АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2016 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Болотова Є.В.

Поливач Л.Д.

при секретарі Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація 107 Голосіївського району» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з оплати за житлово-комунальні послуги та утримання будинку й прибудинкової території, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація 107 Голосіївського району» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року, -

у с т а н о в и в :

У липні 2014 року КП «ЖЕО 107 Голосіївського району» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з оплати за житлово-комунальні послуги та утримання будинку й прибудинкової території.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено (том І, а. с. 141-145).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 26 травня 2015 року рішення від 27 листопада 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за комунальні послуги та утримання будинку та прибудинкової території в сумі 8624,54 грн., інфляційні втрати в сумі 517,47 грн. та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 798,89 грн.; судовий збір у розмірі 243,60 грн.; в решті вимог позову відмовлено (том ІІ, а. с. 47-50).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2016 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 26 травня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі представник КП «ЖЕО 107 Голосіївського району», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Представник позивача, зокрема, посилається на ті обставини, що судом не взято до уваги, що розрахунок за теплову енергію, використану на опалення та гаряче водопостачання здійснюється енергопостачальною організацією ПАТ «Київенерго» на підставі діючого договору № 1532102 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 1 листопада 2007 року.

_____________________________________________________

Справа № 752/11209/14-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/8335/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Антонова Н.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Згідно договору щомісячно енергопостачальна організація надає документи, де визначена кількість Гкал, витрачених на теплову енергію, а також тариф, діючий на момент надання послуги. Стосовно холодного водопостачання судом не враховано, що розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюється на основі показників засобів обліку. Для контролю за кількістю використаних куб. метрів холодної води необхідно встановити у нежилому приміщенні прилади обліку та укласти договір з ПАТ «Київводоканал». Договір, який укладений з КП «ЖЕО-№ 107» від 16 березня 2011 року № 481, предметом якого є користування та своєчасна сплата згідно показників приладів обліку води не є дійсним. Для нежитлових приміщень розрахунки за спожиті послуги з холодного та гарячого водопостачання відрізняються від розрахунків з мешканцями та застосовуються інші тарифи.

В суді апеляційної інстанції представник КК «Центр комунального сервісу», учасником якого є КП «ЖЕО 107 Голосіївського району», - ОСОБА_6 подану апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_7 апеляційну скаргу просив відхилити, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року залишити без змін.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність її часткового задоволення, виходячи з таких підстав.

Під час розгляду справи судом встановлено, що КП «Житлово-експлуатаційна організація 107 Голосіївського району» створено рішенням Голосіївської районної у м. Києві ради № 10/09 від 8 листопада 2007 року, метою та предметом діяльності якого є виконання робіт по утриманню та обслуговуванню житлових та нежитлових будинків, прибудинкових територій територіальної громади міста Києва відповідно до замовлення та договорів; виконання робіт та надання послуг по утриманню житлових та нежитлових будинків інших форм власності за угодами із власниками цих будинків або уповноваженими представниками. Для досягнення цілей та виконання завдань діяльності підприємству надано право, зокрема: укладати договори, угоди та здійснення інших правочинів з юридичними особами та окремими громадянами, здійснювати розрахунки з фізичними та юридичними особами за житлово-комунальні та інші послуги (том І, а. с. 25-32).

Відповідач ОСОБА_2 є власником нежитлового приміщення (кв. 17) у житловому будинку АДРЕСА_1.

11 березня 2011 між ОСОБА_2 (споживач) та КП «Житлово-експлуатаційна організація 107 Голосіївського району» (виконавець) було укладено типовий договір № 343-П-11, предметом якого виступає господарське використання нежитлових приміщень, утримання будинку та прибудинкової території, технічного обслуговування та надання комунальних послуг у житловому будинку АДРЕСА_1 та забезпечення споживачем своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, передбачених договором.

Відповідно до умов даного договору виконавець надає послуги відповідно до затвердженого (погодженого) рішення органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг, а споживач отримує послуги та оплачує їх в установлений цим договором строк (п. 2, 8, 9 договору).

Пунктом 7 договору сторони визначили, що керуються діючими «Правилами користування системою комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах «України», затвердженими наказом голови Держжитлокомунгоспу України від 1 липня 1994 № 65, «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими наказом Міненерго та Держбуту України від 28 жовтня 1999 року № 307/262, Інструкцією по розрахункам субабонентів (орендарів) з дільницею по утриманню житла на відпуск питної води і приймання стічних вод законодавством.

Крім того, 16 березня 2011 року між ОСОБА_2 та КП «Житлово- експлуатаційна організація 107 Голосіївського району» було укладено договір № 481, предметом договору є користування та своєчасна сплата згідно показників приладів обліку води за адресою: АДРЕСА_1.

Пунктом 3.1 договору визначено, що розрахунки за використану воду будуть проводитись згідно показників приладу обліку води та затвердженого на час платежу тарифу у повному обсязі.

Факт використання приміщення за адресою: АДРЕСА_1, саме відповідачем ОСОБА_2 сторонами в судовому засіданні не заперечувався.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд дійшов висновку про те, що позивачем належним чином не доведено розмір заборгованості відповідача, при цьому відсутні підстави для нарахування оплати за холодне та гаряче водопостачання згідно типового договору № 343-п-11 від 11 березня 2011 року, оскільки між сторонами укладено договір № 481 від 16 березня 2011 року, предметом якого є користування та своєчасна сплата згідно показників приладів обліку води, який не розірваний та не визнаний недійсним.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом з тим, ухвалене у справі судове рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За змістом статей 322, 360 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом; співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Відповідач ОСОБА_2 є власником нежилого приміщення в жилому будинку по АДРЕСА_1

Наведене свідчить про те, що між сторонами існують договірні відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Оскільки такі послуги надавалися КП «Житлово- експлуатаційна організація 107 Голосіївського району» своєчасно і в повному обсязі, тому споживач зобов'язаний їх оплатити.

Із розрахунку вбачається, що за період з 11 березня 2011 року по 31 березня 2014 року заборгованість відповідача перед КП «Житлово-експлуатаційна організація 107 Голосіївського району» складає суму 10 577,61 грн. із них: холодне постачання 687,98 грн.; теплова енергія використана на опалення та гаряче водопостачання - 5 453,40 грн.; експлуатаційні витрати - 2 529,01 грн.; відшкодування мереж - 33,12 грн.; відшкодування підземних вод - 133,40 грн., ПДВ 1 740,70 грн. (том ІІ, а. с. 195-201).

Колегією суддів враховується часткове погашення відповідачем суми заборгованості у розмірі 1 953,07 грн. в рахунок погашення експлуатаційних витрат у розмірі 123,76 грн.; відшкодування мереж у розмірі 1,73 грн.; опалення у розмірі 1 562,32 грн.; холодної води - 68,42 грн.; гарячої води - 196,84 грн., що підтверджується квитанцією від 21 жовтня 2014 року (том І, а. с. 188).

Отже, загальна сума заборгованості у розмірі 10577,61 грн. підлягає зменшенню на суму оплачених (погашених) платежів, тобто на суму 1 953,07 грн.

Надана відповідачем квитанція на підтвердження оплати житло-комунальних послуг на суму 189,48 грн. не підлягає зарахуванню на погашення суми заборгованості, оскільки оплата здійснена 20 січня 2015 за призначенням за жовтень 2014 року, в той час як заявлений позивачем період до стягнення з 11 березня 2011 року по 31 березня 2014 року.

Розрахунок за теплову енергію використану на опалення та гаряче водопостачання здійснюється енергопостачальною організацією ПАТ «Київенерго» на підставі діючого договору між АЕК «Київенерго» та КП «Житлово-експлуатаційна організація 107 Голосіївського району» № 1532102 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 1 листопада 2007 року, в якому визначено, що щомісячно енергопостачальна організація надає документи де визначена кількість Гкал витрачених на теплову енергію, а також тариф діючий на момент надання послуги.

Заявлені вимоги стосуються заборгованості з постачання теплової енергії, використану на опалення та гаряче водопостачання на підставі діючого договору між АЕК «Київенерго» та КП «Житлово-експлуатаційна організація 107 Голосіївського району» № 1532102 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 1 листопада 2007 року.

Згідно із Законом України «Про теплопостачання», Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 року № 1198, Правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, затвердженими наказом Мінпаливенерго України від 14 лютого 2007 року № 71 та зареєстрованими Мін'юстом України від 5 березня 2007 року № 197/13464, ПАТ «Київенерго» виробляє, транспортує та постачає теплову енергію власникам (балансоутримувачам) будівель та споруд на підставі укладених договорів, якими передбачено умови і порядок постачання теплової енергії та розрахунки за її споживання.

ПАТ «Київенерго» визначає обсяги спожитої теплової енергії на потреби гарячого водопостачання на підставі інформації КП «ЖЕО-107» про фактичну кількість мешканців в житловому будинку, кількость поверхів будинку, норм СНИП 2.04.01-85 «Внутренний водопровод и канализация зданий» з урахуванням кількості діб роботи тепловикористовуючого обладнання споживача у розрахунковому періоді та середньомісячної фактичної температури теплоносія у теплових мережах в межах загальних обсягів теплової енергії, що відпускаються з джерел теплопостачання споживачам.

Розподіл спожитих в розрахунковому періоді Гкал між тарифними групами (житловий тариф та госпрозрахунковий) здійснюється згідно Додатків № 6 та № 7 до договору, а саме: по опаленню - пропорційно опалювальній площі мешканців будинку та опалювальній площі орендарів; по гарячому водопостачанню згідно СНИП 2.04.01-85 - пропорційно тепловому навантаженню (Гкал/добу), визначеного по кількості мешканців будинку та тепловому навантаженню (Гкал/добу), визначеного по кількості кранів гарячого водопостачання у орендарів будинку.

Тарифи формуються для трьох категорій споживачів - населення, бюджетних установ, інших споживачів. Для приміщень у житловому будинку, які не використовуються як житлові застосовується тариф для інших споживачів.

Так, згідно роз'яснень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, які викладені у листі від 18 березня 2015 року № 2450/15/61-15, оплату за теплову енергію та житлово-комунальні послуги за тарифами «для населення» здійснюють власники/користувачі житлового будинку, квартири, інших приміщень, призначених та придатних для постійного проживання в них, за умови їх використання виключно для постійного проживання.

Відповідач ОСОБА_2 є абонентом нежитлового приміщення, а тому відноситься до категорії «інші споживачі».

На викладені обставини суд першої інстанції уваги не звернув, внаслідок чого його висновки в цій частині є необґрунтованими.

Згідно із ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

У зв'язку з викладеним апеляційний суд вважає, що позов КП «Житлово-експлуатаційна організація 107 Голосіївського району» підлягає частковому задоволенню у розмірі 8 624,54 грн. - заборгованість за комунальні послуги та утримання будинку та прибудинкової території.

Колегією суддів розрахунок заборгованості перевірено.

Посилання відповідача на наявність приладів гарячого та холодного водопостачання та самостійний розрахунок та сплату вартості послуг апеляційний суд оцінює критично, оскільки такі прилади обліку були встановлені ОСОБА_2 самовільно, не були належним чином повірені постачальником послуг. З огляду на це, колегія суддів вважає правомірним нарахуванням відповідачу плати за надані послуги з гарячого водопостачання за розрахунком згідно показників споживання обсягів теплової енергії у гарячій воді, що надавались виробником таких послуг, та таким, що не суперечить умовам договору № 481 від 16 березня 2011 року.

Пояснення відповідача з приводу того, що позивач звернувся до суду з пропущенням строків позовної давності, є безпідставними та необґрунтованими, з огляду і на те, що матеріали справи свідчать, що споживач ОСОБА_2 частково сплачував заборгованість із переплатою, тобто в рахунок погашення існуючого боргу, чим відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України визнав наявність в нього заборгованості та вчинив тим самим переривання терміну позовної давності. У такому випадку сплата ОСОБА_2 частини боргу є визнанням боргу останнім.

Крім того, оскільки на правовідносини, що виникли із зазначеного договору про надання послуг, поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання, тому колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат на суму боргу у розмірі 517,47 грн. та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 798,89 грн.

Правові підстави для стягнення з відповідача на користь КП «Житлово-експлуатаційна організація 107 Голосіївського району» пені у розмірі 1 425,38 грн. за прострочення оплати платежів, розраховану у розмірі 1 % за кожен день прострочення оплати, але не більше 100 % від загальної суми заборгованості згідно Закону України «Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій» від 20 травня 1999 року та у відповідності до вимог ст. 232 ГК України відсутні.

На підставі ч. 5 ст. 88 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вирішує питання про судові витрати, вважаючи стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 487,20 грн. (том І, а. с. 1, 177).

Таким чином, рішення суду назвати законним та обґрунтованим не можна, а тому воно підлягає скасуванню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України з ухваленням нового про задоволення позовних вимог частково.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація 107 Голосіївського району» задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація 107 Голосіївського району» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з оплати за житлово-комунальні послуги та утримання будинку й прибудинкової території - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація 107 Голосіївського району» заборгованість за комунальні послуги та утримання будинку та прибудинкової території в сумі 8624,54 грн., інфляційні втрати в сумі 517,47 грн. та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 798,89 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація 107 Голосіївського району» судовий збір у розмірі 487,20 грн.

В решті вимог позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Є.В. Болотов

Л.Д. Поливач