Справа № 291/99/16-ц
Ружинський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2016 року

Ружинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Руденко З.Б.,

за участю секретаря Гладишко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Ружині Житомирської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення боргу по договору позики,

в с т а н о в и в:

В січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом та просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь грошові кошти в сумі 17671.54грн.. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що 08 вересня 2013 року між ним та відповідачем було укладено договір позики на суму 400 доларів США зі строком повернення коштів 12 грудня 2013 року. Оскільки у зазначений строк позика повернута не була, тому позивач просить задовольнити позов в повному обсязі, стягнувши з відповідача суму боргу за офіційним курсом НБУ станом на 01.12.2015р. , яка складає 9579.23 грн., з врахуванням індексу інфляції - 17107 грн. 55 коп., а також 3% річних, що складає 563 грн.99 коп.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з наведених в позовній заяві підстав.

Відповідач позовні вимоги в судовому засіданні визнав повністю.

Суд, вислухавши пояснення сторін, оглянувши письмові докази, встановив наступне.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частинами 2, 3 ст.1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

На підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

2

Судом встановлено, що 08 вересня 2013 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 400 доларів США та зобовязувався повернути зазначені кошти у строк до 12 грудня 2013 року, що оформлено відповідною розпискою.

Оригінал вищевказаної розписки представлено суду позивачем.

Доказів того, що вищезазначена розписка була надана відповідачем під примусом, обманом тощо, суду відповідачем надано не було.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст.59, ч.1 ст.60, ч.3 ст.10 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Заперечень відносно позову, а також доказів про повернення вищевказаного боргу відповідач суду не надав.

За правилами ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Оскільки судом на підставі вищевказаного встановлено, що ОСОБА_2 у встановлений термін умов договору позики не виконав і коштів позивачу не повернув, тому з нього на користь позивача підлягає до стягнення сума основного боргу по договору позики.

За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Виходячи з положень частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Звернення до суду з вимогою про повернення всіх сум за договором позики у звязку з порушенням умов договору є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобовязань.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі прострочення виконання грошового зобовязання за договором позики, позикодавець вправі вимагати від позичальника сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно статті 625 ЦК України( правова позиція, висловлена ВС України по справі № 6-37цс15 01.04.2015р.).

Аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобовязання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і його виконання є національна валюта України гривня.

Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобовязання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України( правова позиція, висловлена ВС України по справі№ 6-79 цс 14 02.07.2014р.).

Виходячи з вищевикладених вимог Цивільного кодексу України ОСОБА_2 реалізував свої права в частині повернення позики , наданій ним в іноземній валюті, заявивши вимогу про виконання зобов'язання у гривнях відповідно до офіційного курсу долара США, а також вимогу щодо сплати вказаної суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми.

З розрахунку, наданого позивачем, загальна сума заборгованості складає 17671 грн.54 коп.

3

Відповідач в судовому засідання заперечень відносно суми розрахунку суду не надав, позовні вимоги визнав повністю.

Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам законодавства, не порушує прав та охоронюваних законом інтересів ні сторін по справі, ні інших осіб, а тому з вказаних підстав позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

З відповідача на користь позивача також підлягають до стягнення судові витрати по справі: сплачений ним судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп., та на користь держави - судовий збір в сумі 64 грн. 00 коп. (551.20 -487.20).

Керуючись ст.ст.526, 530, 533, 612, 625, 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 88, 174, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 заборгованість по договору позики в сумі 17671 грн.54 коп. (Сімнадцять тисяч шістсот сімдесят одна гривня 54 копійки) та судові витрати по справі в сумі 487 грн. 20 коп. (Чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок). всього :18158 грн.74 коп. (Вісімнадцять тисяч сто п'ятдесят вісім гривень 74 копійки).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь держави судовий збір в сумі 64 грн. 00 коп. (Шістдесят чотири гривні 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, яка не була присутня в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя З. Б. Руденко.