Справа №339/264/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2016 року м. Болехів Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Ганчар Л.В.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить просить розірвати шлюб, укладений 31.07.1996 року між нею та відповідачем, посилаючись на те, що сімейні стосунки припинені, відповідач не цікавиться її життям та проживає окремо від неї та дітей. Оскільки старший син ОСОБА_3, 30.03.1997року досяг повноліття,то неповнолітню дочку ОСОБА_4, 21.01. 1999р.н. просить залишити на проживанні з нею.

Ухвалою від 23.09.2016 позовні вимоги в частині визначення місця проживання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матірю залишено без розгляду.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Додатково пояснила, що про примирення з відповідачем не може бути мови, оскільки період шлюбного життя з ним був нестерпними не тільки для неї, а і для їх дітей. Відповідач наносив їй побої, будучи в нетверезому стані, обливав її брудом. Зокрема, вказала на те, що вона є онкохворою і останні 12років бореться за життя з цією недугою. Але навіть тяжка хвороба не змінила його поведінки, навпаки, відповідач знаючи, що в неї пухлина в голові, наніс їй удар , внаслідок чого пухлина збільшилася і їй проведено операцію за кордоном. Після операції відповідач став обзивати її "уродкою", продовжував і надалі вчиняти дії, які її принижували в присутності дітей. Тому крім ненависті і огиди, вона немає ніяких почуттів до чоловіка, їй навіть нестерпно і боляче знаходитися з ним в одному приміщення. Щоб жити в спокої , вона забрала дітей і разом з ними вже 7 років проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2. Однак відповідач і надалі продовжує їм дзвонити та погрожувати розправою . Тому вважає, що примирення є неможливим і настоює на розірванні шлюбу.

Відповідач не визнав вимог щодо розірвання шлюбу, мотивуючи це тим, що він з позовачкою укладав шлюб в церкві і вона є матір"ю його дітей, у них є нажите майно і вона повинна змиритися з таким життя. Заперечував щодо твердженнь позивачки про нанесення їй побоїв.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка, проаналізувавши письмові докази в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 31.07.1996року сторони уклали шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Долинської райдержадміністрації Івано-Франківської області, актовий запис №131.

В цьому шлюбі народилося двоє дітей, зокрема, син ОСОБА_3, 30.03.1997року, який є повнолітнім та дочка ОСОБА_4, 21.01. 1999р.н.

Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини справи. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановив суд, сторони перебувають вкрай неприязних стосунках і впродовж тривалого часу проживають окремо: відповідач в м.Болехові, а позивач разом з дітьми в м.Івано-Франківську.

Пояснення сторін у судових засіданнях відносно поведінки кожного свідчать про відсутність у них поваги та почуття любові один до одного, немає взаєморозуміння, тобто тих основ, на яких утримується міцна сімя.

А з пояснень свідка ОСОБА_3, їх повнолітнього сина, вбачається, що через неправомірну поведінку батька, який наносив побої матері, вона не хоче з ним жити . А після хвороби матері, батько став ще агресивнішим і суперечки між ними тільки посилились, що підтверджує крах їхніх стосунків. Крім того, свідок зауважив про прихильність батька до вживання алкогольних напоїв.

Доводи позивачки про те, що її подальше спільне життя з відповідачем внаслідок непорозумінь та неприязних стосунків, що склалися між ними, буде суперечити її інтересам та інтересам їхніх дітей, заслуговують на увагу.

Встановлено, що причинами розладу подружніх відносин є те, що із-за частих скандалів, бійок, які вчиняв відповідач в присутності дітей, його схильності до вживання алкогольних напоїв, позивачка втратила почуття любові, поваги до нього. І подальше проживання з відповідачем, який не змінив своєї поведінки, неодмінно викличе психологічні стреси, від яких необхідно вберегти не тільки позивачку, яка є онкохворою та потребує спокою, алей неповнолітню дочку.

Відповідач, заперечуючи щодо розірвання шлюбу, не подав суду доказів того, що їхня сім"я не розпалася і збереження шлюбу є можливим. Його ультимативні заяви я не дам на розлучення відповідачці, бо я брав шлюб у церкві та вона є матір"ю дітей суд розцінює як відтермінування розірвання шлюбу, оскільки він не взмозі змінити ситуацію, яка склалася у стосунках з позивачкою, доводи якої були переконливими про те, що сімю зберегти неможливо.

Окрім того, встановлено, що сторони впродовж 6 років проживають окремо, однак відповідач не вжив жодного кроку протягом цього періоду щодо примирення з метою збереження шлюбу.

За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов"язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов"язаний утверджувати в сім"ї повагу до матері. Дружина зобов"язана утверджувати в сім"ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім"ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст. 56 СК ).

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Позивачка, скориставшись даним правом, звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки через неправомірну поведінку відповідача вона втомилася жити в постійному стресі та хвилюванні і вважає, що шлюб з відповідачем суперечить її волі, а його існування поглибить її душевні страждання.

Згідно ч.1 ст. 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

А за ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушення прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Тобто, за змістом вищевказаної статті СК України, суд не зобов'язаний призначати строк для примирення подружжя та повинен ураховувати конкретні обставини справи.

Суд вважає, що в даному спорі розірвання шлюбу не порушує особисті немайнові та майнові права сторін, а тому відсутні і підстави для вжиття заходів для примирення подружжя.

З'ясувавши фактичні обставини справи, причини позову про розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу стало неможливим, позивачка категорично відмовляється перебувати в шлюбі з відповідачем, отже, подальше її перебування у цьому шлюбі суперечило б її інтересам, їх неповнолітньої дитини, сімя розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати.

Підлягають до задоволення і вимоги позивача про присвоєння їй дошлюного прізвища на підставі статті 113 Сімейного кодексу України, у відповідності до якої особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

На підставі наведеного, ст.ст.110-112, 113 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задоволити .

Шлюб, зареєстрований 31.07.1996 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Долинської райдержадміністрації Івано-Франківської області, актовий запис №131 між ОСОБА_3 (дошлюбне Фендин) ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище - ОСОБА_1.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання чинності надіслати до відділу реєстрації актів цивільного стану Болехівського міського управління юстиції для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд.

Якщо особи, які брали участь в справі, не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, то вони можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Головенко О.С.