Справа № 151/1035/15-ц Провадження № 22-ц/772/1182/2016Головуючий в суді першої інстанції Моцний В. С.
Категорія 39Доповідач Медвецький С. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Медвецького С.К.,

суддів: Оніщука В.В., Чорного В.І.,

з участю секретаря Маркевич Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 22 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Червоногребельська сільська рада Чечельницького району Вінницької області, про визнання права власності на нерухоме майно,

встановила:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_5 Після його смерті відрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1.

Вона є спадкоємицею першої черги за законом після смерті батька.

У встановлений законом шестимісячний строк вона звернулася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини.

Посилаючись на те, що нотаріус відмовив в оформленні спадщини через відсутність усіх необхідних правовстановлюючих документів на квартиру, ОСОБА_2 просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 37, 6 м2, загальною площею 52, 7 м2, веранду, сарай, огорожу, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5

Рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 22 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалене у справі судове рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_6 та представник Червоногребельської сільської ради в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що померлий ОСОБА_5 не набув право власності на квартиру, а відтак спірна квартира не ввійшла до складу спадщини.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом установлено, що ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_2 (а.с.7,8).

З 01 січня 1991 року до дня смерті ОСОБА_5 проживав у АДРЕСА_1 без правовстановлюючих документів на цю квартиру (а.с.9-18).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер (а.с.6).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина.

У встановлений законом шестимісячний строк позивач звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

Листом № 1098/01-16 від 21 жовтня 2015 року приватний нотаріус Чечельницького районного нотаріального округу Малько А.М. повідомив позивача, що видати свідоцтво про права на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 неможливо, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на цю квартиру (а.с.31).

З довідок відділу освіти Чечельницької районної державної адміністрації та Червоногребельської сільської ради слідує, що спірна квартира на балансі цих установ не перебуває (а.с.26, 28).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (стаття 1218 ЦК України).

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, квартиру, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на квартиру, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належала спадкодавцеві на час відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Пленум Верховного Суду України в частині п'ятій пункту 13 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначив, що в разі не передання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві.

Матеріалами справи встановлено, що з 01 січня 1991 року до дня смерті ОСОБА_5 проживав у АДРЕСА_1 в

с. Червона Гребля Чечельницького району Вінницької області без правовстановлюючих документів на цю квартиру. З виписок з погосподарських книг слідує, що спірна квартира з 1991 року до 2000 року була службовою (а.с.9-11). У матеріалах справи відсутні дані, що за життя ОСОБА_5 звертався до органів місцевого самоврядування із заявою про приватизацію квартири чи про видачу йому свідоцтва права власності на квартиру.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що, ухвалюючи оскаржуване у справі судове рішення, суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, оскільки позивачем не було надано належних та допустимих доказів того, що спадкодавець набув право власності на спірну квартиру в установленому законодавством України порядку.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, а відтак не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 22 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ С.К. Медвецький

Судді: /підпис/ В.В. Оніщук

/підпис/ В.І. Чорний

Згідно з оригіналом: