Справа №: 343/933/16-ц
Провадження №: 2/0343/709/16
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2016 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючої судді Монташевич С. М.,

з участю: секретарів Шикор Г.В., Височанської О.З.,

адвокатів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою. Свої вимоги мотивує тим, що 04 листопада 2005 року він уклав шлюб з ОСОБА_4 На перших порах життя проходило нормально. Але з часом стосунки між ним стали різко погіршуватись. Вони почали не розуміти одне одного, у них з'явилися різні погляди на життя, між ними часто виникали суперечки, скандали, сварки, що негативно впливало на його психічний стан та спричиняло душевні страждання. Проживання з відповідачкою стало нестерпним, спільне життя не склалося, вони впродовж тривалого часу як подружжя не проживають. Оскільки розлади в їхній сім'ї носять стійкий та тривалий характер, то примирення між ними є неможливим.

В судове засідання позивач не з'явився, подав нотаріально засвідчену заяву про розгляд справи у його відсутності від 29 серпня 2016 року, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 72). ОСОБА_3 викликалося в судове засідання для дачі особистих пояснень, однак 12 вересня 2016 року на адресу суду надійшла його письмова заява, в якій він вказує на те, що з ОСОБА_4 у нього склалися неприязні стосунки, тому він не може з нею надалі проживати в одному будинку та їсти з її рук. Протягом 5 місяців він проживає у ОСОБА_5, в подальшому має намір створити нову сім'ю, а існуючий шлюб з відповідачкою стоїть йому на заваді. Подальше збереження шлюбу суперечитиме його інтересам та стану здоров'я, оскільки від зустрічі з ОСОБА_4 він отримує психологічний стрес. Також зазначив, що з'явитися в судове засідання не може за станом здоров'я, просить справу про розірвання шлюбу слухати у його відсутності за участі його представника ОСОБА_1 (а.с. 93).

Представник позивача - адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, просив шлюб між його довірителем та ОСОБА_4 розірвати. Також вказав, що спочатку відносини між сторонами складалися нормально, але згодом стосунки погіршилися. Тому близько 3-4 років тому його довіритель звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою. Однак тоді дружина плакала, просила шлюб не розривати, тому позов за його заявою було залишено без розгляду. ОСОБА_3 вважав, що ОСОБА_4 зможе змінити своє ставлення до нього, буде виконувати свої обов'язки як дружини: прати, варити їсти, доглядати за ним. Однак нічого не змінилося, а навпаки, погіршилося. У зв'язку з цим він звернувся до працівників центру соціального обслуговування за допомогою. Однак відповідачка не допускала до нього соціальних працівників, влаштовувала сварки та скандали. Через погіршення стану здоров'я, постійне голодування, емоційне виснаження його довірителя з дому забрала швидка допомога. Він був виснаженим, у безпорадному стані та на грані голодної смерті. Після повернення з лікарні він з власної волі пішов жити до першої дружини, на що вказує у заявах у міліцію, та звертається до суду з даним позовом. У своїх заявах його довіритель неодноразово просить шлюб розірвати і проводити розгляд справи у його відсутності, оскільки судові засідання та побачення з відповідачкою завдають йому неабиякого стресу, що негативно впливає на стан його здоров'я. ОСОБА_3 хворий, ходити йому важко, але він виходить на свіже повітря, гуляє біля квартири першої дружини та йде до міського ринку, що знаходиться неподалік, та відразу біля якого розташований його будинок, де проживає в даний час відповідачка, чого вона не заперечила, та що спростовує її твердження про те, що позивача утримують і під тиском намагаються з нею розлучити. Щодо терміну на примирення, то просить враховувати положення ст. 111 СК України, де зазначено, що він не має суперечити моральним засадам суспільства. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки за час перебування у шлюбі дружина його не доглядала та не допускала соціальних працівників для надання йому допомоги, він голодував, чим був доведений до важкого стану. Крім того, сторони від часу подачі позову мали достатньо часу для примирення, однак цього не відбулося.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_4 та її представники ОСОБА_6, адвокат ОСОБА_2 позов не визнали, заперечили проти його задоволення. Також відповідачка пояснила, що вона сама їздила у центр соціального обслуговування, щоб їй надали допомогу. Однак вони нічого не хотіли робити: ні мити, ні прибирати, тільки за її гроші купляли лікарства і то за подвійною ціною. Тому, коли вони приїхали до чоловіка, вона не хотіла їх впускати в хату. Колись вона готувала позивачу їсти, а якщо не готувала - то люди щось приносили. ОСОБА_3 не давав їй жодної копійки, хіба що платив за газ і світло, тому гроші він міг витрачати собі на їжу. Вона багато чого пережила з позивачем, виходила його після інсульту. Він часто вживав спиртні напої, бив її, тому вона викликала міліцію. ОСОБА_3 не завжди був такий поганий. Колись він купував їй певні речі. Однак відколи почав ходити до першої жінки, все змінилося. Вважає, що він не з власної волі покинув свій будинок. На даний час він проживає у першої дружини. Вона його бачила, при зустрічі з нею він почав плакати. Якби він не хотів з нею жити - не плакав, а прогнав би її. Вважає, що їм слід дати термін на примирення, оскільки вона хоче і далі жити з позивачем і на розлучення ні при яких обставинах не погодиться. До цього часу вони не мали можливості примиритися, оскільки чоловік проживає з іншою особою, до неї не приходить. У них спільних дітей не має, у позивача виникали сварки з її сином, однак останній її чоловіка не бив.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов належить до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-НМ № 157286 від 20 квітня 2016 року сторони зареєстрували шлюб 04 листопада 2005 року, актовий запис № 14. Прізвище дружини після укладення шлюбу ОСОБА_3 (а.с. 6).

Про те, що позивач вже звертався до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, однак за його заявою позов було залишено без розгляду, свідчить ухвала Долинського районного суду від 17 квітня 2012 року (с.а. 95).

Як вбачається з повідомлення територіального центру соціального обслуговування Долинського району № 660/01-07 від 30 грудня 2015 року, члени мультидисциплінарної команди два рази навідувалися до ОСОБА_3 з метою надання соціальних послуг, при цьому їх зустрічала ОСОБА_4, яка перешкоджала соціальному робітнику у наданні соціальних послуг, грубо відносилась, використовуючи нецензурну лексику, ображала їх людську гідність. У зв'язку з цим повідомили, що соціальна послуга - догляд вдома Долинським територіальним центром надаватись ОСОБА_3 не буде (а.с. 18).

Як вказали учасники судового розгляду, ОСОБА_3 на даний час проживає у ОСОБА_5 Про бажання позивача проживати у помешканні першої дружини свідчать, зокрема, копія його заяви у Долинський ВП від 11.04.2016 р., відібрана та написана працівником правоохоронного органу, копія висновку від 11.04.2016 р., копія повідомлення № 2800 від 26.04.2016 р., в яких зазначено, що він не бажає проживати з ОСОБА_4, оскільки вона не здійснює за ним належного догляду, і пішов проживати до ОСОБА_7, яка доглядатиме його (а.с. 96, 97, 98).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 вказала, що є колишньою дружиною ОСОБА_3 Вони разом прожили 17 років. Після розлучення вони завжди віталися. Близько 5 років тому ОСОБА_3 повідомив їй, що хоче розлучитися з теперішньою дружиною, оскільки їх сімейне життя не складається, однак вона не цікавилися подробицями. Близько року тому їй від працівників міського ринку стало відомо, що ОСОБА_3 помирає з голоду. Вона почала провідувати останнього і виявила, що його стан здоров'я був незадовільний. Він майже не вставав з ліжка, був дуже худий, в будинку повний безлад, антисанітарія. Вона носила сторонам їжу, однак відповідачка не давала її ОСОБА_6, тому що він буде ходити в туалет і за ним потрібно прибирати. З часом його стан погіршувався, він майже вже не говорив. Вона запропонувала ОСОБА_4 доставити чоловіка у лікарню, пропонувала свою як матеріальну, так і фізичну допомогу, проте остання відмовилися. Згодом сусіди викликали швидку і ОСОБА_3 обезсиленого з повною атрофією м'язів забрали у лікарню. Вона з братом позивача виходили останнього. Тоді дружина забрала його з лікарні, однак і далі продовжувала ігнорувати свої обов'язки, не давала йому їсти, навіть те, що вона та інші люди, які торгують неподалік на базарі, приносили йому. Відповідачка також хворіє і сама потребує догляду. Вона має сина, однак останній зовсім не допомагає матері, не те, що її чоловікові. Навпаки, коли він приходив до них додому, вчиняв скандали, бив їх, вимагав грошей. Тому вони звернулися у соціальну службу за допомогою, однак їм повідомили, що не можуть її надати ОСОБА_3, оскільки його дружина ОСОБА_4 не впускає їх у помешкання (вказане також підтверджується повідомленням з територіального центру соціального обслуговування Долинського району за № 660/01-07 від 30.12.2015 р. (а.с.18). Два місяці тому вона запропонувала позивачу, якщо хоче жити, щоб переїжджав до неї. На даний час він живе в її квартирі, його стан покращився. Вона здійснює догляд за ним, також їм допомагає брат позивача, який допомагає йому виходити надвір.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що він з позивачем двоюрідні брати. Він ніколи не втручався у сімейне життя ОСОБА_3 Однак це змусили його зробити люди з ринку, які вказували на те, що його брат помирає. У січні 2016 року ОСОБА_3 потрапив у лікарню, де його провідували і він, і син відповідачки, і перша дружина. Тоді ОСОБА_3 був дуже худий та виснажений. Брата він забрав з лікарні на власній машині. Він мав намір забрати його проживати до себе, однак відповідачка заперечила це, тому він не вмішувався. Він також звертався у соціальну службу, щоб допомогли його брату, однак там отримав відмову, оскільки їм не дають можливості забезпечити таку допомогу. Через деякий час люди знову викликали швидку до позивача. Він продовжував жити в нестерпних умовах, на сухих пайках. Він проживає сам і не має можливості доглядали за ОСОБА_3, тому доглядати його погодилася перша дружина, в якої він живе вже більше 5 місяців. Коли він приїхав до будинку ОСОБА_3, останній сам добровільно вийшов до нього в машину, і вони поїхали. За проханням позивача, він возив його у поліцію, де він написав заяву, що бажає проживати з першою дружиною. Він має право розірвати шлюб, оскільки це відповідає його інтересам. Якщо б він хотів миритися з відповідачкою, то мав достатньо часу для цього. Його стан здоров'я на даний час покращився, однак відвідування судових засідань і зустріч з відповідачкою негативно позначиться на його здоров'ї та емоційному стані.

Враховуючи викладене, при вирішенні питання про надання строку на примирення, суд виходить з того, що відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При цьому враховує, що надання строку на примирення можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Тому, враховуючи характер відносин, що склалися між стронами, дійсні причини даного позову, відсутність спільних дітей сторін та інші обставини життя подужжя, стан здоров"я позивача та його потреба в лікуванні та догляді, який здійснюють посторонні особи та проти якого заперечує відповідачка, суд приходить до переконання, що покладення обов"язку збереження сім"ї на одного з подружжя, при наявності на це його категоричного заперечення, суперечило б ст. 51 Конституції України та ст.ст. 24, 55, 56 СК України. Більше того, сторони мали достатньо часу для примирення, оскільки з даним позовом ОСОБА_3 звернувся ще 04 травня 2016 року, однак до цього часу будь-яких заходів для збереження сім»ї вжито не було. Впродовж всього розгляду справи позивач постійно підтримує позовні вимоги, про що подає відповідні заяви, просить їх задовольнити, а вживати заходи до примирення вважає за недоцільне, оскільки розлади в сім'ї носять тривалий характер та негативно відбиваються на його здоров'ї.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, чого не заперечила відповідачка, та що привело до припинення між ними шлюбних відносин, розпаду їхньої сім'ї. Позивач не бажає зберегти сім'ю, наполягає на розлученні, оскільки подальше спільне життя є неможливим та суперечить його інтересам, надання терміну на примирення є недоцільним. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, судові витрати залишити за позивачем за його клопотанням. Оскільки позивач просив після розлучення залишити відповідачці прізвище за її вибором, від останньої клопотань про зміну прізвища не надходило, тому суд вважає за необхідне залишити прізвище ОСОБА_4 без змін.

На підставі викладеного, ст. 51 Коституції України, ст. ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 213, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

РIШИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 04 листопада 2005 року виконавчим комітетом Грабівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області, актовий запис № 14, розірвати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя:

Повний зміст рішення виготовлений: 16.09.2016 р.