Провадження № 2/522/7669/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Шенцевої О.П.

при секретарі - Соболевій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Третя особа: Головне управління державної міграційної служби в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом - квартирою АДРЕСА_1.

Позивач в судовому засіданні просили слухати справу без фіксації судового процесу.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, тому суд вважає за можливе розглядати справу заочно, за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає квартирі АДРЕСА_1.

В вказаній квартирі зареєстрована відповідачка ОСОБА_2

Відповідач в квартирі не проживає. Позивач зі свого боку не чинив ніяких перешкод в користуванні житлом. Жодної домовленості щодо збереженні за відповідачем права на житло за умов його тривалого не проживання в квартирі між ними не було.

Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи, такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, проводиться в судовому порядку.

Так, п.10 Постанови №2 від 12 квітня 1985 року Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», якщо особа була відсутньою понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати її такою, що втратила право на житлову площу.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Виходячи з викладеного, суд доходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.. 72 ЖК України, ч.2.ст.405 ЦК України, ст.ст. 209, 212-215, ЦПК, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Третя особа: Головне управління державної міграційної служби в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Суддя

23.11.2016