Справа №560/717/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 жовтня 2016 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого - судді Оборонової І.В.,
за участю: секретаря - Волкодав А.А.,
прокурора: Вирви А.О.,
представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за позовом Органу опіки та піклування - Дубровицька районна державна адміністрація в інтересах дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
Позивач Орган опіки та піклування - Дубровицька районна державна адміністрація в інтересах дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_5 та просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно її дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Крім того, просить суд стягувати з ОСОБА_5 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, а також передати дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, для подальшого влаштування органу опіки та піклування - Дубровицькій районній державній адміністрації.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що на обліку дітей, які залишилися без батьківського піклування служби у справах дітей Дубровицької районної державної адміністрації перебувають ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, як діти, що залишились без батьківського піклування. В ході вивчення наданих документів було встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є батьками чотирьох дітей: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Двоє з них, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 досягли повноліття. Шлюб між батьками був розірваний 06 червня 2006 року. Мати дітей, ОСОБА_5, довгий час не проживає і не займається вихованням та розвитком неповнолітніх дітей, не бере участі в їх матеріальному забезпеченні. З пояснень неповнолітніх дітей, близько 12 років не відвідувала і не цікавилася їхнім життям. Діти весь час перебували на утриманні батька ОСОБА_6, якому у вихованні дітей допомагала бабуся ОСОБА_9. Батько дітей - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_8. Після його смерті, наказом служби у справах дітей від 01 липня 2016 року №30 неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 поставлено на облік як дітей, які залишилися без батьківського піклування та тимчасово влаштовано в сім'ю бабусі ОСОБА_9. Діти проживають разом із бабусею. В будинку чисто, прибрано, є місця для сну, відпочинку дітей, а також для підготовки уроків. У дітей є необхідний одяг та взуття. Єдиним джерелом доходу є пенсія за віком, яку отримує ОСОБА_9. У своїх поясненнях ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 підтвердили те, що їх матір ОСОБА_5 протягом багатьох років з ними не проживає, не приїжджає, не телефонує, не купує їм речей першої необхідності, жодного разу не купувала їм одягу, взуття, шкільного приладдя, продуктів харчування, не цікавилась їхнім здоров'ям, навчанням. У зв'язку з тим, що неповнолітні діти залишилися без батька, а мати проживає окремо, вони не можуть оформити і отримувати пенсію по втраті годувальника, а також ОСОБА_3 призупинено пенсії по інвалідності. Дітей неможливо влаштувати під піклуванням бабусі, забезпечити їх державними соціальними пільгами, оскільки вони не мають відповідного статусу. Питання про доцільність позбавлення батьківських прав було розглянуте на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 15 липня 2016 року, за результатами якої Дубровицькою районною державною адміністрацією видано висновок органу опіки та піклування - Дубровицькою РДА від 19 липня 2016 року №453 "Про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 стосовно дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2".
В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі та просить суд позбавити відповідача ОСОБА_5 батьківських прав відносно її дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягувати з відповідача ОСОБА_5 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, а також передати дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, для подальшого влаштування органу опіки та піклування - Дубровицькій районній державній адміністрації.
Прокурором в судовому засіданні було вказано на доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей.
Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася вдруге, причини неявки суду не повідомила, хоча була своєчасно та належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.
Згідно частини 2 статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до частини 4 статті 169 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно із положенням статті 169 Цивільного процесуального кодексу України, суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомленої сторони без поважних причин, з урахуванням поважності або неповажності явки сторін до суду незалежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Отже, згідно із вимогами Цивільного процесуального кодексу України, суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого відповідача у судове засідання, тому на підставі статтей 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України.
В листі Верховного Суду України від 27 вересня 2010 року, звертається увага на те, що якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає неявку в судове засідання відповідача неповажною та вважає за можливе провести розгляд справи за її відсутністі з ухваленням заочного рішення по справі.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_10, сільський голова Лютинської сільської ради Дубровицького району Рівненської області пояснив, що ОСОБА_5 на території сільської ради не проживає протягом останніх 10 років. ОСОБА_5 не бере участі у вихованні своїх дітей. На даний час діти проживають разом із бабусею ОСОБА_9 та перебувають на її утриманні. Бабуся ОСОБА_9 забезпечує дітей всім необхідним та створила всі необхідні умови для їх належного виховання та проживання.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_5 є її невісткою. Вона не займається вихованням своїх дітей, не надає матеріальної допомоги на їх утримання, а також не відвідує їх та не цікавиться їх здоров'ям та навчанням. Всім необхідним вона змушена забезпечувати дітей самостійно.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_8, яка є дочкою відповідачки пояснила, що її матір ОСОБА_5 покинула їх, коли вони були ще маленькими. На даний час вона з ними не проживає та не відвідує їх. Матеріальної допомоги не надавала та не надає. На даний час вона разом із своїми сестрами та братом проживає з бабусею ОСОБА_9, яка забезпечує їх всім необхідним.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_3, який є сином відповідачки пояснив, що його матір ОСОБА_5 покинула їх і відтоді не відвідувала. На даний час він разом із сестрами проживає з бабусею ОСОБА_9, яка забезпечує їх всім необхідним. Матеріальної допомоги його матір ОСОБА_5 не надавала та не надає.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_4, яка є дочкою відповідачки пояснила, що її матір ОСОБА_5 покинула її коли їй виповнилося 2 роки, тому маму навіть не пам'ятає. Матеріальної допомоги матір не надає. На даний вона зі своїми сестрати та братом проживає у бабусі ОСОБА_9, яка забезпечує їх всім необхідним.
Відповідно до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно пункту 2 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 є матір'ю неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.5-6).
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Згідно статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до частини 4 статті 155 Сімейного Кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Частиною 1 статті 164 Сімейного кодексу України визначено вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, а саме: мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше) що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, з`ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов про позбавлення батьківських прав слід задовольнити з наступних підстав.
Як вбачається із довідки про склад сім'ї та довідки-характеристики №583/02-23 від 04 липня 2016 року та №164/02-18 від 04 липня 2016 року, виданих Лютинською сільською радою Дубровицького району Рівненської області (а.с.8-9), ОСОБА_9 має такий склад сім'ї: онук - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, онука - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, онука - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 та онука - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5. Діти проживають разом із бабусею. ОСОБА_9 пенсіонерка, займається веденням особистого селянського господарства, здійснює догляд за онуками. Відповідальна, врівноважена, трудолюбива. Користується повагою серед односельців.
Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 06 червня 2006 року (а.с.10) вбачається, що шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів, зроблено відповідний актовий запис №67.
Згідно копії наказу служби у справах дітей Дубровицької районної державної адміністрації Рівненської області №30 від 01 липня 2016 року, неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 поставлено на облік як дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування та тимчасово влаштовано в сім'ю бабусі ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, жительки АДРЕСА_1
Як вбачається із акту обстеження умов проживання від 30 червня 2016 року (а.с.14), на час обстеження діти вже проживають в сім'ї бабусі ОСОБА_9 Для дітей відведено окремі спальні місця, є шафа для одягу, стіл для підготовки до занять. Діти забезпечені одягом, взуттям, продуктами харчування. Для дітей створені належні умови.
Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання дітей, які залишилися без батьківського піклування від 30 червня 2016 року (а.с.15) вбачається, що ОСОБА_8 проживає в окремій кімнаті разом із повнолітньою сестрою ОСОБА_7. Є диван, шафа, стіл, стільці. ОСОБА_11 також відведено окрему кімнату, в якій є ліжко, крісло. Світлана проживає проживає в кімнаті разом із бабусею. Для неї є окреме ліжко, шафа для одягу. Всі сестри та брат проживають разом. Бабуся ОСОБА_9 здійснює над ними нагляд та утримує їх. Діти мають підстави для взяття на облік, як такі, що залишилися без батьківського піклування.
Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї (а.с.16) вбачається, що ОСОБА_9 здійснює догляд за молодшими внуками. ОСОБА_7 працює продавцем в центральній районній лікарні. ОСОБА_9 займається веденням особистого селянського господарства, пенсіонерка, додаткових доходів не має. Сім'я потребує мітеріальної допомоги.
Згідно довідки №257 від 29 липня 2016 року, виданої Комунальним закладом "Мізоцька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів" Рівненської обласної ради (а.с.17) вбачається, що громадянка ОСОБА_5, мати учня 10-го класу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, протягом десяти років навчання жодного разу не відвідувала сина, не надавала матеріальної допомоги, не цікавилась навчанням та здоров'ям дитини.
Висновком органу опіки та піклування № 453/1-13 від 19 липня 2016 року визнано за доцільне позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно її дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.7).
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці 2 пункту 16 Постанови №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Таким чином, в судовому засіданні достовірно знайшов своє підтвердження факт свідомого ухилення відповідачки - ОСОБА_5 від виконання своїх обов'язків, передбачених статтями 150 та 180 Сімейного кодексу України по вихованню своїх дітей, оскільки вона веде неналежний спосіб життя, вихованням та розвитком дітей на належному рівні не займається.
Відповідно до положення пункту 8 статті 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Таким чином, виходячи з наведених норм закону, встановлених судом обставин справи і визначених відповідно до них правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, правомірними і доведеними, оскільки, позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей, буде відповідати інтересам дітей.
Відповідно до частини 2 статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.
Згідно абзацу 2 пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", одночасно з позбавлення батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі (статті 181 Сімейного кодексу України).
Згідно статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Згідно статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а відтак, вимога позивача підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 08 серпня 2016 року, у розмірі 1/3 частини доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення дітьми повноліття.
Відповідно до пункту 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України.
На підставі викладеного, керуючись частиною 5 статті 164, статтями 166, 180-182 Сімейного кодексу України, статтями 10, 11, 60, 88, 174, 209, 212 -215, 224-228, 292, 294, 295 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов Органу опіки та піклування - Дубровицька районна державна адміністрація - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительку с. Веселий Кут, Шполянського району Черкаської області, батьківських прав відносно її дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Стягувати з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки с. Веселий Кут, Шполянського району Черкаської області, аліменти на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття.
Стягнення розпочати з дня пред'явлення позову до суду, а саме з 08 серпня 2016 року та проводити до досягнення дітьми повноліття.
Передати дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, для подальшого влаштування Органу опіки та піклування - Дубровицькій районній державній адміністрації.
Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки с. Веселий Кут, Шполянського району Черкаської області, на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 20 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Дубровицького

районного суду Оборонова І.В.