АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/404/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 08 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 михайлівни про стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_7 звернувся з позовом до ОСОБА_6 про стягнення коштів, посилаючись на те, що між позивачем і покійним батьком відповідачки ОСОБА_8 09 жовтня 2010 року була досягнута домовленість про те, що останній продає ОСОБА_7 будинок по вул. Луговій, 12 у с. Карашина, Корсунь-Шевченківського району, Черкаської області за 18 000 грн.

На виконання даної домовленості позивачем були передані ОСОБА_8 кошти у розмірі 18 000 грн., а саме: 09 жовтня 2010 року 10 000 грн. та 27 грудня 2010 року 8 000 грн., про що ОСОБА_8 були написані відповідні розписки.

ОСОБА_8 передав позивачу документи на вказаний будинок. Крім того, оформив на позивача довіреність для продажу будинку строком дії до 09 жовтня 2013 року та повинен був дати кошти для нотаріального оформлення продажу будинку у розмірі 2 500 грн., але так їх і не надав. Договір купівлі-продажу будинку він нотаріально не оформив.

28 березня 2013 року ОСОБА_8 помер і договір доручення припинив свою дію.

У звязку з цим ОСОБА_7 просив стягнути надані кошти в сумі 18 000 грн. з ОСОБА_6, яка є дочкою та спадкоємцем ОСОБА_8

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 08 грудня 2015 року позов ОСОБА_7 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 гроші в сумі 12 553 грн. 09 коп. та судові витрати по справі в сумі 1 918 грн. 98 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. При цьому вказує, що рішення є незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши представника апелянтки, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Дане рішення вказаним вимогам не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Колегія суддів не може повністю погодитись з висновком районного суду з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи між позивачем та батьком відповідачки, ОСОБА_8, було досягнуто домовленість про продаж будинку по вул. Луговій, 12 у с. Карашина, Корсунь-Шевченківського району, Черкаської області, який належав ОСОБА_8 на праві власності. Згідно домовленості останній продає, а позивач купує будинок за 18 000 грн.

На виконання даної угоди позивачем були передані ОСОБА_8 кошти у розмірі 18 000 грн., а саме 09 жовтня 2010 року 10 000 грн. та 27 грудня 2010 року 8 000 грн., що підтверджується письмовими розписками.

09 жовтня 2010 року ОСОБА_8 надав ОСОБА_7 довіреність, якою уповноважив останнього продати вказаний вище будинок. Довіреність видана на 3 роки до 09 жовтня 2013 року.

Але договір купівлі-продажу будинку сторонами належним чином оформлений не був в звязку з відсутністю коштів у ОСОБА_8 на оформлення документів.

28 березня 2013 року ОСОБА_8 помер, видана ним довіреність на продаж будинку припинила свою дію.

Відповідачка ОСОБА_6 у шестимісячний термін з дня смерті батька спадкодавця прийняла спадщину шляхом подачі заяви нотаріусу і державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 345/2013, тобто ОСОБА_6 отримала правомочності власника користуватися та володіти спадковим майном.

Дослідивши всі обставини справи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Виходячи з суті домовленостей між померлим ОСОБА_8 та ОСОБА_7, що підтверджується відповідними розписками, колегія суддів приходить до висновку, що гроші, надані позивачем в рахунок сплати вартості будинку є авансом, а тому підлягають поверненню у тому розмірі в якому надавалися, тобто в сумі 18 000 грн.

За положенням ст. ст. 1216, 1218, ч. 2 ст. 1220, ч. 3 ст. 1223 ЦК України з моменту смерті особи до спадкоємців переходять права та обов'язки спадкодавця, які належали йому на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому зобов'язання правонаступників спадкодавця-боржника перед кредитором виникають з моменту його смерті.

Відповідно до частин 2, 4 ст. 1281 ЦК кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Заперечуючи проти позову відповідачка посилалась на те, що їй не було відомо про борги батька. Натомість позивач знав про смерть ОСОБА_6, оскільки мав до нього матеріальні притензії, а отже за сливом часу він втратив право вимоги до спадкоємців.

У своїх поясненнях ОСОБА_7 зазначав, що дізнався про смерть ОСОБА_6 лише в березні 2014 року. Будь-які докази цього факту в справі відсутні.

Матеріалами справи підтверджується існування домовленості між померлим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про продаж будинку. ОСОБА_8 видав позивачу довіреність на право продажу цього будинку та передав йому усю технічну документацію на будинок. Ця документація перебувала у позивача до смерті ОСОБА_8 28 березня 2013 року, тобто до моменту припинення виданої довіреності. Будинок так і не був проданий.

Враховуючи дані обставини та інші докази по справі, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_7 знав або міг дізнатися про смерть спадкодавця або одразу, або по закінченню строку дійсності довіреності померлого, 09 жовтня 2013 року, яка перебувала у нього. Отже позивач мав можливість своєчасно предявити свої вимоги до спадкоємців, але зробив це лише 19 серпня 2014 року, пропустивши встановлений шестимісячний строк для звернення.

Суд першої інстанції на положення ст. 1281 ЦК належної уваги не звернув, доводів відповідачки не перевірив, у достатньому обсязі не визначився із характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню, не з'ясував, чи не втратив позивач права вимоги до спадкоємців.

За таких обставин в звзку з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права рішення районного суду підлягає скасуванню з ухваленням нового.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 08 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 михайлівни про стягнення коштів відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :