Провадження № 2/202/20/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 лютого 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючої судді Зосименко С.Г.

при секретарі Журавльов А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Український Страховий Дім» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2013 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідачів про відшкодування шкоди в порядку регресу посилаючись на те, що 20.10.2011 року між ОСОБА_3 і ПАТ «Державний ощадний банк» було укладено договір № 12878 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою, за яким банк відкрив позичальнику картковий рахунок та відновлювану кредитну лінію, а позичальник зобовязувався погашати кредит і відсотки за його користування. 26.07.2011 року між банком та ПрАТ «Український Страховий Дім» було укладено договір добровільного страхування кредитів № 12-ФР, предметом якого є майнові інтереси банку та повязані з невиконанням або неналежним виконанням позичальниками своїх зобовязань за кредитними договорами. У звязку із виникненням у звязку із смертю позичальника простроченої заборгованості за його картковим рахунком , банк звернувся до страховика із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. У звязку з цим страховиком було визнано заявлену подію страховим випадком і здійснено виплату банку страхового відшкодування у розмірі 7890,15 грн. Після смерті позичальника відповідачі через банкомат здійснили зняття з карткового рахунку позичальника грошові кошти у розмірі 3650 грн., що призвело до збільшення розміру заборгованості позичальника перед банком, право вимоги якої перейшло до страховика. Просив стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача компенсацію завданих збитків у розмірі 3650 грн. та сплачений судовий збір.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання зявилася. Позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що у батька за життя не було заборгованості за картковим рахунком. Кошти у розмірі 3650 грн. вона разом із сестрою зняла з банківської картки за бажанням батька, який знаходився у лікарні. Ці кошти були пенсією батька за останній місяць його життя. Після смерті батька вона подала заяву до нотаріальної контори про відмову від спадщини після смерті батька.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання зявилася. Позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що у батька за життя не було заборгованості за картковим рахунком. Кошти у розмірі 3650 грн. вона разом із сестрою зняла з банківської картки за бажанням батька, який знаходився у лікарні. Ці кошти були пенсією батька за останній місяць його життя. Після смерті батька вона подала заяву до нотаріальної контори про відмову від спадщини після смерті батька.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У відповідності до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

20 жовтня 2011 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Державний ощадний банк України» було укладено договір № 12878 про відкриття йому карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетно-кредитною схемою, за яким банк відрив ОСОБА_3 картковий рахунок та відновлювану кредитну лінію, а позичальник зобовязався погашати кредит і відсотки за його користування.

26 липня 2011 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ПрАТ «Український Страховий Дім» було укладено договір добровільного страхування кредитів № 12-ФР, предметом якого є майнові інтереси банку та повязані з невиконанням або неналежним виконанням позичальниками банку своїх зобовязань за кредитними угодами договорами про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетно-кредитною схемою по програмі «Арсенал» і в рамках якого страховиком на страхування був прийнятий ризик невиконання або неналежного виконання позичальником своїх договірних зобовязань.

Позивачем не надано підтвердження того, що предметом даного договору добровільного страхування кредитів є майнові інтереси банку, повязані із невиконанням або неналежним виконанням ОСОБА_3 зобовязань за договором № 12878. Договір добровільного страхування кредитів № 12-ФР було укладено між позивачем та ПАТ «Державний ощадний банк України» у липні 2011 року , договір між ОСОБА_3 та ПАТ «Державний ощадний банк України» було укладено у жовтні 2011 року. Позивачем також не надано суду підтвердження сплати страхових платежів саме за договором між ОСОБА_3 та ПАТ «Державний ощадний банк України».

ОСОБА_3 помер 05 грудня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-КИ № 428921 від 07.12.2011 року.

За твердженням позивача, у звязку із невиконанням ОСОБА_3 своїх зобовязань за кредитною угодою, а саме виникнення у звязку з його смертю простроченої заборгованості за його картковим рахунком, тільки 14 травня 2012 року банк звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 7890,15 грн. На підтвердження цього позивач надав копію платіжного доручення № 972 від 21.09.2012 року. Однак договором добровільного страхування кредитів № 12-ФР від 26.07.2011 року не передбачено настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування у разі невиконання договірних зобовязань позичальника через його смерть. При цьому у заяві ПАТ «Державний ощадний банк України» про настання страхового випадку зазначено, що заборгованість за кредитом у розмірі 7218,92 грн. та процентам та комісійним винагородам у розмірі 676,23 грн. виникла станом на 17.04.2012 року, тобто через 4 місяці та 12 днів після смерті позичальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України зобовязання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязане з його особою і у звязку із цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Спадкоємці ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2 подали до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини, тобто спадщину відповідачі після смерті ОСОБА_3 не прийняли і тому не можуть відповідати за його кредитними зобовязаннями.

Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Відповідачі у квітні 2012 року звернулися до ПАТ «Державний ощадний банк України» із заявами , в яких повідомили про смерть батька ОСОБА_3 та повернули банківську картку батька. Саме на підставі цих заяв банк звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплати страхового відшкодування. Таким чином, у квітні 2012 року позивачу стало відомо про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3, а до суду позивач звернувся тільки у серпні 2013 року, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення із вимогою до спадкодавців.

07 грудня 2011 року дочки померлого ОСОБА_3 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зняли з належної померлому банківської картки у банкоматі суму у розмірі 3650 грн., яку позивач вважає завданими йому збитками.

Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у звязку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, інших спеціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сімї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Згідно довідки Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області № 556 від 25.01.2016 року у листопаді 2011 року ОСОБА_3 була нарахована пенсія за період з 01.11.2011 року по 30.11.2011 року у розмірі 3698,33 грн. Саме суму пенсії ОСОБА_3 у розмірі 3650 грн. зняли відповідачі після його смерті.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Український Страховий Дім» не законні, не обґрунтуванні і не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК сплачений позивачем судовий збір з відповідачів не стягується.

Керуючись ст. ст. 608, 993, 1191, 1227, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 60,74,169,226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Український Страховий Дім» відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя С.Г. Зосименко