Справа № 555/2452/15-ц
Номер провадження 2/555/117/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Мельника В. Я.

при секретарі Григорієвій В. М.,

з участю:

позивачки ОСОБА_1,

її представника - адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

його представника - адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Березне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення права користування житловим приміщенням, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права користування житловим будинком, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в позовній заяві від 16 грудня 2015 року просить позбавити ОСОБА_3 права користування жилим приміщенням за адресою: вул. Шкільна,5, с. Друхів Березнівського району Рівненської області.

Підставою для цього називає факти перешкоджання відповідача їй як власнику в користуванні будинком шляхом зривання дверних замків, навішування своїх замків, через що вона не має можливості потрапити в свій будинок.

Вказує, що жодних усних чи письмових домовленостей між ними про проживання ОСОБА_3 в її будинку не існує.

На її неодноразові усні прохання щодо зняття з реєстрації ОСОБА_3 не реагує.

Покликається в обгрунтування своїх вимог на ч.1 ст. 16, ч.1 ст. 319, ч.1 ст. 321 ЦК України, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Вважає, що такими діями відповідача порушуються його права власника житла, які гарантуються на ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України.

До початку судового розгляду 12 лютого 2016 року відповідач ОСОБА_3 подав зустрічний позов про визнання за ним права на проживання та користування будинком, який тоді ж був прийнятий судом до спільного розгляду з первинним позовом ОСОБА_1 до нього.

В ньому він з покликанням на ст.ст. 9, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України доводить, що з 1979 року проживає в спірному будинку, з ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі, а після його розірвання продовжує в ньому жити, сплачує комунальні платежі, користується субсидією. Натомість ОСОБА_1 в ньому фактично не живе, тоді як він проживав з матір'ю позивачки до дня її смерті, доглядав за нею, проживає зараз. Отже, права на проживання в будинку по вул. Шкільна,5, с. Друхів Березнівського району Рівненської області не втратив.

Просить визнати за ним право на проживання та користування будинком № 5 по вул. Шкільній в с. Друхів Березнівського району Рівненської області.

В судовому засіданні з підстав наведених у позовних заявах, поданих до суду, сторони та їх представники підтримали заявлені один до одного вимоги.

Судом ухвалою від 30 червня 2016 року відмовлено позивачці ОСОБА_1 у прийнятті на стадії судового розгляду заяви про уточнення позовних вимог, яка фактично містила нову вимогу - усунути перешкоди в користуванні позивачем як власником своїм будинком і виселення відповідача ОСОБА_3

Пояснення сторони дали аналогічні, викладеному в позовних заявах.

Поряд з цим представник позивачки ОСОБА_1, адвокат ОСОБА_2, не дивлячись на не прийняття судом заяви про уточнення позовних вимог, яка фактично є заявою про зміну предмета і підстави позову, просить, як і було у ній зазначено, усунути перешкоди з боку ОСОБА_3 в користуванні її власністю - будинком № 5 по вул. Шкільній в с. Друхів Березнівського району Рівненської області, а відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 - визнати за ним право на проживання у спірному будинку

Вислухавши сторін та їх представників, дослідивши надані ними докази, суд приходить до висновку, що сторони заявили в суді вимоги, які задоволенню не підлягають.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_2 правовою підставою для задоволення своїх вимог вказують ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Цією нормою закону регулюються питання зняття з реєстрації місця проживання особи та підстави, на яких воно може бути проведено.

Зокрема, абзацом другим частини першої статті 7 Закону встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть.

Таким чином, позбавлення права користування особи жилим приміщенням є одним із видів припинення її права користування ним і має стосуватися випадку відсутності особи в даному приміщенні.

Отже, закон, на який покликається сторона позивача, не є спеціальним законодавчим актом, який регулює дані правовідносини.

Задовольнити позов представник позивача адвоката ОСОБА_2 просить з підстав, які не були у встановленому законом порядку зазначені в позовній заяві.

За таких обставин у позові ОСОБА_1 має бути відмовлено.

Що стосується зустрічного позову, то його вимога визнати за ОСОБА_3 право на проживання і користування жилим приміщенням з посиланням на ст. ст. 9, 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України не передбачає можливості заявити в суді таку вимогу.

Адже вказані норми є загальними нормами законодавства, які регулюють житлові права громадян, права і обов'язки членів сім'ї власника житлового будинку (квартири), право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом.

Ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні відповідачем не наведено спеціальної норми закону, яка передбачала спосіб захисту його права, а також не доведено, що воно порушене ОСОБА_1

Крім цього, вибраний спосіб захисту права на проживання в будинку з посиланням на ст. ст. 9, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України, навіть у випадку його порушення, на вказаних нормах закону грунтуватися не може

Тоді як згідно з частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, захисту підлягає порушене право.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 проживає в будинку по вул. Шкільній,5 в с. Друхів Березнівського району Рівненської області як колишній член сім'ї власника житла ОСОБА_1 Зареєстрований у ньому з 1 січня 1980 року. На нього відкриті особові рахунки з оплати комунальних послуг та отримання субсидії.

Позивачка ОСОБА_1 протягом останнього часу у вказаному будинку, будучи його власником з 25 листопада 2015 року(а. с. 5), постійно не проживає. Вселити її або виселити відповідача ОСОБА_3 з указаного житла в позовній заяві не просила

Таким чином, перешкод у проживанні в ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, як колишньому члену сім'ї власника житла ОСОБА_1, а їхній шлюб розірвано 4 липня 2000 року як це видно з ОСОБА_5 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, ніхто не чинить.

З наведених підстав його позов також задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 3-14,209,212-215,218 ЦПК України, ст. ст. 16,319,321,386,391,405 ЦК України, ст. ст. 9, 150,156 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_3 про позбавлення права користування житловим приміщенням відмовити.

ОСОБА_3 в зустрічному позові до ОСОБА_1 про визнання права користування будинком відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Березнівський районний суд.

Суддя: ОСОБА_5