Справа № 653/3177/14-ц
Провадження № 2/653/160/16
РІШЕННЯ

іменем України

04.02.2016

Генічеський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Хоменко В.Г.

за участю секретаря Тимашової Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання житлового будинку особистою приватною власністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, в якому посилається на те, що 18 червня 1997 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 Для спільного проживання її батько ОСОБА_3, в якості шлюбного подарунку, придбав для них житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1. Хоч договір купівлі-продажу будинку від 19 червня 1997р. було оформлено на ім'я відповідача ОСОБА_2, вона вважає, що даний житловий будинок є їхньою спільною сумісною з ОСОБА_2 власністю.

Крім того, за час їхнього спільного проживання, вони з відповідачем придбали в 2002 р. вантажний автомобіль САЗ 3507, який також зареєстрований на відповідача ОСОБА_2

Просить суд розділити між нею та відповідачем зазначене домоволодіння та вантажний автомобіль, виділивши їй 1/2 частину вказаного житлового будинку, та половину вартості автомобіля, залишивши автомобіль у власності ОСОБА_2

Ухвалою Генічеського районного суду від 16.12.2015 року позов ОСОБА_1 в частині вимог про розподіл вантажного автомобіля САЗ 3507, д.н.з. НОМЕР_4, на підставі заяви ОСОБА_1 від 16.12.2015 року залишено без розгляду.

Відповідач ОСОБА_2 31.08.2015 рокузвернувся до Генічеського райсуду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання житлового будинку його особистою приватною власністю. Вказана справа розподілена в провадження судді Генічеського райсуду Шарко Н.А.

Ухвалою суду від 16.11.2015 року цивільна справа за позовом ОСОБА_2 передана з провадження судді Генічеського райсуду Шарко Н.А. до судді Генічеського райсуду Хоменко В.Г. для вирішення питання про об'єднання в одне провадження вказаної цивільної справи з цивільною справою №653/3177/14-ц.

Ухвалою Генічеського райсуду від 16.12.2015 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання житлового будинку його особистою приватною власністюприйнято до спільного розгляду із первісним позовом ОСОБА_1 про розподіл спільного майна та залучено ОСОБА_3 до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Свої вимоги, по зустрічному позову ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що в 2014 році ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до нього про поділ спільного майна подружжя, в якому просить серед іншого майна поділити житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1. Зазначає, що він та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб. До його реєстрації разом вони не проживали і спільне господарство не вели. Весілля не справляли і ніяких весільних подарунків їм ніхто не дарував, в тому числі спірне житло, оскільки не можливо було подарувати того, що дарувальнику ОСОБА_3 не належало. Домовленість про купівлю житлового будинку в АДРЕСА_1, була досягнута ним з продавцем будинку ще до реєстрації його шлюбу з ОСОБА_1 На наступний день після реєстрації їхнього шлюбу, договір купівлі-продажу був лише нотаріально посвідчений. Як зазначено в п. 2. договору купівлі-продажу вказаного житлового будинку від 19.06.1997 року, гроші продавцю ним були передані до підписання цього договору, тобто до 19.06.1997 року і до цих грошових коштів ОСОБА_1 не має ніякого відношення. До його відносин з продавцем будинку батько ОСОБА_1 ОСОБА_3 також не має ніякого відношення, оскільки не був стороною в договорі.

До 02.12.2012 року, коли шлюб між ними було розірвано, і на протязі двох років після його розірвання, батько ОСОБА_1 не заявляв до нього ніяких вимог щодо спірного будинку. Про те, що будинок їм подарував саме ОСОБА_3, дізнався лише з позову ОСОБА_1 про поділ майна подружжя. В зв'язку з тим, що спірний житловий будинок був придбаний ним за кошти, які належали йому особисто, просить суд визнати житловий будинок з господарськими і побутовими спорудами його особистою приватною власністю.

В судовому засіданні позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 уточнила і доповнила первісний позов, просить суд визнати житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя та розділити вказаний будинок між нею та ОСОБА_2 Заявлені вимоги представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 підтримав, зазначив, що вказане у позові майно є спільною сумісною власністю подружжя. Договір купівлі-продажу будинку від 19.06.1997р. фактично був укладений між батьком ОСОБА_1 ОСОБА_3 та продавцем спірного будинку ОСОБА_5, однак в зв'язку з тим, що в момент нотаріального посвідчення договору ОСОБА_3 не мав при собі документу - паспорта, який посвідчує особу, а ОСОБА_5 в цей день від'їжджав до Російської Федерації, тому вони оформили договір між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 Просять змінений первісний позов задовольнити, в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 під час судового розгляду змінив позовні вимоги, просить суд, визнати, що житловий будинок з господарськими і побутовими спорудами, який розташований по АДРЕСА_1, не є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 і ОСОБА_1 В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник змінений зустрічний позов підтримали, просять його задовольнити, в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 відмовити.

Третя особа, залучена ухвалою суду від 16.12.2015р. за зустрічним позовом ОСОБА_3, в судовому засіданні, щодо позовних вимог ОСОБА_2 заперечив, пояснив суду, що вказаний житловий будинок він купив у ОСОБА_5 для своєї дочки, це був подарунок молодим на весілля. За будинок він розрахувався з ОСОБА_5, спочатку вони з ОСОБА_5 домовились, що він купить будинок за 3600 доларів США, але потім ОСОБА_5 сказав що потрібно ще 300 доларів США, оскільки він залишає вугілля, дрова, та інше майно, необхідне для господарства. Розрахунок з ОСОБА_5 відбувався ще до того моменту, як вони поїхали до нотаріуса для укладення договору купівлі-продажу будинку, але в цей день він забув свій паспорт, а ОСОБА_5 необхідно було виїжджати до РФ, тому договір був оформлений на чоловіка дочки - відповідача ОСОБА_2

Вивчивши матеріали справи, вислухавши ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, представників сторін, свідків, судом встановлено слідуючі фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Згідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_5, виданого Плавською сільською радою Генічеського району шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 18.06.1997 року.

Заочним рішенням Генічеського районного суду від 02.10.2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Згідно договору купівлі-продажу будинку від 19.06.1997р., посвідченого держнотаріусом Генічеської нотаріальної контори ОСОБА_18, зареєстрованого у реєстрі за №2-898, ОСОБА_2 купив, а ОСОБА_5 продав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1. Право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 19.06.1997р., посвідченого Генічеською держнотконторою р№2-899.

Оспорюючи факт купівлі спірного житлового будинку, представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 в судовому засіданні посилався на ту обставину, що саме батько ОСОБА_1 ОСОБА_3 розплачувався за будинок з ОСОБА_5, що підтверджується наявною в матеріалах справи заявою ОСОБА_5 від 14.09.2015 року, посвідченою нотаріусом нотаріального округу м. Кохма та Іванівського району, Іванівської області, РФ, зареєстрована в реєстрі за р№3-2440.

ОСОБА_1 в період часу з 19.06.1997р. по травень 2014р. постійно проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується актом від 30.07.2015р., складеним депутатами Плавської сільської ради Генічеського району.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зустрічались, потім вирішили одружитись. Вона була дружкою на їхній весільній вечоринці 18.06.1997 року, а також проживала по сусідству з ними по АДРЕСА_1. За весільним столом батько ОСОБА_1 ОСОБА_3 сказав, що він купив житловий будинок в селі для молодих, це їм весільний подарунок. На слідуючий день 19.06.1997р., зранку, приблизно о 9-10 годині, вона зайшла до голови Плавської сільської ради де ОСОБА_3 в її присутності, а також на той час, голови Плавської с/р ОСОБА_8, передав грошові кошти за житловий будинок ОСОБА_5, точну суму за будинок вона не пам'ятає, приблизно 4000 доларів США, при цьому ОСОБА_5 залишив в будинку ще якесь рухоме майно. В селі було відомо, що ОСОБА_5 продав свій будинок ОСОБА_3

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона є матір'ю ОСОБА_1, яка 18.06.1997р. одружилась з ОСОБА_2 Вона разом зі своїм чоловіком, який є батьком ОСОБА_1 ОСОБА_3 вирішили купити для дочки та її чоловіка ОСОБА_2 житловий будинок, в якому молоді жили б самі. Її чоловік ОСОБА_3, ще до весілля, домовився про купівлю будинку з ОСОБА_5, і на весіллі вони з ОСОБА_10 повідомили дочку та ОСОБА_2 про те, що вони купили будинок, який їм дарують. На слідуючий день після весілля, ОСОБА_5 отримав в сільській раді гроші за будинок, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 поїхали оформлювати договір про купівлю будинку до нотаріуса, але ОСОБА_3 забув вдома паспорт. Так як з ними був ОСОБА_2, який мав при собі паспорт, договір купівлі оформили між ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні суду пояснила, що в день коли ОСОБА_3 купував у ОСОБА_5 будинок, до неї звернувся сам ОСОБА_3, та попросив позичити йому 300 доларів США, оскільки йому не вистачає для повного розрахунку з ОСОБА_5 Вона йому позичила вказану суму коштів, яку ОСОБА_3 передав ОСОБА_5 в приміщенні Плавської сільської ради. В момент передачі коштів, крім неї, також були присутні колишні секретар сільської ради, яка пізніше померла, голова сільської ради ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_7

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що перед одруженням ОСОБА_2 шукав будинок, щоб привести дружину. Він та його батьки на той час тримали господарство, про конкретну суму грошей, які були у ОСОБА_2 на придбання будинку, їй невідомо.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що знає ОСОБА_2, ОСОБА_1. В 1997 році вони одружилися. Вважає, що у ОСОБА_2 були кошти на придбання будинку, так як він вів господарство та займався ремонтом відеоапаратури. Подробиці щодо того чи ОСОБА_2 хотів придбати будинок один, чи вдвох з ОСОБА_1, та скільки у нього було для цього грошей, він не знає.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що на прохання ОСОБА_3 позичила йому 500 доларів США для купівлі у ОСОБА_5 будинку для молодих - його дочки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Також бачила, як в сільській раді ОСОБА_3 віддавав ОСОБА_15 гроші за будинок. Також була на весільному обіді молодих, де ОСОБА_3 говорив, що купує будинок у ОСОБА_5 для молодих, щоб їм було де жити.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що в 1997 році ОСОБА_2 та ОСОБА_1 одружились. Вона була у них на весільному вечері, де батько ОСОБА_1 ОСОБА_3 об'явив, що в якості весільного подарунку купує молодим у ОСОБА_5 будинок. Після одруження молоді стали проживати у зазначеному будинку. Вона дружила з сім'єю молодих до їхнього розлучення в 2012 році, ОСОБА_2 не заперечував, що будинок їм подарували батьки дружини, але на кого був оформлений будинок та яким чином, їй не відомо.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 суду пояснила, що в період з 1994р. по 1998р. вона працювала головою Плавської сільської ради, факт передачі грошових коштів ОСОБА_3 ОСОБА_5 в рахунок сплати за житловий будинок в її присутності вона не пам'ятає, свідком чи будь-якою іншою особою під час вказаних дій вона не була, також зазначила, що в кінці грудня 2015 року їй зателефонував ОСОБА_3 та просив виступи в суді в якості свідка, розповісти про той день, коли він передав гроші за будинок ОСОБА_5, на що вона йому відповіла, що такого факту не пам'ятає і в її присутності ніхто ніяких коштів не передавав.

Третя особа ОСОБА_3, щодо показів свідка ОСОБА_8 зазначив, що він телефонував ОСОБА_8 лише для того, щоб впевнитись, чи пам'ятає вона той день коли він передавав кошти ОСОБА_5 Під час телефонної розмови ОСОБА_8 повідомила йому, що нічого не знає і не пам'ятає, після чого він їй більше не телефонував. Про дачу показів на його користь свідка не просив, оскільки факт передачі коштів в приміщенні сільської ради пам'ятають та підтверджують свідки тієї події, а саме ОСОБА_7, ОСОБА_11 та сам продавець спірного будинку ОСОБА_5

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18. суду пояснила, що у 1997 році вона працювала державним нотаріусом Генічеської держнотконтори і посвідчувала договір купівлі-продажу будинку, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 Щодо обставин вчинення зазначеного договору додатково пояснила, що до неї звернувся ОСОБА_5 для того щоб нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу його будинку. Приїхав ОСОБА_5 до неї разом із покупцем, якого вона впізнала в залі суду, вказавши на ОСОБА_3 Вона роз'яснила їм наслідки укладення такого договору. ОСОБА_5 їй повідомив, що гроші за будинок він вже отримав, тому лишилось лише оформити продаж будинку по закону. Впевнившись, що продавець - ОСОБА_5 претензій по виконанню договору купівлі-продажу до покупця не має, а покупець - ОСОБА_3 добровільно виконав умови продавця і передав йому грошові кошти за житловий будинок, а також, що сторонам відомі правові наслідки, вона надала їм реквізити для сплати державного мита та попросила надати їхні паспорти. Продавець - ОСОБА_5 надав свій паспорт, а покупець - ОСОБА_3 перевіривши при ній всі свої кармани, повідомив, що свій паспорт він забув вдома. В цей момент ОСОБА_5 зазначив, що він сьогодні від'їжджає до РФ, а тому договір купівлі-продажу будинку необхідно оформити сьогодні, тоді ОСОБА_3 попросив зачекати, сказав, що може в когось з тих з ким він приїхав є з собою паспорт і вийшов з кабінету. Повернувся ОСОБА_3 з чоловіком на ім'я ОСОБА_2, який з його слів був його зятем. Вона роз'яснила ОСОБА_5 та ОСОБА_3 наслідки заміни сторони договору, на що ОСОБА_5 повідомив, що йому не має ніякої різниці хто буде покупцем, а ОСОБА_3 сказав, що він не заперечує, щоб зі сторони покупця виступав ОСОБА_2, оскільки цей будинок він купує для своєї дочки ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_2, як весільний подарунок. Оскільки всі сторони дійшли згоди, державне мито було сплачено, надані документи нею перевірені, тому вона оформила договір купівлі-продажу будинку між ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Твердження ОСОБА_2 стосовного того, що житловий будинок купувався саме ним, а не був куплений ОСОБА_3 в якості весільного подарунку, для нього та ОСОБА_1, суд вважає необґрунтованими, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, встановлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ним або шлюбним контрактом.

Для вирішення питання про реальний розподіл житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, судом була призначена технічна експертиза.

Висновком технічної експертизи КП ХОР Генічеського БТІ від 29.01.2015 року встановлена можливість розподілу зазначеного нерухомого майна між сторонами, ОСОБА_1 з запропонованим експертом першим варіантом поділу житлового будинку погодилась, ОСОБА_2 не погодився, та не оспорюючи питання про належність спірного майна подружжю, просив призначити у справі додаткову судову будівельно-технічну експертизу. Висновок судового будівельно-технічного експерта ОСОБА_17 №17 надійшов до Генічеського районного суду 21.07.2015 року, 31.08.2015 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 з позовом про визначення житлового будинку його особистою приватною власністю.

Як роз'яснено Постановою №11, п.22, Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Згідно з рекомендаціями, наданими судом в п.23 вищевказаної постанови, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення ведення господарства, з'ясовувати джерело та час його придбання.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами укладено 18.06.1997 року, договір купівлі-продажу спірного будинку між ОСОБА_2 та продавцем ОСОБА_5 відбувся 19.06.1997 року, враховуючи заяву третьої особи у справі ОСОБА_3 про те, що саме він сплатив суму вартості спірного будинку ОСОБА_5, що підтверджується іншими доказами - письмовими поясненнями ОСОБА_5, поясненнями в судовому засіданні свідків зі сторони ОСОБА_1, які суд вважає послідовними та правдивими, та що ОСОБА_3 не має в зв'язку з цим ніяких матеріальних та інших претензій до сторін, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 з безумовною достовірністю не доведено, що дане майно придбано ним у період шлюбу за його особисті кошти, а придбання майна через незначний час після оформлення шлюбу не свідчить про відсутність спільного майна подружжя у вигляді житлового будинку. В той же час суд відмічає, що пояснення, надані в судовому засіданні ОСОБА_2 та свідками з його сторони про наявність у ОСОБА_2 необхідних грошових коштів для купівлі будинку, носять загальний, неконкретний та припустимий характер, тому не можуть вважатися беззаперечними доказами купівлі ним спірного майна в особисту власність.

Оскільки житловий будинок придбано ОСОБА_2 в період зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_1 і відповідач за первісним позовом не надав суду належних доказів придбання спірного майна за особисті кошти, суд приходить до висновку про те, що спірний будинок належить сторонам на праві спільної сумісної власності, на підставі положень ст. 60 СК України, та підлягає розподілу між сторонами згідно першого варіанту, запропонованого експертом в висновку від 21.07. 2015 року, який є максимально наближеним до часток сторін в домоволодінні, в задоволенні зустрічного позова ОСОБА_2 слід відмовити.

Суд також вважає, що в зв'язку із розподілом домоволодіння, понесенні ОСОБА_1 витрати, щодо сплати судового збору, витрати на оплату судової будівельно-технічної експертизи, які суд вважає належним чином обґрунтованими, слід стягнути на її користь з ОСОБА_2, відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України.

Керуючись 10, 11, 60, 88, 143, 213, 214, 215 ЦПК України, ст..ст.60,63,69,70 СК України, ст.ст.355,358,364 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, задовольнити.

Визнати житловий будинок АДРЕСА_1, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Розділити нерухоме майно між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Передати у приватну власність ОСОБА_1 51/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1, а саме, в житловому будинку літ. «А»: 1-1а веранду пл..8,4 кв.м., вартістю 5309 грн., 1-7 кухню-їдальню пл. 10,2 кв.м., вартістю 12588 грн., 1-8 передпокій пл. 21,5 кв.м., вартістю 19905 грн., 1-11 житлову кімнату пл. 19,1 кв.м., вартістю 17683 грн., сарай літ. «Б» вартістю 9216 грн., п/д під літ. «Б» вартістю 4440 грн., навіс літ. «Є» вартістю 726 грн., огорожу №1 вартістю 5997 грн., водопровід (1/2) №3 вартістю 617 грн., загальною вартістю 76481 грн.

Реальна частка становить - 51/100, що більше ідеальної 1/2 частки на 1/100, на схемі технічної експертизи від 21.07.2015 року, додаток №1 та №4, зазначено жовтим кольором.

Передати у приватну власність ОСОБА_2 49/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1, а саме, в житловому будинку літ. «А»: 1-1 веранду пл. 6,7 кв.м., вартістю 4235 грн., 1-2 коридор пл. 6,5 кв.м., вартістю 8021 грн., 1-3 кухню пл. 15, кв.м., вартістю 19128 грн., 1-4 коридор пл. 2,7 кв.м., вартістю 3332 грн., 1-5 ванну пл. 3,3 кв.м., вартістю 4072 грн., 1-6 туалет пл. 1,7 кв.м., вартістю 2098 грн., 1-9 житлову кімнату пл. 11,9 кв.м., вартістю 11017 грн., 1-10 житлову кімнату пл. 12,8 кв.м., вартістю 11850 грн., душ літ. «В» вартістю 1067 грн., навіс літ. «И» вартістю 8447 грн., навіс літ. «Ж» вартістю 2953 грн., ворота №2 вартістю 2518 грн., водопровід (1/2) №3 вартістю 617 грн., хвіртку №5 вартістю 296 грн., загальною вартістю 73668 грн.

Реальна частка становить - 49/100, що менше ідеальної 1/2 частки на 1/100, на схемі технічної експертизи від 21.07.2015 року, додаток №1 та №4, зазначено помаранчевим кольором.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНПП НОМЕР_2, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНПП НОМЕР_3, грошову компенсацію за різницю в вартості часток виділеного майна в розмірі 1406 (одна тисяча чотириста шість) грн. 50 коп.

Для забезпечення ізольованого користування частками співвласникам слід зробити наступні переобладнання: демонтаж віконного блоку - 1 шт., встановлення дверного блока в зовнішній стіні - 1 шт., встановлення внутрішніх дверних блоків - 2 шт., встановлення перегородки в веранді з цегли - 5,0 кв.м., розбирання кладки внутрішніх стін - 0,9 куб.м., закладання отворів внутрішніх стін - 1,2 куб.м., штукатурні роботи - 8,4 кв.м., згідно до варіанту 1, додаток 1 до висновку експерта № 17 від 21.07.2015 року, загальна вартість витрат на переобладнання становить 2483 грн.

Витрати на переобладнання: встановлення перегородки між приміщеннями 1-1 та 1-1а, улаштування дверного прорізу між приміщеннями 1-1а та 1-7, а також між приміщеннями 1-7 та 1-8, обладнання зовнішнього вхідного дверного прорізу в приміщенні 1-1а, покладаються на ОСОБА_1.

Витрати на переобладнання: закладання дверного прорізу між приміщеннями 1-7 та 1-2, між приміщеннями 1-8 та 1-2, та між приміщеннями 1-8 та 1-9, покладаються на ОСОБА_2.

На земельній ділянці, що розташована за адресою АДРЕСА_1, збудований водопровід №3, який складається з трубопроводу довжиною 22,2 п.м. та цегляного колодязю. Підключення одне для домоволодіння від розподільчого трубопроводу, але водопровід (трубопровід, колодязь) належний обом співвласникам в рівних частках. Другий співвласник, на земельній ділянці якого згідно з варіантом розподілу, не прокладений водопровід, має право підключення до водопроводу, збудованому для домоволодіння по АДРЕСА_1. Питання підключення (техумови на самостійний ввід, підключення до існуючого трубопроводу) вирішуються належною спеціалізованою організацією після отримання рішення. Підключення до мереж електропостачання співвласників вирішується також в установленому законом порядку спеціалізованою організацією окремо кожною стороною.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНПП НОМЕР_3, на користь, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНПП НОМЕР_2, витрати на проведення будівельно-технічної експертизи від 29.01.2015 року, згідно квитанції КП ХОР «Генічеське БТІ» від 23.01.2015 року, в сумі 500 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНПП НОМЕР_3, на користь, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНПП НОМЕР_2, витрати по сплаті судового збору, в сумі 1744 грн. 56 коп.

В задоволенні зустрічного позова ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3, про визнання зазначеного житлового будинку майном, що не є спільною сумісною власністю подружжя, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Херсонської області через Генічеський районний суд Херсонської області шляхом подання апеляційної скарги в строк 10 днів з моменту його проголошення.

Суддя Генічеського районного суду В. Г. Хоменко