Справа №720/1429/16-ц
У Х В А Л А

09 вересня 2016 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Павлінчука С.С.

з участю секретаря Істратій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Новоселиця заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження майна, -

ВСТАНОВИВ:

В Новоселицький районний суд надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою м.Новоселиця вул. Пирогова, 17-б прим.91 кадастровий номер :01:002:0290 площею 0,0013 Га.

Позивач звернувся із заявою про забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження вказаної земельної ділянки.

Суд, перевіривши матеріали заяви, вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно абз.1 п.4 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Встановлено, що згідно позовної заяви позивач просить визнати за ним право власності на вищевказану земельну ділянку оскільки вважає, що це передбачено згідно ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України у звязку з тим, що він є власником магазину розташованого на ній, що засвідчено свідоцтвом про право власності від 15.06.2007 року, згідно якого площа обєкту становить 10,80 кв.м.

Відповідно до поданої копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №344439 від 21.04.2008 року встановлено, що вказана ділянка належить відповідачу, розташована за адресою м.Новоселиця вул. Пирогова, 17-б прим.91, цільове призначення для роздрібної торгівлі та комерційних послуг та її площа становить 0,0013 Га.

Таким чином, площа земельної ділянки 13 кв.м. незначно перевищує площу будівлі магазину і з врахуванням цільового призначення ділянки саме для торгівлі сумнівним є те, що відповідач зможе здійснити її відчуження третій особі, тим більше що з часу набуття ним права власності, зокрема з 2008 року, в нього було достатньо часу реалізувати таку можливість.

З врахуванням того, що позивачем не було подано жодних доказів того, що ОСОБА_2 саме в даний час підшукує покупця для відчуження спірної земельної ділянки, а гіпотетична можливість такого відчуження є сумнівною з вищенаведених підстав, то відповідно у задоволенні заяви слід відмовити за недоведеністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.153 ЦПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання її копії.

Суддя: