УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Притуляка С.А.

при секретарі: Коверченковій М.О.

за участю:

заявника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Заявниця - ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності ОСОБА_1 Марціна (Мартіна) Йосиповича та ОСОБА_2 до національності "поляк". Заява мотивована тим, що ОСОБА_2 Марцін (Мартін) Йосипович та ОСОБА_2 були виходцями з Польщи, поляками за національністю, на підтвердження чого заявницею було надано низку документів. Встановлення даного факту необхідно заявниці для отримання "карти поляка". Її звернення до відділу реєстраці актів цивільного стану з приводу внесення до актового запису відповідних змін результату не дали.

У судовому засіданні заявниця підтримала заяву та просила її задовольнити.

Допитані в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердили те, що ОСОБА_3 Марцін (Мартін) Йосипович та ОСОБА_2 були виходцями з Польщи, поляками за національністю.

Заслухавши пояснення заявниці, показання свідків та дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 256 ЦПК України, визначено перелік фактів, що мають юридичне значення, які підлягають встановленню судом у порядку окремого провадження, і даною нормою не передбачено встановлення факту національності або належності до певної національності.

Зі змісту ч.2 ст.256 ЦПК України, вбачається, що у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення національності, так само як і встановлення належності до певної національності - не є фактом, що має юридичне значення, який міг би бути встановлений у порядку окремого провадження в цивільному судочинстві.

Так, відповідно до вимог ч. 2ст. 300 ЦК України та ст. 11 Закону України «Про національні меншини», фізична особа має право на збереження своєї національної самобутності. Громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 р. було затверджено Положення про паспорт громадянина України, свідоцтво про народження та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, якими не передбачено зазначення національності громадян у вказаних документах.

На підставі Указу Президента України від 03.11.2012р. №70/99 "Про зміни та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Президента України" втратив чинність Указ Президента України від 31 грудня 1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності», і з того часу в законодавстві України відсутні норми, які передбачають настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових чи майнових прав в залежності від національності особи.

Таким чином, факт належності особи до певної національності не може бути встановлений в судовому порядку, оскільки відповідно до положень ст. 256 ЦПК України не належить до юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи.

Аналогічні роз'яснення містяться й у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до яких не можуть бути встановлені в судовому порядку факти належності до певної національності.

При цьому зазначено, що якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження на підставі ч. 2 ст. 122 ЦПК, а коли справу вже відкрито - закриває провадження в ній.

Згідно п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про закриття провадження у даній справі.

Керуючись ст.205 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження по цивільній справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі протягом п'яти днів з дня її проголошення апеляційної скарги, а в разі постановлення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя

20.10.2016