АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження : 22ц/790/5611/16 Головуючий 1-ї інстанції Масло С.П.
Справа № 2-612/256/16 Доповідач - Шевченко Н.Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Міненкової Н.О., Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Каплоух Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 та Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області на рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 23 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області про визнання недійсним рішення протоколу зборів та визнання незаконними дії та бездіяльності щодо організації проведення зборів та затвердження протоколу цих зборів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_4, Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області про визнання недійсним рішення протоколу зборів та визнання незаконними дії та бездіяльності щодо організації проведення зборів та затвердження протоколу цих зборів.

В обґрунтування позову посилався на те, що внаслідок проведених у жовтні 2006 року уповноваженими членами СВК «Харківської овочевої фабрики» зборів по розгляду та затвердженню проекту землеустрою, щодо організації території земельних часток (паїв) овочевої фабрики на території Близнюківського району Харківської області, розподілу земельних ділянок за місцем проживання власників земельних сертифікатів, затверджено протокол від 29 жовтня 2006 року.

Про нібито відбуті збори йому стало відомо у березні 2016 року, оскільки його не було повідомлено про їх проведення та на яких він не був присутнім. Більш того, стало відомо, що зазначений протокол є підробленим, але підписаним ОСОБА_1 та ОСОБА_4, а Близнюківською районної державною адміністрацією виконано дії по погодженню, затвердженню даного протоколу та рішення.

Такими діями порушено його права як пайщика СВК «Харківської овочевої фабрики» і тому він просить визнати недійсним рішення, оформлене протоколом від 29 жовтня 2006 року та поновити строки позовної давності для звернення до суду.

Представник відповідача ОСОБА_1 надала суду письмові заперечення в яких також просила застосувати наслідки спливу позовної давності у три роки.

Представник Близнюківської районної держадміністрації також надав суду письмові заперечення проти позову.

Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 23 червня 2016 року позов задоволено.

Поновлено строк позовної давності.

Визнано недійсним протокол зборів членів СВК «Харківська овочева фабрика» від 29 жовтня 2006 року по затвердженню проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) по СВК «Харківська овочева фабрика» на території Близнюківського району та розподілу земельних частко (паїв).

Визнано незаконною бездіяльність Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області щодо організації проведення зборів членів СВК «Харківсько овочева фабрика» від 29 жовтня 2006 року по затвердженню зазначеного проекту.

Визнано незаконними дії Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області щодо погодження і затвердження протоколу зборів членів СВК «Харківська овочева фабрика» від 29 жовтня 2006 року.

В апеляційних скаргах представник відповідача ОСОБА_1- ОСОБА_2 та Близнюківська районна державна адміністрація Харківської області просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційних скарг апелянти посилаються на порушення судом норм процесуального і матеріального права та неповне з'ясування фактичних обставин справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що при проведенні зборів членів СВК «Харківська овочева фабрика» 29 жовтня 2006 року на яких вирішувалось питання про затвердження проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) по СВК «Харківська овочева фабрика» на території Близнюківського району та розподілу земельних частко (паїв). була порушена процедура проведення загальних зборів, оскільки не був дотриманий кворум для проведення зборів, так як приймали участь менш двох третин членів.

Судова колегія погоджується з вказаним висновком суду.

Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що розпорядженням Близнюківської РДА від 08.08.2000 року № 241 затверджений розрахунок вартості земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах СВК Харківська овочева фабрика. Визначена кількість осіб, які мають право на земельну частку (пай) 1.617 чоловік. Встановлена вартість земельної частки (паю) 3.617,40 грн. та розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах 1.08 га. (а.с.42-44т.1).

Розпорядженням Близнюківської РДА від 18.12.2000 року № 371 затверджений розрахунок вартості земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах СВК «Харківська овочева фабрика», визначена кількість осіб, які мають право на земельну частку (пай) 2000 чоловік. Встановлена вартість земельної частки (паю) 2924, 67 грн. та розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах 0.87 га.(а.с.35-37т.1).

Позивачу, колишньому члену СВК «Харківська овочева фабрика», належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СВК Харківська овочева фабрика, розміром 0,87 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 2 924,67 грн. згідно із сертифікатом на право на земельну частку на пай серії РН № 8998745, виданим 29.01.2001 року Близнюківською РДА (а.с.10 зворот т.1).

Відповідно до вимог Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» в частині розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) було проведено збори членів СВК Харківська овочева фабрика по розгляду та затвердженню проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) на території Близнюківського району та прийнято протокол від 29.10.2006 року.

Факт порушення порядку та процедури проведення 29.10.2006 року зборів колишніх членів СВК «ХОФ» встановлений судовим рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 14 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 18 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області про визнання недійсним рішення протоколу зборів та визнання незаконними дії та бездіяльності щодо організації проведення зборів (а.с.60-68 т.1).

Вказані судові рішення є преюдиційними в порядку статті 61 ЦПК України.

Разом з тим, поновлюючи позивачеві строк позовної давності, суд першої інстанції виходив з того, що про порушене своє право проведеними 29.10.2006 року нелегітимними зборами членів СВК «Харківська овочева фабрика», на яких вирішувалось питання про затвердження проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) він дізнався лише 22 березня 2016 року із листа директора ДСП «БВ»ТОВ ОСОБА_6

Такими поважними причинами пропуску позовної давності апеляційний суд вважав те, що ОСОБА_3 починаючи з 1997 року і по теперішній час зареєстрований та проживає в Полтавській області, а тому про проведення зборів 29.10.2006 року повідомлений не був.

Разом з тим з такими висновками суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

При цьому за змістом статті. 261 ЦК України для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об'єктивна можливість цієї особи знати про порушення права та можливість пред'явлення позову, оскільки вказана норма містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб'єктивних прав, відтак обов'язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Саме таку правову позицію висловив Верховний суд України в постанові від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-152 цс 14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно - правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх суддів України.

Таким чином, для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Матеріали справи свідчать про те, що представником відповідача ОСОБА_1 заявлено клопотання про застосування строків позовної давності з посиланням на те, що минуло майже десять років з дня виникнення спірних правовідносин (а.с.55 т.1).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Отже, порушене право підлягає захисту лише за умови поважності причин пропущення позовної давності.

Разом з тим судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є власником сертифікату на земельну частку (пай) з 29 січня 2001 року.

05.07.2014 року уклав договір оренди земельної частки (паю) з Дослідним сільськогосподарським підприємством «БВ» ТОВ, на термін до 09.07.2019 року, керівником якого є ОСОБА_6, представник позивача по даній справі (а.с.223 т.1).

Представник позивача ОСОБА_6 підтвердив, що ОСОБА_3 протягом тривалих років з моменту отримання сертифікату на право власності на земельну частку (пай) укладав договори оренди своєї земельної частки (паю), тобто реалізовував своє право власності на земельну частку (пай).

Згідно з ч. 4 ст. 319 ЦК України визначено, що власність зобов'язує.

З огляду на зазначене, ОСОБА_3, як бувший член СВК «Харківської овочевої фабрики» та власник сертифікату земельної частки (паю), зобовязаний був цікавитись які рішення приймались щодо оформлення права власності на земельні ділянки із земель колективної власності розформованого СВК «Харківська овочева фабрика».

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України.

Така особа на свій розсуд обирає передбачений ст.16 ЦК України спосіб захисту цивільних прав та інтересів, а суд, відповідно до вимог ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, ОСОБА_3, з огляду на вимоги ст.ст.10,60 ЦПК України, мав би довести шляхом надання належних та допустимих доказів, що він з поважних причин не зміг вчасно в установлені законом строки оскаржити рішення загальних зборів, які відбулись 29.10.2006 року.

Само по собі проживання в іншій області такою поважною причиною не являється.

А отже у задоволенні позову ОСОБА_3 слід відмовити з підстав пропуску строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.3,313, 316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 та Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області задовольнити.

Рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 23 червня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області про визнання причини пропуску строку позовної давності поважною, про визнання недійсним рішення протоколу зборів та визнання незаконними дії та бездіяльності щодо організації проведення зборів та затвердження протоколу цих зборів відмовити .

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: