АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2116/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 43 Кіхтенко Н. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМіщенка С. В.
суддівПодороги В. М., Качана О. В.
при секретаріКолеснику Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 05 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі , -

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року ОСОБА_6 звернулася до позовом до ОСОБА_8 про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі.

Який обґрунтовувала тим, що вона з 27.02.2007 року перебуває з ОСОБА_8 у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні, бо відповідач на утримання дитини допомоги не надає, хоча є працездатним, фізично здоровим, інших утриманців не має та в змозі виплачувати аліменти, а тому і подано до суду даний позов.

У позовній заяві позивач просив суд стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 аліменти на малолітньої дочки - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн. щомісячно до повноліття дитини.

У ході розгляду справи в суді першої інстанції представник позивача , неодноразово змінюючи позовні вимоги, під час судових дебатів остаточно підтримав вимоги та просив стягнути аліменти в сумі 1500грн.

Відповідач ОСОБА_8 частково визнав позов - погодившись щомісячно сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 700 грн.

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 05 серпня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі, по 800 грн. щомісячно, до повноліття дитини.

При цьому суд визначив, що розмір аліментів, який визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнення аліментів розпочато з часу звернення позивача до суду, тобто з 24.06.2016 року і до повноліття дитини.

Судові витрати стягнуто з відповідача.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, у серпня 2016 року ОСОБА_6 через свого представника ОСОБА_7 звернулася з апеляційною скаргою.

Вимоги якої обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_6, як дружині, було достеменно відомо, що ОСОБА_8 був фізично здоровою людиною, був самозайнятою особою (підприємцем), мав немалі доходи від підприємницької діяльності, оскільки займався такими видами діяльності як : 32.12 Виробництво ювелірних і подібних виробів; 92.25 Ремонт годинників і ювелірних виробів; 47.77 Роздрібна торгівля годинниками та ювелірними виробами в спеціалізованих магазинах; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах. Торговлю ювелірними виробами здійснював у власному магазині, який перебуває у його приватній власності.

Також, на думку апелянта, суд не звернув уваги на те, що між сторонами уже була усна домовленість щодо розміру аліментів - 2 000,00 грн. в місяць, на що відповідач добровільно погоджувався. Цей факт не заперечував представник відповідача в суді. Але через протиріччя відносно поділу майна відповідач перестав сплачувати домовлену суму аліментів на дитину. А вже на час розгляду судом справи відповідач раптово став хворим і неплатоспроможним.

Позов до суду було подано 21.06.2016 року, а з 02.07.2016 року у відповідача раптово з'явилися підозри щодо стану здоров'я і він почав отримувати направлення на обстеження. Докази про «необхідність складного лікування», як зазначено в рішенні суду, в матеріалах справи відсутні.

Підприємницьку діяльність відповідач також припинив 07.07.2016 року, про що суду надав Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців.

Представник апелянта зазначає, що сам факт припинення підприємницької діяльності не є і не може бути доказом неплатоспроможності відповідача, оскільки до «припинення» в магазині був великий асортимент товарів (ювелірних виробів), які залишилися у власності відповідача.

При цьому, суд першої інстанції, при ухваленні рішення не врахував, не зазначив в рішення, стан здоров'я дитини, не зважаючи на медичні документи, які містяться в матеріалах справи.

Апелянт просить суд скасувати рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 05 серпня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю та стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 аліменти на малолітньої дочки - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн. щомісячно до повноліття дитини.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апелянта, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, виходячи з наступного.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Даним критеріям оскаржуване рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, і як наслідок ухвалив рішення по справі з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 3 ст.10 та ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

А позивач не надала суду жодного доказу на підтвердження своїх посилань , що відповідач має доходи достатні для сплати аліментів у сумі 3000грн. , в тому числі й про його доходи до припинення підприємницької діяльності.

Навпаки, ОСОБА_8, заперечуючи проти розміру аліментів, які просила стягнути позивач у позові , надав в суд першої інстанції докази про відсутність у нього доходів та про неможливість у зв'язку з цим сплачувати аліменти на дитину у сумі 3000грн./а.с.19-25/, оскільки він ніде не працює, допомоги по безробіттю не отримує, а підприємницьку діяльність припинив. І цих доказів відповідача ОСОБА_6 не спростувала.

При цьому посилання позивача на наявність хвороб у дитини , лікування яких потребує відповідних коштів, не може впливати на визначення розміру аліментів. Оскільки відповідно до ст.185 СК України це є додатковими витратами на дитину, про відшкодування яких, за наявності підстав та доказів, позивач має право звертатися з відповідним позовом в іншому провадженні, оскільки під час розгляду даної справи ОСОБА_6 таких вимог не ставила, а суд відповідно до ст.11 ЦПК України не вправі виходити за межі позовних вимог.

Тому, з урахуванням встановлених обставин, матеріалів справи, доводів сторін та апеляційної скарги, положень норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, докази якими обґрунтована апеляційна скарга були предметом розгляду суду першої інстанції і їм суд дав правильну оцінку, а доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на законність ухваленого рішення.

Відповідно до ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Оскільки будь-яких суттєвих порушень норм матеріального і процесуального права при постановленні даного рішення допущено не було, то апеляційна скарга підлягає до відхилення, а рішення суду першої інстанції належить залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 05 серпня 2016 року - відхилити.

Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 05 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :