Справа № 361/1075/16-ц Головуючий у І інстанції Василишин В. О.
Провадження № 22-ц/780/4196/16 Доповідач у 2 інстанції Волохов Л. А.
Категорія 58 08.09.2016
УХВАЛА

Іменем України

08 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Мельника Я.С., Матвієнко Ю.О.,

при секретарі: Дрозду Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до садівницького товариства «Хвиля» про зобов'язання укласти договір на користування електричною енергією, -

встановила:

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2016 року у задоволені зазначеного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року „Про судове рішення у цивільній справі" зазначено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 є членом СТ «Хвиля».

13 січня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до СТ «Хвиля» із письмовою заявою, у якій просив надати йому для підписання у двох примірниках вже підписаний керівництвом товариства договір на користування електричною енергією відповідно до зразка, затвердженого рішенням загальних зборів уповноважених СТ «Хвиля» від 14 листопада 2015 року (а.с.10).

27 січня 2016 року голова правління СТ «Хвиля» Попович О.І. направив ОСОБА_2 відповідь, у якій зазначалося про те, що відповідно до технічних умов № К-00-12-1306 від 17 вересня 2012 року, наданих ПАТ «АЕС Київобленерго», договору про надання послуг з приєднання до електричних мереж від 17 вересня 2012 року № К-00-12-1306, укладеного між заявником і ПАТ «АЕС Київобленерго», а також робочого проекту «Зовнішнє електропостачання будівель та споруд для ведення садівництва ОСОБА_2.» на його садовій ділянці побудована трансформаторна підстанція НОМЕР_1 з розрахунковою потужністю 140 кВт, й здійснено окреме приєднання до електричних мереж електроустановок житлового будинку з метою ведення індивідуального садівництва. Заявник є керівником обслуговуючого кооперативу «СТ «Лайт Хвиля». Постачання електричної енергії обслуговуючому кооперативу «СТ «Лайт Хвиля» здійснюється відповідно до договору про постачання електричної енергії від 29 травня 2015 року № 65, укладеного між населеним пунктом (обслуговуючий кооператив «СТ «Лайт Хвиля») та ПАТ «АЕС Київобленерго». З метою розгляду питання щодо укладення між заявником та СТ «Хвиля» договорів, передбачених рішенням зборів уповноважених членів цього товариства (протокол № 2 від 14 листопада 2015 року) й «Правилами користування електричною енергією», затверджених постановою НКРЕ від 31 липня 1996 року № 28, голова правління СТ «Хвиля» Попович О.І. попросив ОСОБА_2 надати товариству ряд документів (а.с.11).

04 лютого 2016 року ОСОБА_2 направив голові правління СТ «Хвиля» письмову заяву, до якої долучив ряд документів, які вважав, що мають значення для вирішення питання щодо укладення договору про користування електричною енергією. Стосовно інших витребуваних документів зазначив, що вони не мають значення для вирішення порушеного питання. У додаток до заяви направив підписаний ним примірник договору про користування електричною енергією в СТ «Хвиля» (а.с. 12, 14).

13 лютого 2016 року голова правління СТ «Хвиля» Попович О.І. направив заявнику відповідь, у якій із обґрунтуванням необхідності з'ясування певних питань для укладення правочину повторно просив ОСОБА_2 надати ряд документів (а.с.16).

У судовому засіданні представник відповідача СТ «Хвиля» Попович О.І., будучи допитаним у якості свідка, дав показання про те, що ОСОБА_2 є споживачем електричної енергії обслуговуючого кооперативу «СТ «Лайт Хвиля». До квітня 2013 року він користування електричною енергією у СТ «Хвиля». Із квітня 2013 року він на підставі відповідного правочину електричну енергію одержував із ПАТ «АЕС Київобленерго». Від СТ «Хвиля» відключився й припинив сплачувати кошти за електроенергію. На власній земельній ділянці ОСОБА_2 збудував електростанцію. Садовий будинок ОСОБА_2 під'єднаний до приватної підстанції. Ним створено обслуговуючий кооператив «СТ «Лайт Хвиля» й з ПАТ «Київобленерго» розірвав договір на постачання електричної енергії, який ним було укладено як фізичною особою. ОСОБА_2 має три точки під'єднання до електропостачання. Він намагається надати офіційного статусу неоформленій точці під'єднання.

Відповідно до пункту 3 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, - споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки. Енергопостачальники, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території, не мають права відмовити споживачу, об'єкти якого розташовані на цій території, в укладенні договору про користування електричною енергією. У разі виникнення питань, можливі шляхи вирішення яких не обумовлені договором, сторони користуються цими Правилами та законодавством.

Згідно із підпунктами 5.1., 5.2. пункту 5 «Правил користування електричною енергією», затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України» від 31 липня 1996 року № 28, - договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається. Між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом та споживачем укладається один договір про постачання електричної енергії за усіма об'єктами споживача, які розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальником електричної енергії за регульованим тарифом. За взаємною згодою сторін можуть бути укладені окремі договори про постачання електричної енергії за кожним об'єктом споживача. При укладенні договору про постачання електричної енергії сторони визначають його зміст на основі типового договору.

За змістом частини першої статті 202, частин першої, третьої статті 203 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних справ та обов'язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідачем не було відмовлено позивачу в укладенні договору про користування електричною енергією, а лише, із урахуванням ситуації, що склалася у цьому товаристві з приводу споживання електричної енергії, з метою перевірки істотних умов й нормативних вимог використання приладів та пристроїв, діяльності іншої юридичної особи з питань надання послуг електропостачання на цій же території, запропоновано позивачу надати ряд документів для вирішення питання щодо можливості укладення договору на постачання електричної енергії із ним без порушень вимог діючого законодавства з питань електроенергетики.

Відповідно до ч.3,4 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Щодо доводів апеляційної скарги, то вони не містять жодних доказів які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції судового рішення.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315, ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2016 року залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: