Номер провадження: 22-ц/785/304/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого Сватаненка В.І.

суддів Артеменка І.А., Черевка П.М.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 «Про стягнення заборгованості за кредитним договором», за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

28.04.2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулись до суду із зазначеним позовом, по якому просили стягнути солідарно з відповідачів суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту від 13.05.2008 року у розмірі 23 415,53 дол. США заборгованість по кредиту та процентам та 10 520,84 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, а також стягнути з відповідачів витрати по оплаті судового збору у розмірі 3 654 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.08.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого банк надав відповідачу кредитні кошти в іноземній валюті в розмірі 24 000 дол. США у тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності в строк до 14.05.2018 року із сплатою 14% річних за час користування кредитом. 16.02.2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладена додаткова угода № 2, щодо зміни схеми погашення кредиту. Сторони домовились, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладенні, а саме № 0, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку № 1. Позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 14.05.2028 року. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань відповідача за кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 202900 від 13.05.2008 року, відповідно до якого поручитель зобовязується відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобовязань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність позичальника та поручителя є солідарною. Позичальник належним чином свої обовязки не виконує, у звязку з чим, станом на 20.04.2015 року заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів становить 23 415,53 дол. США, що за курсом НБУ станом на 20.04.2015 року становить 493 076,13 грн. заборгованість по кредиту та процентам та 10 520,84 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості.

Представник позивача в судовому засіданні заяву підтримав.

Відповідачі до суду не зявилися, будучи сповіщеними належним чином.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.11.2015 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволений: стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом та пені за договором споживчого кредиту № 00 від 13.05.2008 року у розмірі 503 596,97 грн., а також судовий збір у розмірі 3 654 грн.

23.12.2015 року ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду, по якій просить рішення районного суду скасувати, ухвалити у справі нове рішення про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту та про відмову у задоволенні позовних вимог банку, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, а також на незаконність, необґрунтованість рішення суду та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати або змінити рішення суду.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає частково.

Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини.

1 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» ( з 21.12.2009 року банк перейменовано в Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредитні кошти в іноземній валюті в розмірі 24000 доларів США грн. у тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності в строк до 14.05.2018 року із сплатою 14% річних за час користування кредитом.

16 лютого 2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду № 2, щодо зміни схеми погашення кредиту. Сторони домовились, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладенні, а саме №0, так і реєстраційний номер договору в системі обліку Банку №1. Позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 1 серпня 2023 року.

Згідно з пунктом 4.1. Кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/або комісій, відповідач сплачує позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмір подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань позичальника за кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 202900 від 13 травня 2008 року.

Відповідно до умов договору поруки, поручитель зобовязується відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобовязань, що виникли з кредитного договору солідарно.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

В звязку з тим, що позичальник належним чином свої обовязки не виконує, станом на 20.04.2015 року заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів складає: 20,552.84 дол. США, що за курсом НБУ станом на 20.04.2015 року становить 432,794.59 гривень кредитна заборгованість; 2862,69 дол. США, що за курсом НБУ станом на 20.04.2015 року становить 60281,54 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 1,762.74 гривень пеня за прострочення сплати кредиту; 8,758.10 гривень пеня за прострочення сплати процентів.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики, що залишилася, та сплати процентів.

Колегія суддів вважає, що наведеним положенням законодавства щодо кредитних договорів судове рішення відповідає та позовні вимоги доведені належними та допустимими доказами.

Однак, резолютивна частина рішення суду не відповідає положенням п. 4 ч.1 ст. 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обовязковому порядку має зазначатись загальний розмір стягнення суми боргу та всі його складові.

Крім того, суд помилково визначив в резолютивній частині рішення стягнення з відповідачів витрат за сплату судового збору солідарно, однак процесуальним законом не передбачено стягнення судового збору в солідарному порядку.

У звязку з викладеним, відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, рішення суду слід змінити та викласти резолютивну частину відповідно до вимог процесуального закону.

Щодо доводів апеляційної скарги.

Апелянт стверджує, що при укладанні договору поруки вона не мала можливості ретельно та уважно ознайомитись з кредитним договором; кредитний договір не відповідав положенням Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки вона не була ознайомлена та не попереджена про валютні ризики; самі умови кредитного договору є несправедливими та дискримінаційними, зокрема, щодо права банку достроково вимагати повернення всієї суми кредиту; також, не відповідає принципам добросовісності та справедливості право банку змінити відсоткову ставку.

Колегія суддів надає правовий аналіз ствердженням апелянта та вважає їх недоведеними і безпідставними, оскільки, укладаючи договір поруки, вона була ознайомлена з умовами кредитного договору, про що зазначено в п. 5.1. договору поруки. До грудня 2015 року, тобто протягом семи років, апелянт не оскаржувала в установленому порядку договір кредиту або договір поруки.

Окрім того, право банку достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачено положеннями ЦК України, а не тільки умовами кредитного договору, умови якого апелянт вважає несправедливими.

Що стосується умов договору про право банку змінити відсоткову ставку, то така умова договору передбачалась діючим на час його укладання цивільним законодавством.

10 січня 2009 року набрав чинності Закон України від 12 грудня 2008 року № 661-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», яким ЦК України доповнено ст. 1056-1, якою передбачено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору; установлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку; умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Тобто рішення банків про зміну розміру процентів, прийняті до 10.01.2009 року, є правомірними.

Крім того, з наданого банком до позову розрахунку заборгованості за кредитним договором не убачається, що при розрахунку заборгованості по процентам, процента ставка 14,00% річних змінювалась.

З наведених міркувань колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги такими, що не спростовують висновків суду про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно з позичальника та поручителя.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2015 року змінити.

Викласти резолютивну частину рішення про задоволення позову та стягнення судових витрат в наступній редакції:

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) та з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН 3) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» ( МФО 351005, код 09807750, рахунок № 0113 в АТ «УкрСиббанк» м. Харків) суму боргу за договором споживчого кредиту № 00 від 13 травня 2008 року: кредитну заборгованість - 20552,84 долара США, що за курсом НБУ становить 432794,59 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 2862,69 доларів США, що курсом НБУ становить 60281,54 грн.; пеню за прострочення сплати кредиту 1762,74 грн.; пеню за прострочення сплати процентів - 8758,10 грн., а всього стягнути 503596 ( пятсот три тисячі пятсот девяносто шість) 97 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) та з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН 3) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» ( МФО 351005, код 09807750, рахунок № 0113 в АТ «УкрСиббанк» м. Харків) судовий збір у розмірі 3654 грн. в рівних частках з кожної.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

24.02.2016 року м. Одеса