ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2000/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2016 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Леонтьєва В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в міста Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики з урахування фінансових санкцій за його невиконання, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики з урахування фінансових санкцій за його невиконання. Посилаючись на те, що між ним та ОСОБА_3 укладений договір від 01 березня 2015 року позики грошей, відповідно до умов якого він передав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 3 500 000 грн. 00 коп. в якості безвідсоткової позики на строк - до 01 листопада 2015 року, й з обумовленим штрафом в разі неповернення кошті у визначений строк - 20% від суми позики (п.6.1 Договору). Фактична передача та отримання цієї суми підтверджується розпискою від 01 березня 2015, в якій відповідач вказав про отримання та обов"язок повернення коштів в загальній сумі 3 500 000 грн. 00 коп. у строк до 01 листопада 2015 року. Проте, в обумовлений строк позичальник кошти у повному обсязі не повернув, чим взяті на себе зобов"язання не виконав.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4, діюча на підставі довіреності від 26 листопада 2015 року (а.с.19), позовні вимоги підтримала з тих же підстав, посилаючись на вимоги закону про належне виконання боргових зобов»язань, й просила їх задовольнити: стягнути з ОСОБА_3на користь ОСОБА_2 3 500 000 грн. 00 коп. - суму боргу за договором позики й 700 000 грн. 00 коп. - штрафу.

Представник відповідача ОСОБА_5, діюча на підставі довіреності від 08 грудня 2015 року (а.с.20), позовні вимоги не визнала з тих підстав, що відповідач має складне матеріальне становище, й наразі не спроможний погасити заборгованість, при цьому, визнала перебування сторін у договірних правовідносинах та наявність боргу.

Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у договірних/зобов»язальних відносинах.

Так, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладений договір від 01 березня 2015 року позики грошей, відповідно до умов якого він передав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 3 500 000 грн. 00 коп. в якості безвідсоткової позики на строк - до 01 листопада 2015 року, й з обумовленим штрафом в разі неповернення кошті у визначений строк - 20% від суми позики (п.6.1 Договору) (а.с.5, 6).

Фактична передача та отримання цієї суми, окрім договору, підтверджується розпискою від 01 березня 2015, в якій відповідач вказав про отримання та обов"язок повернення коштів в загальній сумі 3 500 000 грн. 00 коп. у строк до 01 листопада 2015 року (а.с. 6). Проте, в обумовлений строк позичальник кошти у повному обсязі не повернув, чим взяті на себе зобов"язання не виконав.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, така позиція висвітлена у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (6-63цс13). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України (ч.1 ст. 3607 ЦПК України).

Таким чином між сторонами був укладений договір позики грошей на визначений термін. За умовами якого позивач передав відповідачу зазначену грошову суму у позику, а відповідач зобов»язався повернути отримані кошти готівкою у строк, визначений умовами договору, й у визначений спосіб, що підтверджується умовами вказаного договору, засвідченим розпискою (а.с.5, 6).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Договір є укладеним, відповідно до ст. 638 ЦК України, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. На підтвердження чого посвідчують своїми підписами, що відповідає даним правовідносинам.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За договором позики, відповідно до статті 1046 ЦК України одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Так, ст. 1046 ЦК України чітко передбачені істотні умови договору позики: він є публічним, іменним, двостороннім, реальним, платним. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менша як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, у випадку, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми, що не суперечить даним правовідносинам.

Позивач згідно даних зобов»язальних правовідносин належним чином виконав умови договору позики - передав відповідачу зазначену суму, а відповідач зобов»язання не виконав, отримані у борг кошти у визначений термін не повернув.

З урахуванням вказаних фактів як кожен окремо, так і в сукупності, суд вважає доведеним факт отримання відповідачем в борг від позивача коштів у сумі 3 500 000 грн. 00 коп. в якості позики, що засвідчений договором та розпискою про зобов»язання відповідача повернути вказану суму в строк та на умовах, визначених його умовами (а.с.5, 6).

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст. 1046 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь 1 750 грн. 00 коп. - суму боргу за договором позики, яка підлягає задоволенню із вищенаведених правових підстав.

Позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

Закінчення строку договору, відповідно до ч.4 ст. 631 ЦК України, не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Частино 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання.

Окрім суми боргу, позивачем ставиться вимога про стягнення з позичальника 700 000 грн. 00 коп. - штрафу (35 000 грн. х 20 = 700 000 грн.).

Згідно п.6.1 Договору сторони обумовленили положення про застосування штрафу в разі неповернення коштів у визначений строк - 20% від суми позики (а.с.5).

Статтею 178 ЦК встановлено, що виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) - це визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання (ст. 179 ЦК). Неустойкою (штрафом, пенею) може забезпечуватися лише дійсна вимога.

Суд, дослідивши правильність проведення вказаних розрахунків, вважає їх доведеними, правильними та такими, що відповідають вимогам законодавства.

Судом надана правова оцінка заперечень відповідача проти позову, та вважає, що останні не заслуговують на увагу, розцінюються судом як такі, що спрямовані на уникнення від відповідальності, оскільки докази відповідачем на спростування позовних вимог не надані, тому такі заперечення не можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення як такі, що спростовуються доказами наданими позивачем по справі.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини першої статті 88 ЦПК України.

Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 6 090 грн. 00 коп. (а.с.1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 610, 625, 626, 1046, 1049, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 5, 6, 7, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 59, 60, 62, 64, 88, 195, 196, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 293, 294, ч.1 ст. 3607 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики з урахування фінансових санкцій за його невиконання, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2 3 500 000 грн. 00 коп. - суму боргу за договором позики; 700 000 грн. 00 коп. - штрафу, 6 090 грн. 00 коп. - судового збору, а всього - 4 206 090 (чотири мільйони двісті шість тисяч дев»яносто) грн. 00 (нуль) коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію рішення невідкладно направити заінтересованим особам після його проголошення.

Суддя: Коренюк А.М.