР УДАЇ УМВС України у Вінницькій області належить автомобіль ВАЗ 2109, 1989 р.в., днз АВ 8622 ВК (а.с.8).

28 листопада 2013 року ОСОБА_1 видав довіреність, згідно якої уповноважив ОСОБА_2 розпоряджатися вказаним автомобілем. Дана довіреність видана строком на три роки та зберігає чинність до 28 листопада 2016 року, якщо раніше зазначеного строку не буде ним скасована в установленому законом порядку (а.с.8).

21 січня 2014 року зазначену довіреність скасовано, на підставі заяви позивача, поданої ним приватному нотаріусу Козятинського районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_4 (а.с.9-10). В той же день ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_2 про скасування довіреності та попросив повернути автомобіль, однак останній відмовився.

21 січня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Бердичівського МВ УМВС із заявою на незаконні дії ОСОБА_2 і того ж дня він та відповідач дали пояснення працівникам міліції, що підтверджується витягом із журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Бердичівського МВ УМВС інв.1821-201 (а.с.189, 178-179), оглянутого у суді 1-ї інстанції.

Отже, ОСОБА_2, знаючи, що видана на його імя довіреність щодо розпорядження автомобілем скасована, 24 січня 2014 року продав ОСОБА_3 зазначений транспортний засіб на підставі нотаріально посвідченої копії скасованої довіреності шляхом укладання договору купівлі - продажу, оформленого довідкою - рахунком ВІА-152291, виданою МПП "ВИБІР" 24.01.2014 року (а.с.68, 94).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд 1-ї інстанції обґрунтовано виходив з того, що довідка-рахунок підтверджує реалізацію транспортного засобу, тобто перехід права власності на транспортний засіб від продавця до покупця та є оформленням договірних відносин купівлі-продажу автомобіля.

У пункті 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Статтею 203 ЦК України визначено перелік умов чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

На момент укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_2 не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності щодо укладення договору купівлі-продажу автомобіля, що підтверджується вищевикладеним та матеріалами справи. Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для визнання правочину недійсним та зобовязав відповідача ОСОБА_3 повернути автомобіль позивачу.

Посилання ОСОБА_3 на те, що він є добросовісним набувачем і, виходячи із положень ст. 388 ЦК України, придбане ним майно не може бути витребуване із його володіння попереднім власником, є необґрунтованим.

Статтею 216 ЦК України визначено правові наслідки недійсності правочину. Зокрема, кожна зі сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі наслідки окремих видів недійсних правочинів.

На угоду, укладену з порушенням вимог закону, не поширюється загальне правило про наслідки недійсності правочину (двостороння реституція), якщо сам закон передбачає інші наслідки такого порушення.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» реституція, як спосіб захисту цивільного права (ч.1 ст.216 ЦК України), застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину.

Оскільки майно вибуло із власності позивача ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, в якому позивач був стороною правочину / договір укладено від його імені представником за недійсною довіреністю/, тому суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги щодо зобовязання ОСОБА_3 повернути спірний автомобіль власнику.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: