Справа № 761/6326/16-ц
Провадження № 2/761/3891/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Савенко О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Апарату Верховної Ради України про стягнення одноразової грошової допомоги, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 18 лютого 2016 року звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Апарату Верховної Ради України (далі - Відповідач) про стягнення з Відповідача на її користь одноразової грошової допомоги у розмірі тримісячної заробітної плати в сумі 16 334, 12 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у період із 13.12.2012 по 27.11.2014 вона працювала на посаді помічника-консультанта народного депутата України за строковим трудовим договором на постійній основі. Вказує, що 27.11.2014 достроково припинила свої повноваження Верховна Рада України VII скликання, відповідно, достроково припинились повноваження народного депутата, помічником якого вона була, у зв'язку з чим останню було звільнено із займаної посади. Зауважує, що при звільнені їй мала бути виплачена одноразова грошова допомога у розмірі тримісячної заробітної плати. Разом з тим, в день звільнення, Відповідачем не було проведено з нею належного розрахунку, у зв'язку з чим просить суд ухвалити судове рішення, яким стягнути із Відповідача на її користь кошти у розмірі 16 334, 12 грн.

В судове засідання Позивач не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву, відповідно до якої просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та справу розглядати за її відсутності.

Представник Відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що вказаний позов є необґрунтованим. Зауважив, що роботодавцем помічника-консультанта відповідно до Закону України «Про статус народного депутата України» та Положення про помічника-консультанта народного депутата України, є саме народний депутат, а не Апарат Верховної Ради України. Зазначив, що помічники-консультанти не зараховуються до штату Апарату парламенту і, що виплата помічникам-консультантам народного депутата України одноразової грошової допомоги, яка визначена ч. 6 ст. 34 Закону України «Про статут народного депутата України» здійснюється виключно за рахунок бюджетних призначень на забезпечення діяльності Верховної Ради України. Вказав, що Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» такі бюджетні призначення не були передбачені. Оскільки Апарат ВРУ є бюджетною організацією, брати на себе фінансові зобов'язання щодо помічників-консультантів народних депутатів України, які не передбачені Законом України про Державний бюджет на відповідний рік, відповідач не має права, у зв'язку з чим Відповідач не мав законних підстав для виплати Позивачеві одноразової грошової допомоги при звільненні, тому просив суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про статус народного депутата України» (в редакції, що діяла на момент звільнення Позивача), народний депутат може мати до тридцяти одного помічника-консультанта, правовий статус і умови діяльності яких визначаються цим та іншими законами та прийнятим відповідно до них Положенням про помічника-консультанта народного депутата, яке затверджується Верховною Радою України.

Частиною третьою статті 34 цього ж Закону визначено, що помічники-консультанти народного депутата працюють за строковим трудовим договором на постійній основі чи за сумісництвом або на громадських засадах.

Відповідно до ч. 4 ст. 34 помічники-консультанти народного депутата перебувають у штаті державних підприємств, установ, організацій або за заявою народного депутата прикріплюються для кадрового та фінансового обслуговування до виконавчих комітетів відповідного органу місцевого самоврядування, а у містах Києві та Севастополі до секретаріатів міських рад.

Народний депутат самостійно визначає кількість помічників-консультантів, які працюють за строковим трудовим договором на постійній основі, за сумісництвом і на громадських засадах у межах загального фонду, який встановлюється йому для оплати праці помічників-консультантів Постановою Верховної Ради України; здійснює їх підбір, розподіляє обов'язки між ними та здійснює особисто розподіл місячного фонду заробітної плати помічників-консультантів.

Крім того, відповідно до п. 4.1 Положення про помічника-консультанта в редакції, що діяла на момент звільнення Позивача, розмір загального фонду оплати праці помічників-консультантів народного депутата України встановлюється Верховною Радою України.

Пунктом другим вказаного Положення визначено, що у межах загального фонду, встановленого йому для оплати праці помічників-консультантів, народний депутат України самостійно визначає кількість помічників-консультантів, які працюють за строковим трудовим договором на постійній основі чи за сумісництвом або на громадських засадах; здійснює розподіл місячного фонду заробітної плати помічників-консультантів, що не може бути нижчим за встановлену законом мінімальну заробітну плату; надає помічникам-консультантам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань.

Як вбачається із матеріалів справи, з 13 грудня 2012 року, відповідно до Розпорядження № 6244 керівника Апарату Верховної Ради України від 26 грудня 2012 року, Позивач була зарахована на посаду помічника-консультанта народного депутата України ОСОБА_3 на час її депутатських повноважень, без поширення на неї дії Закону України «Про державну служба».

Вказаним Розпорядженням на підставі Подання народного депутата України ОСОБА_3 від 17 грудня 2012 року, Позивачеві також було встановлено заробітну плату в розмірі 20 000 грн. на місяць.

Крім того, як вбачається із витягу Розпорядження керівника Апарату ВР України № 7212 від 26 листопада 2014 року «Про звільнення помічників-консультантів народних депутатів України VII скликання», Позивача було звільнено із займаної посади на підставі п. 2 ч. 1 ст. 4.5 Положення про помічника-консультанта народного депутата України, затвердженого Постановою ВР України від 13 жовтня 1995 року № 379/95-ВР.

У Розпорядженні також зазначено про проведення виплати компенсації за невикористані основні та додаткові відпустки в межах наявної економії фонду оплати праці народного депутата України.

Частиною шостою статті 34 Закону України «Про статут народного депутата України» визначено, що у випадку звільнення помічника-консультанта народного депутата на підставі дострокового припинення повноважень народного депутата відповідно до частини третьої статті 5 цього Закону помічнику-консультанту народного депутата, який працює за строковим трудовим договором на постійній основі, виплачується одноразова грошова допомога у розмірі його тримісячної заробітної плати за рахунок бюджетних призначень на забезпечення діяльності Верховної Ради України.

Відповідно до частини третьої статті 5 цього ж Закону, у разі дострокового припинення повноважень Верховної Ради України відповідно до Конституції України повноваження народних депутатів припиняються з моменту відкриття першого засідання Верховної Ради України нового скликання.

Отже, аналізуючи вище викладене, саме керівник Апарату Верховної Ради України приймає рішення про необхідні розрахунки з помічником-консультантом народного депутата.

Крім того, частиною першою статті 7 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України», а також статтею 1 Положення, затвердженого Розпорядженням Голови Верховної Ради України, від 25.08.2011, № 769 визначено, що Апарат Верховної Ради України (далі - Апарат) є постійно діючим органом, який здійснює правове, наукове, організаційне, документальне, інформаційне, експертно-аналітичне, фінансове і матеріально-технічне забезпечення діяльності Верховної Ради України, її органів та народних депутатів України.

Згідно ст. 4 Положення, штатний розпис Апарату та чисельність працівників структурних підрозділів Апарату затверджуються Головою Верховної Ради України.

Статтею 5 Положення визначено, що Апарат є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Відповідно до п. 23 ст. 7 Положення, у сфері організаційного забезпечення діяльності Верховної Ради України Апарат організовує та здійснює роботу з кадрового обслуговування працівників Апарату, народних депутатів України і помічників-консультантів народних депутатів України.

Основним напрямом діяльності Апарату, є, зокрема, організація добору, прийняття на роботу, переведення на іншу посаду, оформлення застосування дисциплінарних стягнень та звільнення з роботи працівників (п. 25 ст. 7 Положення).

Згідно п.п. 1, 5 ст. 10 Положення, у сфері фінансового та матеріально-технічного забезпечення діяльності Верховної Ради України, Апарат (через Управління справами), зокрема, забезпечує фінансування діяльності Верховної Ради України та її Апарату відповідно до видатків, передбачених кошторисом витрат на реалізацію повноважень Верховної Ради України та забезпечує в установленому порядку належні умови праці, соціально-побутові та житлові умови народним депутатам України, працівникам Апарату.

За таких обставин, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що у народного депутата України відсутній обов'язок щодо виплати помічнику-консультанту одноразової грошової допомоги у розмірі тримісячної заробітної плати в разі звільнення останнього у зв'язку із достроковим припиненням повноважень Верховної Ради України та дострокового припинення повноважень народного депутата, оскільки такий обов'язок має саме Відповідач.

Тому суд критично ставиться до заперечень представника Відповідача щодо того, що останній не зобов'язаний виплачувати вказану одноразову грошову допомогу Позивачеві, оскільки не має на те достатніх правових підстав, оскільки саме Відповідач здійснює функції щодо прийняття та звільнення з роботи помічника-консультанта, а тому, відповідно, є роботодавцем Позивача.

Статтею 116 Кодексу законів про працю України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до Довідки по зарплаті Позивача від 23 березня 2016 року, виданої Управлінням справами ВР України за № 9-1-15/510 від 28 березня 2016 року, заробіток останньої за період з січня по листопад 2014 року становив 94 993, 64 грн., а за останні три місяці роботи (вересень 2014 року - 8 204, 73 грн., жовтень 2014 року - 4 207, 00 грн., листопад 2014 року - 3 922, 39 грн.) становить 16 334, 12 грн.

Таким чином, за підрахунками Позивача, перевірених судом, із Відповідача на її користь підлягає стягненню одноразова грошова допомога в розмірі її тримісячної заробітної плати, а саме 16 334, 12 грн.

Крім того, у відповідності до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, з Відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

З урахуванням викладеного, на підставі статей 116 Кодексу законів про працю України, Закону України «Про статус народного депутата України», Закону України «Про Регламент Верховної Ради України», керуючись статтями 10, 11, 13, 60, 61, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Апарату Верховної Ради України про стягнення одноразової грошової допомоги - з а д о в о л ь н и т и.

Стягнути із Апарату Верховної Ради України (Код ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) одноразову грошову допомогу у розмірі 16 334 (шістнадцять тисяч триста тридцять чотири) гривень 12 коп.

Стягнути із Апарату Верховної Ради України (Код ) на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :