Справа № 130/2987/15-ц Провадження № 22-ц/772/2933/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 50 Доповідач Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Іващук В.А., Колос С.С.

при секретарі Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11 серпня 2016 року у цій справі,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що рішенням Вінницького міського суду від 30 травня 2013 року з відповідача на її користь стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що продовжує навчання, починаючи з 22 травня 2013 року і до закінчення навчання, але не довше досягнення 23-річного віку. Аліментів, які сплачує відповідач, не вистачає для нормального проживання, харчування дитини, оплати за навчання, покупки одягу та іншого. Відповідач отримує пенсію, ще й займається підприємницькою діяльністю, тому має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. Позивач, враховуючи уточнені позовні вимоги, просила збільшити розмір стягуваних аліментів до 750 грн.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11 серпня 2016 року у задоволенні позову відмовлено, вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись із ухваленим рішенням, ОСОБА_2, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що у сторін у справі є спільних син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Рішенням від 30 травня 2013 року Вінницького міського суду Вінницької області з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно до закінчення навчання у учбовому закладі в червні 2016 року, починаючи з 22 травня 2013 року, але не довше досягнення дитиною 23-річного віку, не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.15). На виконання рішення виписаний виконавчий лист, проводиться стягнення (а.с.16).

ОСОБА_5 (прізвище «Гейне» згідно свідоцтва серії І-АМ № 004908 змінено на «Олійник») перебуває на утриманні матері позивача по справі, про що свідчить довідка Комунального підприємства «Жмеринкакомунсервіс» (а.с.7), навчається у Вінницькому торговельно-економічному інституті Київського національного торговельно-економічного університету на платній основі, що підтверджується довідкою учбового закладу та ксерокопією договору № 668 ДФд від 27 серпня 2012 року (а.с.9-11).

Із ксерокопій квитанцій (а.с. 12-13) вбачається, що позивач здійснює оплату за навчання сина.

Відповідно до довідки № 20/1 від 20 травня 2016 року позивач працює у ТОВ «Стейт Оіл» і отримувала зарплату з грудня 2015 року по квітень 2016 року в розмірі від 192,43 грн. до 1531,59 грн. (а.с.137), вона є інвалідом 3 групи до травня 2017 року і отримує пенсію в розмірі 1130 грн., що підтверджується довідкою № 3594/02-3-25 від 26 липня 2016 року (а.с.138-139).

На підтвердження незадовільного стану здоровя сина сторін у справі ОСОБА_5 позивачем надано ксерокопію лікарських рекомендацій від 14 квітня 2016 року (а.с.142)та ксерокопією протоколу обстеження головного мозку № 3043 від 6 квітня 2016 року (а.с.141).

Позивач хворіє, що підтверджується протоколами № 816, № 1013 ультразвукового дослідження (а.с 52-53), консультативним заключенням (а.с. 54), протоколом МРТ (а.с. 55), протоколом обстеження № 475 від 8 лютого 2016 року (а.с. 56), випискою з історії хвороби (а.с. 57), консультативним висновком від 19 травня 2014 року та випискою із медичної карти від 19 жовтня 2011 року (а.с.143-145).

14 серпня 2998 року відповідач одружився з ОСОБА_6 (прізвище змінено на «Гейне»), що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-АМ № 017906 від 14 серпня 1998 року (а.с. 92).

Від шлюбу у відповідача та ОСОБА_7 є спільні діти син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 85-86).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2016 року, з відповідача на користь ОСОБА_7 стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, та сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 6 квітня 2016 року до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с.133-134).

Згідно з довідкою Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці від 22 вересня 2015 року, відповідачеві нараховувалась пенсія з березня 2014 року по вересень 2015 року в розмірі 949 грн., фактично отримував від 569 грн. до 949 грн. (а.с.14).

Із довідки Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці від 17 березня 2016 року вбачається, що відповідач отримував пенсію з жовтня 2015 року по березень 2016 року в розмірі в 519 623 грн., після відрахувань аліментів (а.с.88).

З 30 червня 2013 року відповідач офіційно не працює, що підтверджується ксерокопією його трудової книжки (а.с.90).

ОСОБА_3 є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1, про що свідчить довідка ЖЕК від 23 березня 2016 року (а.с.93).

Дружина відповідача ОСОБА_7 з 1 квітня 2008 року не працює (а.с.91), є пенсіонером по інвалідності 3 групи загального захворювання безстроково (а.с.94-95), отримує пенсію в розмірі 1049 грн. (а.с.110).

Встановивши вказані обставини, обґрунтувавши, чому не бере до уваги інші, зокрема щодо наявності у відповідача двох автомобілів, відомостей про його гіпертонічний криз та лікарських рекомендацій ОСОБА_5 від 14 квітня 2016 року, суд, керуючись ст. ст. 192, 198-201 СК України, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до того, що дружина позивача займається підприємницькою діяльністю і спільно з відповідачем мають високий спільних дохід, оскільки при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, відповідно до ст. 192 СК України, суд повинен враховувати разом з іншими обставинами матеріальний стан безпосередньо самого платника аліментів. Аналогічні розяснення надані постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3.

Відповідно до ст.ст. 10, 57, 60 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобовязана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Проте, ОСОБА_2 належним чином не довела ті обставини, на які посилалась у позовній заяві, а саме покращення фінансового стану відповідача та можливість сплачувати ним аліменти у заявленому нею розмірі. Встановлені вище обставини не підтверджують факт покращення доходів відповідача.

Що стосуються стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судових витрат на правову допомогу в розмірі 4 536 грн. 37 коп., то погодитись з оскаржуваним рішенням у цій частині неможливо з огляду на наступне.

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3 ст. 79, ст. ст. 84, 88, 89 ЦПК.

У п. 48 постанови Пленуму від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ розяснив, що Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу ОСОБА_3 надав лише заяву про стягнення цих витрат (а.с. 157-159), зазначивши, які саме послуги по наданню правової допомоги було надано його представником ОСОБА_10 та вартість цих послуг. Проте, всупереч наведених положень норм процесуального права та розяснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, суд першої інстанції стягнув з позивача на користь відповідача вказану вище суму судових витрат, вважаючи її доведеною, при цьому не взяв до уваги, що заявлена сума судових витрат на правову допомогу фактично не доведена, оскільки відповідачем не надано документального підтвердження понесених витрат, зокрема платіжного документу, тому в цій частині вимог щодо розподілу судових витрат суд повинен був відмовити.

За таких обставин рішення суду, як постановлене з порушенням норм процесуального права, на підставі ст. 309 ЦПК України в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судових витрат у розмірі 4 536 грн. 37 коп. слід скасувати, в іншій частині дане рішення залишити без змін

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11 серпня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судових витрат у розмірі 4 536 грн. 37 коп. скасувати, в іншій частині дане рішення залишити без змін

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді : В.А. Іващук

ОСОБА_11