Провадження № 2/201/2576/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

18 жовтня 2016 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., при секретарі Бігдан А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа начальник ЖЖЕП-4 ОСОБА_3, про зобовязання ОСОБА_2 замінити каналізаційний стояк, який знаходиться в її квартирі, надати можливість зєднати невелику частину каналізаційного стояка, який походить в її квартирі з основним стояком, який знаходиться у квартирі ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася із позовом до ОСОБА_2, визначивши третьою особою начальника ЖЖЕП-4 ОСОБА_3, про зобовязання ОСОБА_2 замінити каналізаційний стояк, який знаходиться в її квартирі, надати можливість з єднати невелику частину каналізаційного стояка, який походить в її квартирі з основним стояком, який знаходиться у квартирі ОСОБА_2

В обґрунтування позову зазначила, що в квартирі АДРЕСА_1, де вона проживає, вийшов з ладу відвід каналізаційного стояка, який проходить у квартирах №16, 6, 3. Він не замінювався з 1951 року, його термін використання вичерпаний, тому скрізь нього у квартиру №16 потрапляють фекальні маси. 01.12.2014 вона звернулася до начальника ЖЖЕП-4 та до мешканця квартири № 6 із проханням вирішити дане питання сумісними зусиллями - замінити каналізаційний стояк. Актом обстеження квартири № 129 від 03.12.2004 зафіксовано, що в квартирі через зруйнований стояк відбувається підтоплення фекальними масами квартири №16, через що стеля в туалеті і ванній кімнаті, яка зашита пластиком, квартири №16 вкрита пліснявою. Позивач звернулася із пропозицією до мешканців квартири №18 і № 6. Сумісно з власниками квартири №18 (верхній поверх) замінено частину стояка, а з власником кв. № 6 домовитися не змогла, тому залишок стояка 200 мм замінити не може через відмову власниці квартири №6 ОСОБА_2, яка у своїй квартирі замуровала стояк гіпсокартоном і кахлем, і відмовила позивачу виконувати сумісно заміну стояка, посилаючись на те, що їй це непотрібно і вона не буде руйнувати дорогий кахель в своїй квартирі. У звязку із цим, посилаючись на норми ч.ч. 1-4 ст. 319 ЦК України, просить суд зобовязати ОСОБА_2 замінити каналізаційний стояк, який знаходиться в її квартирі, надати можливість зєднати частину каналізаційного стояка, який походить в її квартирі з основним стояком, який знаходиться в квартирі ОСОБА_2

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, додатково пояснивши, що працівниками ЖЕП-4 повторно було складено акт, яким зафіксовано вказані руйнування. Від наслідків підтоплення утворюється пліснява, яка впливає на стан здоровя позивача, у звязку із чим вона поставлена на облік у лікаря-алерголога.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, відзначивши, що відповідач ОСОБА_2 не повинна відповідати за даним позовом. Вона не бажає за власний рахунок руйнувати стіни, стелю у своїй квартирі з метою допуску інших осіб до інженерних мереж будинку, не зобовязана втручатися до інженерних мереж будинку, які їй не належать. Вважає, що позивачем не надано доказів вини відповідача у завданні шкоди, її розмір не визначено. Не вказано схеми розташування квартир будинку, розташування інженерних конструкцій, каналізаційної труби, їх приналежності власнику - позивачу або житлово-експлуатаційній організації.

ОСОБА_2 не є власником каналізаційної труби, основного стояка, які не можуть знаходитися саме в квартирі відповідача. З акту Комунального житлово-експлуатаційного підприємства № 129 від 06.01.2015 вбачається що, при обстеженні квартири позивача № 16 по вул. Гоголя, 17 виявлено, що каналізаційний відвід в санвузлі від суміжного стояка, який проходить у квартирі № 6 прийшов у непридатність. Тобто, позивачем не замінено каналізаційний відвід в її санвузлі, що є можливою причиною підтікання в туалеті та ванній кімнаті позивача. ОСОБА_2 не має відношення до каналізаційного стояка будинку чи до каналізаційного відводу в квартирі позивача. Акт від 07.10.2016 № 511 містить аналогічну інформацію. З наданого позивачем фото стелі, обшитої пластиком та стіни, обкладеної кахелем у ванній кімнаті, не вбачається, що позивач не має доступу до каналізаційних труб. Однак бажає мати доступ до каналізаційного стояка чи труб з квартири відповідача. Не відповідають дійсності посилання позивача про те, що вона зверталася до ОСОБА_2 та власника квартири № 18 з питання заміни каналізаційної труби, а відповідач їй відмовила, тому частину стояка вона замінила разом із власником квартири № 18. Саме ОСОБА_1 відмовила ОСОБА_2 замінювати каналізаційну трубу. Тобто, позивач лише припускає про наявність вини ОСОБА_2 в заподіянні їй шкоди.

Вважає, що позовні вимоги не відповідають обставинам справи, позивачем у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів на обґрунтування своїх позовних вимог. Тому просив у позові відмовити.

Вислухавши в судовому засіданні сторін, дослідивши матеріали справи, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), встановив наступне.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить квартира квартира АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 06.05.1993 (а.с. 14). Позивач зареєстрований і мешкає у даній квартирі, що видно з відмітки про реєстрацію в паспорті (а.с. 12) та не заперечується сторонами.

Позивач зверталася із заявою від 28.11.2014 до начальника ЖЕКу ОСОБА_4 (а.с. 6), в якій вказала, що в квартирі АДРЕСА_1 протікає каналізаційний стояк. З 26.11.2014 фекалії стікають в квартиру. У 2009 році вона зверталася до сусідів квартири № 6 з пропозицією поміняти частину каналізаційної труби, однак вони відмовилися, так як у них все закладено дорогим кахлем і стан труб їх не цікавить. У її квартирі у 2008 році замінено ? частину труби на пластикову спільно з сусідами кв. № 18, що поверхом вище. Всі роки вона замазувала каналізаційну трубу герметиком, але в даний час це не допомагає, тому є загроза затоплення фекаліями її квартири і приміщення дитячого садка №115. Просила сприяння, а саме, створити комісію та скласти акт, роз'яснити власнику кв. №6 про наслідки відмови в заміні каналізаційної труби.

Як вбачається з акту № 129 від 06.01.2015, комісією у складі начальника дільниці № 4, майстра, слюсаря-сантехніка КВЖРЕП, у присутності мешканця квартири № 16 ОСОБА_1, 03.12.2014 при обстеженні квартири ОСОБА_1 № 16 по вул. Гоголя, 17, виявлено, що каналізаційний відвід в санвузлі від суміжного стояка, який проходить у квартирі № 6 прийшов у непридатність і постійно трапляється підтоплення фекальними стоками. В ході телефонної розмови 05.12.2014 та 29.12.2014 квартиронаймач квартири № 6 ОСОБА_2 повідомлено про необхідність надати доступ до комунікацій (каналізаційного стояка) для обстеження и виконання ремонтно-відновлювальних робіт. До цього часу мешканець квартири № 6 на зв'язок більше не виходив, доступу до комунікацій не надав. В санвузлі квартири № 16 маються на стелі, зашитої пластиком, сліди плісняви (а.с. 7).

Згідно акту № 511 від 07.10.2016 комісією у складі начальника дільниці № 4, майстра, слюсаря-сантехніка КВЖРЕП, у присутності мешканця квартири № 16 ОСОБА_1, 06.10.2016 при обстеженні комунікацій в квартирі ОСОБА_1 № 16 по вул. Гоголя, 17, виявлено, що каналізаційний відвід в санвузлі прийшов у непридатність, внаслідок чого постійно трапляється підтоплювано фекальними стоками. Оскільки стояк суміжний, то для виконання ремонтно-відновлювальних робіт необхідний доступ до комунікацій в квартирі № 6. 06.10.2016 мешканця квартири № 6 вдома не було. У двері була залишена записка з повідомленням про необхідність звязатися з дільницею № 4 для обстеження комунікацій, але мешканець на зв'язок не вийшов. Стіни та стеля в туалеті та ванній в квартирі № 16 вкриті пліснявою (а.с. 56).

Позивач, обравши спосіб захисту порушеного права, просить суд зобовязати відповідача замінити стояк в її квартирі, надати можливість зєднати частину стояка в її квартирі з частиною стояка в квартирі відповідача, тобто, просить суд зобовязати відповідача вчинити певні дії, які, на її думку, усунуть порушене право.

При цьому позивач вказує, що вона зверталася до мешканця квартири № 6 ОСОБА_2 із проханням вирішити дане питання сумісними зусиллями, але остання відмовилась виконувати сумісно заміну стояка, посилаючись на те, що вона не буде руйнувати дорогий кахель. Втім доказів такого звернення, як і відмови від пропозиції виконувати сумісні роботи, позивач не надала, а представник відповідача заперечує таке звернення.

Суд зазначає, що згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

За правилами ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 60 цього Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, суд не може прийняти до уваги доводи позивача, які не обґрунтовані належними доказами, що підтверджують факт її звернення саме до відповідача із пропозиціями про сумісне виконання робіт.

Щодо актів про обстеження квартири позивача комісією дільниці № 4 КВЖРЕП, то з них вбачається, що даним актом зафіксовані пошкодження стіни та стелі в туалеті та ванній в квартирі № 16, що належить позивачу. В актах вказано, що каналізаційний відвід в санвузлі прийшов у непридатність, внаслідок чого постійно трапляється підтоплювано фекальними стоками. Оскільки стояк суміжний, то для виконання ремонтно-відновлювальних робіт необхідний доступ до комунікацій в квартирі № 6.

Отже, згідно актів, для виконання робіт по ремонту доступ до квартири № 6 потрібен житлово-комунальному підприємству, яке обслуговує будинок, а не позивачу ОСОБА_5

Дане випливає із приписів статті 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV, якою передбачений порядок доступу до житла та іншого володіння для ліквідації аварій, проведення оглядів технічного стану, перевірки показань засобів обліку.

Так, згідно даної норми закону, споживач зобов'язаний забезпечити доступ до мережі, арматури, засобів обліку, розподільчих систем представників виконавця/виробника для ліквідації аварій, для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання.

Працівники виконавця/виробника повинні поважати права споживачів, перебувати (відвідувати) тільки в тих приміщеннях, де розташоване обладнання, перевірка, ремонт, огляд якого відбувається.

Якщо споживач відсутній і при цьому немає можливості встановити зв'язок з ним з метою його інформування про необхідність негайного прибуття до приміщення або він відмовляється допустити в займані ним приміщення представників виконавця/виробника і при цьому є об'єктивні підстави вважати, що аварія, неполадки, які унеможливлюють надання житлово-комунальних послуг іншим споживачам, відбулися саме в цих приміщеннях, - доступ у приміщення відбувається без отримання згоди споживача (несанкціонований доступ).

Представник виконавця/виробника попереджає споживача, який присутній, але відмовляється допустити до житла та іншого володіння, про здійснення несанкціонованого доступу.

Під час здійснення несанкціонованого доступу і до повного завершення робіт, визначених частиною сьомою цієї статті, повинні бути присутні: представник виконавця/виробника, представник балансоутримувача/управителя, Національної поліції, аварійно-ремонтної бригади та споживач з будь-якого із суміжних приміщень.

Статтею 20 даного Закону передбачено, що споживач на має право на укладення договору з виконавцем відповідних послуг на профілактику, повірку, а також заміну або ремонт санітарно-технічних приладів, пристроїв, обладнання та засобів обліку, що вийшли з ладу.

Споживач зобов'язаний допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця/виробника в порядку, визначеному законом і договором, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку;

Згідно ст. 21 Закону виконавець має право доступу в приміщення, будинки і споруди для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни. Виконавець зобов'язаний здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень, утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено поняття балансоутримувача будинку, яким може бути його власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно. Внутрішньобудинковими системами - є мережі, арматура на них, прилади та обладнання.

За правилами ст. 23 Закону власник має право тримати на балансі та управляти належним йому майном або доручати це балансоутримувачу або управителю. Згідно ст. 24 Закону балансоутримувач має право визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту майна, зобов'язаний утримувати на балансі майно, визначене договором з власником (співвласниками).

Згідно із п. 2.2. Правил управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 02.02.2009 № 13, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.04.2009 за № 377/16393, при передачі об'єкта в управління попередній балансоутримувач чи особа, що здійснювала управління будинком, надає замовнику, а замовник передає особі, що буде здійснювати управління будинком, оригінали або належним чином завірені копії документів щодо технічного стану об'єкту, акт технічного стану об'єкта на момент приймання-передачі; схеми внутрішньобудинкових мереж централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізованого опалення тощо.

Згідно із пунктом 2.3. Правил утримання жилих будинків та при будинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.08.1005 за № 927/11207 для централізованого управління і контролю за технічним станом жилого фонду створюються об'єднані диспетчерські служби (далі - ОДС) або районні диспетчерські служби (далі - РДС), які повинні ведуть журнали обліку заявок на оперативне усунення несправностей і ушкоджень інженерного обладнання в квартирах. У разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4). ОДС виконує роботи за заявками населення, які приймаються безпосередньо від мешканців за телефоном, через переговорні пристрої. Технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення і зливової каналізації та витрати на виконання цих робіт здійснюються відповідно до законодавства.

Отже, з наведених норм випливає, що правовідносини щодо проведення ремонтних робіт по заміні інженерного обладнання, проведення технічних та профілактичних оглядів існують виключно на договірних засадах і складаються між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг споживачами і виконавцями послуг (ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Ремонтні роботи інженерних мереж, у т.ч. каналізації, повинні виконуватися управителем, балансоутримувачем або власником будинку на підставі поданої заявки споживача мешканця будинку.

Що стосується самих споживачів, то вони зобовязані згідно ч. 3 ст. 20 даного Закону дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг.

Нормами чинного законодавства не передбачено, що споживачі за власний рахунок повинні здійснювати ремонт інженерних мереж, оскільки субєктом відповідальності за експлуатацію утримуваного майна, до складу якого входять інженерні мережі, несе балансоутримувач та власник майна (ст. 1 Закону). Отже, позивач і відповідач, які є споживачами послуг, не повинні за законом здійснювати ремонт мереж каналізації в будинку.

Здійснення ремонту за власний рахунок каналізаційного стояка не є ані правом ані обовязком, а виключно бажанням позивача, яке не кореспондує встановленому законом обовязку відповідача допустити її до приміщення своєї квартири для здійснення цього ремонту. Такий допуск здійснюється лише на вимогу виконавця/виробника відповідної обслуговуючої будинок організації, тому правовідносини щодо здійснення ремонтних робіт повинні складатися між споживачем та виконавцем послуг, а не між споживачами - мешканцями будинку.

Як вказав позивач та його представник, їм невідомо про наявність відповідних вимог від житлово-комунального підприємства, рішення суду про надання доступу до квартири № 6 представникам житлово-експлуатаційного підприємства (виконавця послуг) в порядку, визначеному законом і договором, для усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання. Суд звертає увагу, що навіть при наявності таких, закон не передбачає обовязку споживача здійснювати ремонт інженерних мереж на вимогу іншого споживача.

Згідно ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, на законодавчому рівні закріплені способи захисту цивільних прав та інтересів, а тому є не зрозумілим, яке саме право позивача порушено та у який спосіб він просить його захистити та поновити.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Отже зобовязання відповідача ОСОБА_2 замінити каналізаційний стояк та надати можливість його зєднати його з частиною стояка в квартирі позивача ОСОБА_1 не відповідають способам захисту прав, передбачених ст. 16 ЦК України, тому не підлягають встановленню у судовому порядку (Постанова Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року № 6-110цс12). Відтак у позові слід відмовити.

Оскільки суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, то судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10,11, 60, 88, 209, 213-215, 259 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобовязання ОСОБА_2 замінити каналізаційний стояк, який знаходиться в її квартирі, надати можливість зєднати невелику частину каналізаційного стояка, який походить в її квартирі з основним стояком, який знаходиться у квартирі ОСОБА_2 відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 18 жовтня 2016 року. Рішення у повному обсязі cкладено 21 жовтня 2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.С. Наумова