Справа № 456/4909/15-ц
Провадження № 2/456/492/2016
РІШЕННЯ

іменем України

(ЗАОЧНЕ)

29 березня 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Микитчина І. М. ,

при секретарі Свержинській І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про позбавлення права користування житла,

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1, звернувся в суд з позовною заявою та просить визнати відповідачку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №2 в будинку №7 по вул. Вітовського, м. Стрий, Львівської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що він є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право приватної власності. В квартирі разом із ним зареєстровані: дружина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3; син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4; дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5; онук ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідачі по справі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 є онуками його рідної сестри ОСОБА_8 На протязі останніх 12 років вони проживають за кордоном, а саме в Іспанії. Точне місце перебування їхнє йому не відоме. До України, зокрема додому, вони не приїжджають, оскільки працюють та постійно проживають за кордоном. Жодних витрат по утриманню квартири вони не несуть, зокрема не виділяють кошти на ремонт квартири, не сплачують комунальні послуги, на сплату яких в даний час йде більша частина його пенсії, яка є основним та єдиним доходом для нього, а тому змушений звернутись до суду із даним позовом. Мати відповідачів ОСОБА_8, коли приїжджала в Україну добровільно виписалась з квартири, оскільки вона з відповідачами по справі постійно проживає в Іспанії. Відповідачі самі б виписались з спірної квартири, однак ближчим часом приїхати в Україну вони не зможуть.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав покликаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, на виклик суду не зявилися, про причину неявки не повідомили, тому суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянув справу заочно за їх відсутності на підставі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача, свідка ОСОБА_9 та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

В п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), яка гарантує кожній особі окрім інших прав право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобовязання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.). Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоровя чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції.

У національному законодавстві та судовій практиці право на житло гарантоване людині ст. 47, 48 Конституції України. Так, ч. 3 ст. 47 Основного Закону проголошує, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону та за рішенням суду. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст.71 ЖК УРСР), членів сімї власника жилого приміщення протягом року (ст.405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст.72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено та підтверджується копіями будинкової книги що в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9, пояснила, що відповідачі добровільно залишили місце реєстрації та в спірній квартирі не проживають понад десять років без поважних причин, в квартирі їхні речі відсутні.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право на житло, якщо вона не проживає в жилому приміщенні понад шість місяців без поважних причин.

Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, внаслідок її відсутності понад встановлений строк, провадиться в судовому порядку.

Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - в разі позбавлення права користування житлом, особа знімається з реєстрації за місцем проживання протягом семи днів на підставі рішення суду.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 понад встановлений строк не проживають в ІНФОРМАЦІЯ_7 без поважних причин, а тому втратили право на користування вказаним жилим приміщенням.

Керуючись ст., ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, ст., ст. 71, 72, 163 ЖК України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими що втратили право на користування квартирою №2 в будинку №7 по вул. Вітовського, м. Стрий, Львівської області.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку: до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через Стрийський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення.

Відповідач має право подати лише заяву про перегляд заочного рішення до Стрийського міськрайонного суду протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення. У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідач набуде право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Львівської області в загальному порядку.

Головуючий-суддя ОСОБА_10