ухвала

іменем україни

28 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Гвоздика П.О., Мартинюка В.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, треті особи: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про зняття арешту із заставного майна, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 19 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду із указаним позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що 24 січня 2007 року між ОСОБА_4 та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», був укладений кредитний договір № CL-800/008/2007, за яким ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 28 243,45 дол. США під 11,99 % річних (фіксована процентна ставка) + FIDR, термін повернення 24 січня 2013 року.

На забезпечення повного та своєчасного виконання ОСОБА_4 його зобов'язань перед позивачем за цим кредитним договором, 06 вересня 2006 року між сторонами був укладений договір застави транспортного засобу від 24 січня 2007 року № PCL-800/008/2007, за яким в заставу ЗАТ «ОТП Банк» передано транспортний засіб автомобіль марки Hover 2006 року, № кузова: НОМЕР_2, тип легковий універсал-B, державний номерний знак НОМЕР_1.

26 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю б/н та договір відступлення прав вимоги, утому числі за вищевказаними кредитним договором та договором застави.

У кінці березня 2015 року позивачу стало відомо, що Міським відділом Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції відносно майна, яке перебуває в заставі позивача накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження на користь третіх осіб:

-постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05 грудня 2014 року в інтересах стягувача Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»;

-постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09 лютого 2015 року в інтересах стягувача ПАТ КБ «ПриватБанк»;

-постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24 травня 2013 року в інтересах стягувача Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»);

-постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07 березня 2012 року в інтересах стягувача ПАТ «ОТП Банк»;

-постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23 лютого 2010 року в інтересах стягувача Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»).

З урахуванням викладеного та із посиланням на ч. 1 ст. 55 та ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» позивач просив суд зняти вищезазначені арешти із предмета застави, а саме: з легкового автомобіля Hover, державний номерний знак НОМЕР_1, рік випуску 2006 року, колір сірий, що належить ОСОБА_4 і знаходиться в ТОВ «ОТП Факторинг» згідно з договором застави від 24 січня 2007 року № PCL 800/008/2007 та договору відступлення права вимоги від 26 листопада 2010 року б/н.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 16 вересня 2015 року позовну заяву задоволено.

Знято арешти з легкового автомобіля Hover, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2006 року, колір сірий, що належить ОСОБА_4 і знаходиться в ТОВ «ОТП Факторинг Україна» згідно договору застави № PCL 800/008/2007 від 24.01.2007 р. та договору відступлення права вимоги № б/н від 26.11.2010 року.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 243 грн 60 коп. витрат із сплати судового збору.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» має переважне право перед іншими кредиторами (наступними стягувачами) на задоволення своїх вимог за рахунок предмета обтяження, а накладені арешти на предмет обтяження в інтересах інших кредиторів є порушенням його майнових прав і інтересів як заставного кредитора.

Доводи касаційної скарги про те, що позивачем не підтверджено належними доказами розміру заборгованості та не обґрунтовано вартість заставного майна не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, відсутні підстави для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 19 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко П.О. Гвоздик В.І. Мартинюк