Номер провадження: 22-ц/785/8262/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Сегеди С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 на заочне рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 10.05.2016 року,

встановила:

26.01.2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь суму франшизи в розмірі 1000,00 грн.; різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 9879,86 грн.; моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що13.07.2015 року у м. Одесі на Адміральському проспекті сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6, та автомобіля Камаз-5320, д. н. ВІ 6132 ВК, під керуванням водія ОСОБА_4 Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля Камаз-5320. Постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 07.10.2015 року до адміністративної відповідальності було притягнуто ОСОБА_4, який безпосередньо вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. ОСОБА_4 знаходився у трудових відносинах із ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована полісом № АЕ/3567065 від 01.07.2015 року ПрАТ СК «Галицька». Згідно з висновком експерта, розмір шкоди, заподіяної позивачу внаслідок пошкодження належного їй автомобіля, становить 58879,86 грн. ПрАТ СК «Галицька» виплатила ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 50000,00 грн., проте страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, яка становить 1000,00 грн. Таким чином, різниця між виплаченим страховим відшкодуванням та фактичним розміром шкоди, а також сума франшизи має бути стягнута з відповідача. Позивач є інвалідом першої групи, а тому відсутність справного автомобіля призвела до труднощів у пересуванні та змін укладу життя, також через відсутність справного автомобіля позивач не вирушила в заплановану відпустку. Вищевикладене завдало позивачу моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, оскільки пошкодження автомобіля створює незручності у її звичайному життєвому укладі. Моральну шкоду позивач оцінила у 10000,00 грн.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 10.05.2016 рокупозовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 відшкодування заподіяної майнової шкоди в розмірі 9879 (девять тисяч вісімсот сімдесят девять) грн. 86 коп., заподіяної моральної шкоди в розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 06.10.2016 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 10.05.2016 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просить рішення суду змінити та ухвалити нове про відмову у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 обґрунтовує тим, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку про те, що транспортний засіб Камаз-5320 належав на праві власності ОСОБА_3 з яким ОСОБА_4 знаходився у трудових відносинах, оскільки в матеріалах справи відсутні докази належності на праві власності зазначеного транспортного засобу відповідачу та згідно свідоцтва про реєстрацію власником цього транспортного засобу є інша особа. Також відсутні належні та допустимі докази перебування ОСОБА_4 в трудових відносинах з відповідачем, у постанові Татарбунарського районного суду Одеської області від 07.10.2015 року зазначено, що ОСОБА_4 не має офіційного місця працевлаштування. Зазначені обставини, на думку ОСОБА_5, виключають можливість застосування до спірних норм цивільного законодавства, які регулюють відповідальність власника джерела підвищеної небезпеки за завдану цим джерелом шкоду та покладають на працедавця обовязок по відшкодуванню шкоди, завданої їх працівником під час виконання ним своїх трудових обовязків.

Позивач до суду апеляційної інстанції не зявилась, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, подала письмові заперечення на апеляційну скаргу, а тому справа розглянута відповідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судове рішення районного суду не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції керувався, главою 82 ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема ч. 1 ст. 1172 ЦК України, оскільки вважав, що ОСОБА_4, який винний у заподіяні шкоди, завдав цю шкоду виконуючи свої трудові обовязки як працівник відповідача ОСОБА_3.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна виходячи з наступного.

Колегією суддів встановлено, згідно постанови Татарбунарського районного суду Одеської області від 07.10.2015 року, 13.07.2015 року о 22 год. 45 хв. ОСОБА_4 в м. Одеса на Адміральському проспекті в районі будинку №20, керуючи автомобілем НОМЕР_2, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Зазначеною постановою Татарбунарського районного суду Одеської області ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Відповідно вказаної постанови ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль Honda Accord, д. н. ВН7263ЕМ належить на праві власності позивачу ОСОБА_7. 13.11.2015 року позивач ОСОБА_7 зміна прізвище на «Ващенко» на підставі реєстрації шлюбу з ОСОБА_6, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №3073 та видано свідоцтво про шлюб серії І-ЖД № 245544.

Матеріали справи на момент ухвалення рішення не мали жодного доказу як знаходження ОСОБА_4 в трудових відносинах з ОСОБА_3 так і того, що відповідачу ОСОБА_3 належав автомобіль на якому ОСОБА_4 завдав шкоду.

Разом з в матеріалах справи (а.с.96) міститься копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САК 302236 від 02.12.2011 року, відповідно якого власником транспортного засобу КАМАЗ 5320 д.н.ВІ6132ВК є ОСОБА_8.

Підсумовуючи вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що позивач не довела ті обставини на які вона посилалась як на підставу для задоволення позову, а саме що ОСОБА_4 знаходився у трудових правовідносинах з ОСОБА_3, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити у звязку з недоведеністю.

Крім того матеріли справи не містять доказів, що відповідач є власником транспортного засобу КАМАЗ 5320 д.н.ВІ6132ВК.

Також колегія суддів зауважує, що позивач користуючись свої диспозитивним правом визначила ОСОБА_4, особу, що винна у завданні шкоди, як третю особу, а власника транспортного засобу КАМАЗ 5320 д.н. НОМЕР_4 до участі у справі не залучено, а тому вважає можливим розяснити позивачеві, що вона не позбавлена предявити позовні вимоги до належних відповідачів.

Таким чином ухвалюючи оскаржуване рішення судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, не повно зясовано обставини, що мають значення для вирішення справи, що привело до неправильного вирішення спору, тому рішення районного суду на підставі п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Заочне рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 10.05.2016 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

ОСОБА_9