Справа № 165/1871/15-ц Провадження № 22-ц/773/931/16 Головуючий у 1 інстанції: Ушаков М.М.
Категорія: 27 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В. ,

суддів - Мудренко Л. І., Русинчука М. М.,

з участю секретаря Губарик К. А.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, розірвання договорів банківського вкладу та стягнення грошових коштів, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 14 квітня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом. Покликався на те, що 1 липня 2013 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір банківського строкового вкладу «Стандарт» в іноземній валюті, за умовами якого банк прийняв від нього 13063,04 доларів США зі сплатою 9,25 % річних за користування вкладом та кінцевим терміном повернення 1 липня 2014 року.

28 серпня 2013 року між ним і відповідачем було укладено договір банківського вкладу «Стандарт» на суму 135352 грн. 12 коп. зі сплатою 18 % річних строком на 12 місяців до 28 серпня 2014 року.

19 вересня 2013 року між ним і цим же банком укладено договір банківського вкладу «Стандарт» на 366 днів по 19 вересня 2014 року на суму 60000 грн. під 18 % річних.

23 грудня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір банківського вкладу «Стандарт» на суму 3000 грн. на строк по 23 грудня 2014 року зі сплатою 20 % річних.

Крім того позивач вказував, що усі ці договори були ним укладені у м. Євпаторія Автономної Республіки Крим, де він постійно проживав до окупації даної території України. На даний час він проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 та неодноразово звертався до відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» з проханням розірвати зазначені договори банківського вкладу, розблокувати заблоковані банком, відкриті на його імя рахунки і повернути йому грошові кошти. Однак, отримавши від банку відмову, просив суд стягнути з відповідача в його користь станом на 21 березня 2016 року суму вкладу, відсотки, 3 % річних, 3 % пені за кожен день прострочення по вкладу в іноземній валюті та суми вкладів з відсотками, 3 % річних, інфляційні втрати, 3 % пені за кожен день прострочення по вказаних вкладах у гривнях.

14 квітня 2016 року рішенням Нововолинського міського суду позов задоволено частково.

Розірвано договір банківського вкладу від 1 липня 2013 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, стягнуто з банку в користь позивача 15524 доларів США 79 центів суму вкладу та відсотки за період з 1 липня 2013 року по 21 березня 2016 року; 3 % річних в розмірі 773 долари США 88 центів за період з 1 квітня 2014 року по 21 березня 2016 року.

Розірвано договір банківського вкладу від 28 серпня 2013 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, стягнуто з банку в користь позивача 185547 грн. 39 коп. суму вкладу та відсотки за період з 28 серпня 2013 року по 21 березня 2016 року; 3 % річних в розмірі 8018 грн. 54 коп. інфляційні в розмірі 101920 грн. 15 коп. за період з 01 квітня 2014 року по 21 березня 2016 року.

Розірвано договір банківського вкладу від 19 вересня 2013 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, стягнуто з банку в користь позивача 98473 грн. 74 коп. суму вкладу та відсотки за період з 19 вересня 2013 року по 21 березня 2016 року; 3 % річних в розмірі 4028 грн. 47 коп. та інфляційні в розмірі 51204 грн. за період з 01 квітня 2014 року по 21 березня 2016 року.

Розірвано договір банківського вкладу від 23 грудня 2013 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, стягнуто з банку в користь позивача 17563 грн. 24 коп. суму вкладу та відсотки за період з 23 грудня 2013 року по 21 березня 2016 року; 3 % річних в розмірі 710 грн. 90 коп. та інфляційні в розмірі 51204 грн. за період з 01 квітня 2014 року по 21 березня 2016 року, та 2000 грн. понесених судових витрат за надання правової допомоги.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» в дохід держави судовий збір в сумі 6890 грн.

В поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» просить його скасувати в частині задоволення позовних вимог до банку, як незаконне, із-за неповного зясування судом обставин справи та порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Встановлено, що 1 липня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 укладено договір банківського вкладу «Стнадарт» на 12 місяців в іноземній валюті.

Відповідно до умов договору, банк прийняв грошові кошти в сумі 13063,04 доларів США на вкладний рахунок, відкритий на імя позивача, на строк до 1 липня 2014 року та зобовязувався щомісячно перераховувати на рахунок-картку ОСОБА_1 9,25 % річних. Після закінчення цього строку, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями пункту 4 договору. За відсутності заяви вкладника, як це передбачено в п. 6 договору, про повернення вкладу, дія договору автоматично продовжується на новий строк (а. с. 87).

Крім того встановлено, що 28 серпня 2013 року та 19 вересня 2013 року між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено два договори банківського вкладу «Стандарт», відповідно до умов яких позивач передав банку грошові кошти в сумах 135352 грн. 12 коп. та 60000 грн. строком на 12 місяців під 18 % річних з періодом нарахування 1 місяць, строком на 366 днів (а. с. 88-91).

Також 29 грудня 2013 року між позивачем і відповідачем було укладено договір вклад «Стандарт» на суму 3000 грн. під 20% річних з періодом 1 місяць, строком по 29 грудня 2013 року включно (а. с. 92-93).

Відповідно до п. 6 вказаних гривневих договорів, у разі, якщо у строк не пізніше дня закінчення дії вкладу клієнт не заявив банку про повернення вкладу, даний договір продовжується ще на один строк, договір може бути продовжений неодноразово без явки клієнта. У цьому разі проценти за наступний строк вкладу нараховується з дня, який слідує за датою закінчення попереднього строку вкладу (а. с. 88-93).

Згідно із довідкою від 14 квітня 2014 року № 0711/652, виданою Нововолинським міським сектором УДМС, про взяття на облік особи переселеної з АР Крим у звязку із її тимчасовою окупацією, ОСОБА_1 вважається особою переміщеною з тимчасово окупованої території України (а. с. 86 86 1).

У звязку зі зміною місця свого проживання позивач неодноразово звертався до банку з проханням його карткові і депозитні рахунки перевести на материкову територію України, розблокувати їх та здійснювати нарахування йому відсотків за депозитами, однак отримував відповіді від відповідача про припинення діяльності ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АР Крим (а. с. 95-103).

Також ПАТ КБ «ПриватБанк» не спростувало доводів позивача про те, що між сторонами у справі укладено зазначені договори банківського вкладу, відкривались відповідні рахунки за цими договорами, грошові кошти були зараховані до банку.

Крім того відповідачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження припинення відповідних зобовязань у з вязку з їх виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно ч. ч. 1, 5 ст. 1061 цього Кодексу банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України.

Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

За положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 651, ч. 5 ст. 653 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 цього Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлені обставини справи та зазначені норми матеріального права, колегія суддів вважає, що задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання договорів банківського вкладу та стягнення грошових коштів за нимим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ПАТ КБ «ПриватБанк» прав позивача на вільне володіння та користування коштами, що є підставою для розірвання договорів та їх стягнення.

Також, встановивши, що банк порушив свої грошові зобовязання, оскільки на вимогу вкладника не повернув внесені позивачем на депозит кошти і відсотки за користування ними та врахувавши вимоги п. 21 укладених договорів про відповідальність сторін за порушення умов договору, суд першої інстанції цілком підставно стягнув з відповідача 3% річних від простроченої суми по валютному депозиту і три проценти річних від простроченої суми та інфляційні за весь час прострочення за гривневими депозитами.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови позивачу у стягненні 3% пені на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за прострочення виконання банком грошових зобовязань ніким із сторін спору не оскаржене, а отже апеляційним судом не переглядається.

Разом з тим, стягуючи з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 6890 грн., суд першої інстанції не врахував вимоги підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» щодо максимального розміру ставки судового збору, що підлягає стягненню.

З урахуванням суми задоволених позовних вимог та ставки судового збору, передбаченої вказаною нормою спеціального Закону, положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України з банку в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 3654 грн.

За таких обставин рішення суду першої інстанції, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦК України, в частині розміру стягнутого з відповідача судового збору підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 14 квітня 2016 року у даній справі в частині стягненої суми судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в дохід держави судовий збір в сумі 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді