У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Журавель В.І., Закропивного О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Конвалія 2012» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості з орендної плати за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою його представником - ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Київської області від 17 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Конвалія 2012» (далі - ТОВ «Конвалія 2012») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що йому на праві приватної власності належить гуртожиток по АДРЕСА_1 1 жовтня 2013 року між ним та ОСОБА_4 укладено договір № 316 на оренду трьох ліжко-місць на строк до 31грудня 2013 року, за умовами якого орендодавець передав у строкове платне користування орендарю три ліжко-місця у кімнаті № 316 зазначеного гуртожитку без надання спеціального ордера.

Згідно з пп. 3, 4 договору орендивартість за користування 1 ліжко-місцем становить 425 грн за один календарний місяць та включає в себе плату за користування додатковим інвентарем, обладнанням та меблями, плату за комунальні послуги, фактичні витрати на утримання гуртожитку та прибудинкової території і сплачується орендарем не пізніше 15-го числа кожного місяця за поточний місяць.

У подальшому вартість оренди змінювалась з урахуванням фактичної вартості комунальних послуг.

У порушення умов договору відповідач протягом 2014 -2015 років здійснював оплату не в повному розмірі, у зв'язку з чим станом на 30 липня 2015 року виникла заборгованість урозмірі 8 705 грн.

Ураховуючи викладене, ТОВ «Конвалія 2012» просило судстягнути з ОСОБА_4 на його користь заборгованість з орендної плати в розмірі 8705 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн 60 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 974 грн 40 коп.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 грудня 2015 року в задоволенні позову ТОВ «Конвалія 2012» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 17 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано. Позов ТОВ «Конвалія 2012» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Конвалія 2012» заборгованість з орендної плати в розмірі 6 575 грн та 511 грн 56 коп. на відшкодування сплаченого судового збору. У решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника - ОСОБА_5, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов ТОВ «Конвалія 2012», на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_4 взяв у платне користування три ліжко-місця у кімнаті АДРЕСА_1 що належить позивачу на праві приватної власності. Здійснюючи орендну плату не в повному розмірі, відповідач допустив заборгованість, яка підлягає стягненню, з розрахунку, передбаченого пп. 3, 4 договору орендивід 1 жовтня 2013 року.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником - ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 17 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
В.І. Журавель О.В. Закропивний