Справа № 733/29/16-ц Провадження № 22-ц/795/423/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Чугуєвська Т. П. Доповідач - Страшний М. М.
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2016 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСтрашного М.М.,
суддів:Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,
при секретарі:Нечасному О.Л..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 06 січня 2016 року у справі за поданням головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ічнянського районного управління юстиції Чернігівської області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:
Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 06 січня 2016 року ОСОБА_1 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам і порушення його конституційного права на вільний вибір місця перебування та свободу пересування. Зокрема, боржник вказує на те, що рішення Господарського суду Чернігівської області, за яким він зобов`язаний звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, може бути виконане Державною виконавчою службою без участі зобов`язаної особи. Крім того, державним виконавцем не доведено факту його ухилення від виконання рішення суду, наявність закордонного паспорта, проведення державним виконавцем всього комплексу дій, спрямованих на виконання рішення суду. В ухвалі суду, на думку ОСОБА_1 , не зазначено до виконання яких саме зобов`язань обмежено у праві виїзду.

В письмових запереченнях ВДВС Ічнянського районного управління юстиції просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вимог, викладених в апеляційній скарзі, ухвалу суду першої інстанції захилити без змін.

В засідання апеляційного суду сторони не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, а тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності за правилами ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Постановляючи ухвалу про обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції послався на ухилення боржника від виконання рішення суду про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки він відповідає встановленим по справі обставинам та ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року, який регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 вказаного Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон - ухилення громадянина України від виконання ним зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за судовим рішенням.

Таким чином, в розумінні вказаних правових приписів, обов`язковою законною підставою для обмеження громадянина України у його праві виїзду за межі України може бути лише ухилення боржника від виконання ним своїх зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи).

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обов`язків може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України „Про виконавче провадження .

Крім того, доказуванню підлягають не тільки факти ухилення боржника від виконання рішення суду, а й вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 32 Закону України „Про виконавче провадження.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі Державної виконавчої служби Ічнянського районного управління юстиції знаходиться наказ Господарського суду Чернігівської області від 17 лютого 2015 року, згідно з яким приватний підприємець ОСОБА_1 зобов`язаний звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, площею 0,003 га по АДРЕСА_1 , що використовується під розміщення магазину.

З витребуваної копії матеріалів виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 17 лютого 2015 року та дослідженої апеляційним судом встановлено, що виконавче провадження відкрите постановою державного виконавця від 03 березня 2015 року. 04 березня 2015 року на адресу ОСОБА_1 направлено виклик про необхідність явки до державного виконавця. Державним виконавцем 02 квітня, 05 травня та 18 червня 2015 року, 02 липня 2015 року складені акти про невиконання боржником рішення Господарського суду Чернігівської області. Постановами державного виконавця від 02 квітня та від 19 травня 2015 року на боржника накладено штраф за невиконання боржником рішення суду. Постановою державного виконавця від 27 травня 2015 року застосовано до ОСОБА_1 примусовий привід, проте дана постанова залишилась невиконаною. 07 липня 2015 року головний державний виконавець звернувся до начальника Ічнянського РВ УМВС України в Чернігівській області з поданням про притягнення боржника ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду. Згідно повідомлення слідчого СВ Ічнянського РВ УМВС України в Чернігівській області від 15.07.2015 року відомості про кримінальне правопорушення ОСОБА_1 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000276 від 14.07.2015 року. 18 вересня 2015 року державний виконавцем звернувся до суду із поданням про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон.

Отже, матеріали справи містять в собі доказів ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання своїх зобов`язань.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить жодних обґрунтувань щодо причин невиконання ним судового рішення в добровільному порядку, не з`явлення до державного виконавця за його викликами.

За викладених обставин, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про задоволення подання за доведеності ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань.

Проте заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 про те, що резолютивна частина ухвали суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 210 ЦПК України, оскільки не містить вказівки до виконання яких саме зобов`язань боржника щодо нього встановлене обмеження у праві виїзду за межі України. Тому апеляційний суд приходить до висновку про необхідність зміни ухвали суду першої інстанції та викладення її резолютивної частини в новій редакції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 06 січня 2016 року змінити, виклавши її резолютивну частину в наступній редакції :

„Подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ічнянського районного управління юстиції Чернігівської області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 задовольнити.

Тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 , у праві виїзду за межі України до фактичного виконання ним рішення Господарського суду Чернігівської області від 13 січня 2015 року, яким зобов`язано Приватного підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,003 га по АДРЕСА_1 , що використовується під розміщення магазину, привести її у придатний для використання стан та повернути її Військовій частині НОМЕР_2 ".

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:Судді: