УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Гримич М.К., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення коштів, отриманих без достатньої правової підстави, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення прямих збитків та упущеної вигоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом, в якому просили стягнути з ОСОБА_6 отримані без достатньої правової підстави грошові кошти у розмірі 17400,00 грн на користь ОСОБА_4 та 32135,21 грн на користь ОСОБА_5

Позов мотивовано тим, що 11 травня 2014 року між сторонами досягнуто домовленість щодо укладення в майбутньому договору купівлі-продажу нежитлової будівлі - кафе, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. З метою забезпечення зобов'язання позивачами передано ОСОБА_6 грошові кошти на загальну суму 34800 грн (від ОСОБА_4 17400 грн та від ОСОБА_5 1500 доларів США), що на момент підписання розписки по курсу НБУ було еквівалентно 3000 доларів США, про що відповідачем власноручно написано розписку та передано її ОСОБА_4 та ОСОБА_5 При цьому, ОСОБА_6 зобов'язалась укласти договір купівлі-продажу після отримання витягу із Земельного кадастру у червні 2014 року або, у разі неотримання останнього у червні 2014 року, продовжити дію розписки за спільною згодою обох сторін на наступний місяць. Оскільки, відповідач не виконала взяті на себе зобов'язання, та не повернула кошти, отримані нею без достатньої правової підстави, звернулися з вищевказаним позовом до суду.

У липні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду із зустрічним позовом до суду, в якому просила стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на її користь прямі збитки та упущену вигоду, яка полягала у розірванні договору оренди зазначеного кафе, що є предметом неукладеного договору купівлі-продажу, повернення орендної плати за невиконання умов договору та його дострокове розірвання на суму 81762 грн, з яких: орендна плата за травень червень - 12000 грн, плата за оренду землі - 1343 грн, витрати на проведення косметичного ремонту - 10 000 грн, орендна плати за земельну ділянку - 16419 грн, а також недоотриманий прибуток від здачі майна в оренду - 42000 грн.

Мотивувала вимоги тим, що 11 травня 2014 року між сторонами була досягнута домовленість щодо укладення в майбутньому договору купівлі-продажу кафе, позивачем за зустрічним позовом отримано кошти від ОСОБА_4 у розмірі 17 400 грн та від ОСОБА_5 у розмірі 1500 доларів США. ОСОБА_6 зобов'язалась укласти договір купівлі-продажу зазначеного майна після отримання витягу із Земельного кадастру у червні 2014 року, або, у разі неотримання останнього у червні 2014 року, продовжити дію розписки за спільною згодою обох сторін на наступний місяць. Оскільки отримання витягу із земельного кадастру зайняло певний час, ОСОБА_6, відповідно до умов розписки, після отримання рішення Криворізької міської ради повідомила відповідачів за зустрічним позовом про продовження строку дії розписки на місяць, однак останні відмовились від продовження дії розписки. ОСОБА_6 вважає, що не укладення договору купівлі-продажу відбулось з вини ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 грудня 2015 року первісний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 17400 грн. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 32135,21 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 відмолено.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 січня 2016 року у вказаному рішенні суду виправлено описку та зазначено, що сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 складає 23804,10 грн.

Додатковим рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 січня 2016 року, в якому ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 28 січня 2016 року виправлено описку, з ОСОБА_6 на користь позивачів за первісним позовом солідарно стягнуто судовий збір в сумі 321,35 грн.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2016 року рішення районного суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення коштів, отриманих без достатньої правової підстави, скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог. Рішення районного суду в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 судового збору у розмірі 321,35 грн та додаткове рішення районного суду скасовано. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Позивачі за первісним позовом, не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції подали касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просять його скасувати та залишити в силі рішення місцевого суду.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідност. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення первісних позовних вимог, у зв'язку із чим, обґрунтовано скасував рішення місцевого суду та вирішив спір по суті.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 11 травня 2014 року між сторонами досягнута усна домовленість щодо укладення в майбутньому договору купівлі-продажу нежитлової будівлі - кафе, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

З метою забезпечення зобов'язання позивачами в рівних частинах передано відповідачу грошові кошти на загальну суму 34800 грн, що на момент підписання розписки за курсом НБУ еквівалентно 3000 доларів США, про що ОСОБА_6 власноручно складено розписку щодо отримання від ОСОБА_4 грошових коштів у розмірі 17400 грн та від ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 1500 доларів США та передано її ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 4).

Як убачається із вказаної розписки, ОСОБА_6 зобов'язувалась укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна - кафе - при отриманні витягу із Земельного кадастру у червні 2014 року або продовжити дію розписки за спільною згодою сторін на наступний місяць, та у випадку не виконання зазначених умов - повернути вищевказану суму 01 липня 2014 року або продовжити за згодою сторін.

На день розгляду справи не укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі - кафе, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Скасовуючи рішення місцевого суду в частині задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що між сторонами виникли правовідносини з приводу укладення в майбутньому договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, за яким ОСОБА_4 та ОСОБА_5 передані грошові кошти відповідачу в сумі 17400 грн та 1500 доларів США, тому висновки районного суду, щодо отримання ОСОБА_6 грошових коштів від позивачів без достатньої правової підстави є необґрунтованими.

За змістом ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Системний аналіз положень ч.1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 202, ч.1, 2 ст. 205, ч. 1 ст. 207, ч. 1 ст. 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не вважається безпідставним.

Суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення первісних позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення коштів, отриманих без достатньої правової підстави, оскільки у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно позивачу.

При цьому зазначив, що позивачі не позбавлені права звернутись до суду із позовом з інших підстав.

Висновки апеляційного суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 03 червня 2015 року (у справі № 6-100 цс15).

При вирішенні даної справи судом апеляційної інстанції правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
М.К. Гримич
І.М. Фаловська