21 жовтня 2016 року м. Запоріжжя
шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі
головуючого судді Зарютіна П.В.
при секретарі Чернишовій І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Комунального вищого навчального закладу «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради до ОСОБА_1 про відшкодування коштів, витрачених на навчання, -
Позивач звернувся до суду з своїм вищезгаданим позовом, за яким просить суд стягнути з відповідача на користь позивача кошті, витрачені державою на навчання відповідача у розмірі 29 276,63 гривень, посилаючись на порушення зобовязань, взятих на себе ОСОБА_1 згідно укладеної між сторонам угоди про підготовку фахівців із вищою освітою № 89 від 02.09.2011 року.
Оскільки відповідач не надав суду інформації щодо його адреси, відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою та копіями відповідних документів була надіслана відповідачу поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.
В судове засідання сторони не явилися, позивач не заявляв суду проти заочного розгляду справи.
В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд ухвалив розглянути справу заочно.
Дослідивши надані у справі докази, суд вважає, що існують законні підстави для задоволення позову.
Так, 08.08.2011 року згідно до наказу № 64-Ост «Про зарахування на навчання» відповідача було зараховано до складу студентів позивача за спеціальністю «Лабораторна діагностика» денної форми навчання.
02.09.2011 року між позивачем та відповідачем була укладена угода про підготовку фахівців із вищою освітою № 89, угода набрала чинності з моменту її підписання сторонами. Навчання проводилось за бюджетні кошти.
Відповідно до п. 1 Угоди заклад освіти зобовязується забезпечити студентові місце працевлаштування в державному секторі народного господарства після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації.
На підставі п. 2 Угоди студент зобовязується оволодіти теоретичними знаннями та практичними навичками з його майбутньої діяльності за спеціальністю, прибути після закінчення вищого закладу освіти на місце направлення та відпрацювати не менше трьох років, а у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання у встановленому порядку. При цьому сума вартості становить 29 276,63 гривень.
Згідно до наказу № 61-Ост від 01.07.2013 року відповідачу було присвоєно кваліфікацію «фельдшер-лаборант» за спеціальністю «лабораторна діагностика» і виданий диплом молодшого спеціаліста з відзнакою та відраховано з медичного коледжу у звязку із його закінченням.
Відповідача було розподілено для відпрацювання, але згідно до листа головного лікаря КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР від 19.11.2013 року було повідомлено, що 18.11.2013 року відповідачка, яка була направлена на працевлаштування на посаду фельдшера-лаборанта, згодом була звільнена з займаної посади 18.11.2013 року за прогули - ч. 4 ст. 40 КЗпП України.
Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з Указом Президента України "Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів" від 23 січня 1996 року № 77 із змінами і доповненнями, внесеними Указом Президента України від 16 травня 1996 року № 342, вищі навчальні заклади України здійснюють підготовку спеціалістів: за рахунок коштів Державного бюджету України, республіканського бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів - за державним замовленням; за рахунок коштів відповідних юридичних та фізичних осіб для роботи у недержавному секторі народного господарства; за рахунок власних коштів особи - для роботи у державному і недержавному секторі народного господарства (за бажанням). Особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов'язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання.
Відповідно до ст. 52 Закону України "Про освіту" випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Виходячи із положень п. п. 8, 14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992, випускник вищого навчального закладу зобов'язаний відпрацювати за місцем призначення не менш трьох років, а в разі неприбуття за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його за ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років, випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до Державного бюджету вартість навчання.
В додатку №1 до Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, викладена типова угода про підготовку фахівців з вищою освітою.
Угода про підготовку фахівців з вищою освітою від 24 липня 2009 року, укладена між КЗ «Запорізький медичний коледж» ЗОР і ОСОБА_2 повністю відповідає вказаній типовій угоди затвердженій постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992.
Отже, правовідносини між сторонами, враховуючи факт навчання відповідачки за державним замовленням, регулюються не тільки договірними зобовязаннями а і вказаними нормами законодавства, відповідно до яких особи, які навчаються за рахунок державних коштів, зобов'язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки, а в разі звільнення за ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни протягом трьох років, випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку вартість навчання.
Оскільки відповідач не спростовував, як факт навчання за державним замовленням, факт звільнення за ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни протягом трьох років з місця призначення, так і розрахунок вартості навчання, суд дійшов до висновку, що на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин заявлений позов підлягає задоволенню.
Також з відповідача підлягають стягненню і витрати на сплату позивачем судового збору за подачу позову 1378 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 10, 57-60, 88, 208, 209, 224-226, 212-215 ЦПК України, суд -
Задовольнити позов Комунального вищого навчального закладу «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради до ОСОБА_1 про відшкодування кошті,в витрачених на навчання.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального вищого навчального закладу «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради 29 276,63 гривеньв рахунок відшкодування коштів, витрачених державою на навчання, а також 1378 гривень судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя П.В. Зарютін