Справа № 643/6670/16-ц
Провадження № 2/643/4347/16
13.09.2016 р. м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Харченко А.М.
при секретарі Горборуковій М.О.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання недійсним договору дарування квартири,
02.06.2016 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, в якому просив визнати договір дарування квартири АДРЕСА_1, посвідчений 19 вересня 2008 року приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4, недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що йому на праві власності належала квартира № 72 у будинку № 34 у м. Харкові по пр. 50 років ВЛКСМ. Його донька ОСОБА_2 запропонувала йому передати квартиру у власність її сімї, натомість пообіцяла, що буде утримувати позивача та в квартирі він буде мешкати до самої смерті. Крім того, чоловік дочки запропонував сплатити за квартиру певну суму грошових коштів. Позивач погодився, бо має невелику пенсію і йому одному складно утримувати житло. Тим більше, позивач, його дочка, зять та онук були постійно зареєстровані та мешкали в належній позивачу квартирі. Зять виконав свої обіцянки та сплатив позивачу кошти за квартиру. Позивач вважає, що його донька навмисно ввела його в оману, пообіцявши утримання, піклування та проживання взамін переоформлення квартири на її родину. На цей час вона вимагає, щоб позивач знявся з реєстрації, бо остання має намір продати квартиру. Відповідач не утримує позивача, не готує їжу та навіть не прибирає у квартирі. Позивач знову витрачає свою пенсію на утримання квартири.
Відповідач та треті особи в судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, причину своєї неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Матеріалами справи встановлено, позивач ОСОБА_1 була власником трикімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Московської районної ради м. Харкова 30.06.2006 року на підставі рішення виконкому Московської районної ради від 06.06.2006 року за № 183/13, зареєстрованому в Комунальному підприємстві «Харківське міське БТІ».
19 вересня 2008 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Договір дарування належної позивачу квартири АДРЕСА_3, який було посвідчено приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4, зареєстрованому в реєстрі за № 8343.
Позивач залишився мешкати та бути зареєстрованим у квартирі, що підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області (а.с.9) та не заперечувалося представником позивача в судовому засіданні.
Згідно з вимогами ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обовязок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.
Ст. 203 ЦК України встановлює, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. З положень ст. 215 ЦК України вбачається, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, а саме не співпадіння волі та волевиявлення учасника правочину.
Судом не встановлено, що між сторонами договору укладалося письмове зобовязання про надання матеріальної та іншої допомоги.
Крім того, позивачем не надано доказів, що укладення договору дарування квартири не відповідало його волі, він був у складному матеріальному становищі та потребував додаткового догляду.
Оцінюючи зазначені докази в сукупності, суд не знаходить підстав для визнання недійсним Договору дарування квартири від 19 вересня 2008 року на вимогу дарувальника відповідно до ст. ст. 203-205, 207-210, 220, 229, 230, 233 ЦК України.
Форма та зміст укладеного між сторонами 19 вересня 2008 року договору дарування квартири АДРЕСА_4 відповідає вимогам ст. ст. 717-719 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування
та розпорядження майном.
Позивач ОСОБА_1 розпорядився належною йому на праві власності квартирою 72 в будинку 34 по проспекту Пятдесятиріччя ВЛКСМ в м. Харкові шляхом укладення 19 вересня 2008 року договору дарування квартири з ОСОБА_2
Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Судом не встановлено фактів, які б свідчили про те, що відповідач ОСОБА_2 володіє квартирою 34 в будинку 72 по проспекту Пятдесятиріччя ВЛКСМ (Ювілейному) в м. Харкові неправомірно.
На підставі викладеного, суд вважає можливим в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування квартири від 19 вересня 2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за № 8343, недійсним відмовити.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 717-719 ЦК України, суд
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання недійсним договору дарування квартири - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Харченко А.М.