Справа № 369/506/15-ц Головуючий у І інстанції Ковальчук Л. М.
Провадження № 22-ц/780/1141/16 Доповідач у 2 інстанції Лівінський С. В.
Категорія 24 24.02.2016
УХВАЛА

Іменем України

24 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Лівінського С. В.

суддів: Мережко М.В.,

Суханової Є.М.

за участю секретаря судового засідання Бобка О.В.,

представника позивача Сисоєва Є.О., відповідача ОСОБА_4,

розглянувши матеріали справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Рідна» до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Києво-Святошинського районного суду від 22 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Рідна» 3 689 грн. 03 коп. у рахунок відшкодування завданих збитків, та 243 грн. 60 коп. понесених витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подала апеляційну скаргу, в який посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясуванням судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору заперечують проти апеляційної скарги, вважають її безпідставною та необґрунтованою.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 червня 2013 року між ПрАТ «Страхова компанія «Рідна» та ТОВ «Савсервіс-Мова» був укладений договір № АТР 09/13 добровільного страхування автотранспортних засобів, відповідно до умов якого страховик взяв на себе зобов'язання при настанні страхового випадку відшкодувати заподіяний матеріальний збиток (виплатити страхове відшкодування) у межах страхової суми.

Відповідно до умов п. 1.1. договору страховик приймає під страховий захист транспортні засоби, що належать страхувальнику на правах власності або взяті ним в оренду, прокат, лізинг.

Згідно з п. 2.1. договору предметом страхування є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом, заявленим на страхування.

Виплата та розмір страхового відшкодування за певним страховим випадком, який трапився з будь-яким передбаченим транспортним засобом, визначаються на підставі кошторису СТО ТОВ «САВТОСЕРВІС», або за актом товарознавчої експертизи.

За правилами п. 8.1., п. 8.2. договору страхове відшкодування виплачується на підставі страхового акту, який складається страховиком або уповноваженою особою після отримання всіх необхідних документів, що підтверджують факт настання страхового випадку. Збитки страхувальника відшкодовуються за вирахуванням встановленої франшизи, сум несплачених страхових платежів, а також отриманих від третіх осіб грошових коштів, якщо вони були отримані страхувальником або його уповноваженою особою.

Відповідно до встановлених п. 9.1. договору вимог, з моменту виплати страхувальнику страхового відшкодування страховик набуває права регресу до третіх осіб (винуватців страхової події).

Укладення договору страхування між сторонами підтверджується страховим свідоцтвом до Договору № АТР - 09/13 від 18 червня 2013 року серії АТ № АТ-430/13, яке діє з 15 жовтня 2013 року по 14 жовтня 2014 року. Страхувальником відповідно до даного свідоцтва є ТОВ «Савсервіс-Мова», а застрахованим транспортним засобом є автомобіль Renault Clio Symbol, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2. Страхова сума встановлена в межах 65 000 грн. 00 коп.

12 червня 2014 року ТОВ «Савсервіс-Мова» звернувся до ПрАТ «СК «Рідна» із заявою-повідомленням про факт пошкодження автомобіля Renault Clio Symbol, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, в дорожньо-транспортній пригоді, яка відбулася 12 червня 2014 року о 07 год. 50 хв. за адресою: м. Київ, перехрестя вул. Паладіна та вул. Вернадського, внаслідок чого було пошкоджено задній бампер, заднє праве крило та задні праві двері автомобілю.

Факт дорожньо-транспортної пригоди підтверджується довідкою Інспектора ДПС групи ДПС Святошинського ВДАІ прапорщика міліції Онопрієнко В.В.

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 02 липня 2014 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. в дохід держави.

Відповідно до рахунку № Ку-0029 від 07 липня 2014 року, складеного ФОП ОСОБА_7 на замовлення ТОВ «Савсервіс-Мова», вартість ремонтно-відновлювальних послуг для автомобіля Renault Clio Symbol, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3, склала 3 819 грн. 03 коп.

Як вбачається з платіжного доручення № 318049 від 22 липня 2014 року, ТОВ «Савсервіс-Мова» перерахував на користь ФОП ОСОБА_7 3 819 грн. 03 коп. в якості оплати за послуги відповідно до рахунку № Ку-0029 від 07 липня 2014 року.

06 серпня 2014 року ПрАТ «СК «Рідна» перерахувала на користь ТОВ «Савсервіс-Мова» страхове відшкодування у розмірі 3 689 грн. 03 коп.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що було встановлено вину ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження застрахованого транспортного засобу, а також чинним законодавством України передбачене право страховика звернутися до винної особи про стягнення шкоди в порядку регресу.

Колегія суддів погоджується з цим висновком районного суду, оскільки він ґрунтується на нормах чинного законодавства України та відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до вимог п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи.

Відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

За правилами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За правилами ст. 38 Закону України Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлене право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до особи, яка заподіяла шкоду навмисно.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що всупереч твердженням апеляційної скарги, місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги про те, що за вимогами позову має відповідати ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» не ґрунтуються на вимогах Цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 209, ст. ст. 218, 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. ст. 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя С.В. Лівінський

Судді: М.В. Мережко,

Є.М. Суханова