Справа № 462/8700/15 Головуючий у 1 інстанції: Колодяжний С.Ю.
Провадження № 22-ц/783/1663/16 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Тропак О.В.,

секретаря Бохонко Е.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 28 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Галицького районного суду м. Львова, держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення коштів на відшкодування шкоди, завданої в результаті незаконних дій судді щодо винесення завідомо неправосудного рішення, -

встановила:

В грудні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся з позовом в суд до Галицького районного суду м. Львова, держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення коштів на відшкодування шкоди, завданої в результаті незаконних дій судді щодо винесення завідомо неправосудного рішення (а.с. 1-3).

Оскаржуваною ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 28 грудня 2015 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Галицького районного суду м. Львова про стягнення коштів на відшкодування шкоди, завданої в результаті незаконних дій судді щодо винесення завідомо неправосудного рішення.

Ухвалу суду оскаржив позивач ОСОБА_2, вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, внаслідок свідомого не виконання Конституції України, як норм прямої дії, які підлягали застосуванню, при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи.

Крім цього, судом порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Стверджує, що постановляючи оскаржувану ухвалу та відмовляючи у відкритті провадження в порядку цивільного судочинства, суд не вказав норму, яка б визначала, що на спірні правовідносини юрисдикція судів не поширюється або те, що суди, судді не відносяться до органів державної влади.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд зобов'язаний був розглянути його позовну заяву, що не було зроблено, в результаті чого порушено його права.

Просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 28 грудня 2015 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Позивач ОСОБА_2, представники відповідачів Галицького районного суду м. Львова і Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення їм поштових відправлень (а.с. 29-31), в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи із наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження по справі, районний суд виходив з того, що позивач не був позбавлений можливості реалізувати своє право на оскарження процесуальних рішень суду у встановленому ЦПК України порядку, оскаржував рішення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а на дані правовідносини не поширюється юрисдикція судів, оскільки чинним законодавством України не передбачено право особи на відшкодування за рахунок держави шкоди, завданої внаслідок вчинення процесуальних дій у зв»язку з розглядом справи та при ухваленні судових рішень у справах цивільної, адміністративної юрисдикції.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України та ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав у визначений законом спосіб.

Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Підставою позову є конкретні обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, які об»єктивуються у поданих ним заяві та доказах.

Як беззаперечно вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 звернувся з позовом до Галицького районного суду м. Львова та держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті незаконних, на думку позивача, дій щодо винесення завідомо неправосудного рішення, що спричинило приниження його честі, гідності та ділової репутації, яку оцінює в 10000000 грн. (а.с. 1-3).

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

В свою чергу, згідно із ст.ст. 126, 129 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а також однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до зазначених положень Конституції, судові рішення і, відповідно, дії або бездіяльність судів (суддів) з питань здійснення правосуддя (пов'язаних з підготовкою й розглядом справ у судових інстанціях) можуть оскаржуватись у визначеному порядку до суду вищої інстанції, а не в інший суд першої інстанції.

Останнє порушувало б і принцип незалежності суддів, і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Суд є органом, який розглядає справи на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, посадових і службових осіб, а його рішення (дії, бездіяльність) оскаржуються лише в порядку, визначеному ст. 129 Конституції та законодавством про судочинство.

Таким чином, суд (суддя) як орган (особа), що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем у цивільній справі. Винятками є лише випадки, коли суд (суддя) виступає не як орган (особа), що здійснює правосуддя, а як будь-яка інша установа (особа). Заяви, скарги, спрямовані на дії судді при здійсненні правосуддя, не підлягають розглядові в суді першої інстанції, оскільки відповідно до закону є інший механізм усунення помилок і недоліків, допущених при здійсненні правосуддя.

Таким чином, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно із процесуальним законодавством. Оскарження в будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відмовляючи у відкритті провадження за позовом ОСОБА_2 до Галицького районного суду м. Львована підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, районний суд прийшов правильного висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У цій частині оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права.

В свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом і до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, зазначивши останнього як відповідача, про відшкодування моральної шкоди, вважаючи що протиправними діями Галицького районного суду Львівської області йому завдано шкоду, просив задовольнити позов, стягнувши таку з держави Україна в особі Державної казначейської служби України.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, передбачене ст. 1176 ЦК України, цією статтею встановлені випадки і умови її відшкодування, відповідно передбачено, що така відшкодовується Державою.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції взагалі не містить рішення та мотивів відмови у відкритті провадження у справі в частині вимог до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, при цьому слід мати на увазі, що відсутність передбачених законом підстав для відшкодування шкоди тягне за собою відмову у позові, а не відкриття провадження у ній.

Наведені порушення норм процесуального права (ст.ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому постановлену ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Галицького районного суду м. Львова не можна визнати законною та обґрунтованою, у зв»язку з чим підлягає скасуванню з передачею питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. Керуючись п. 4 ч. 2 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 312, ст.ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 28 грудня 2015 рокупро відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Галицького районного суду м. Львова про відшкодування моральної шкоди скасувати, передати питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.В. Тропак