Ухвала

іменем україни

16 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 12 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно судового наказу від 13 березня 2012 року, виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова з ОСОБА_4 на її користь стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 березня 2012 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (далі - Орджонікідзевський ВДВС Харківського МУЮ) від 04 червня 2015 року відповідач станом на 01 червня 2015 року має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 4 884,43 грн. Розмір неустойки (пені) з 12 березня 2012 року по 01 червня 2015 року складає 31 284,29 грн., яку позивач і просить стягнути.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 16 000 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 12 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції змінено в частині розподілу судових витрат. У решті рішення місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції про задоволення позову частково, апеляційний суд виходив із того, що оскільки аліменти призначаються та виплачуються щомісяця, то неустойка (пеня) від суми несплачених аліментів нараховується не на загальну суму заборгованості, а на суму чергового несплаченого місячного платежу. При цьому її нарахування не обмежується тим місяцем, коли мали бути сплачені аліменти, а здійснюється за кожен день прострочення за кожним місячним платежем окремо до повного погашення заборгованості. Суд погодився з розрахунком, наданим позивачем.

Проте, з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що згідно судового наказу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 березня 2012 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 березня 2012 року до досягнення дитиною повноліття (а. с. 15).

Згідно зі ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

З урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, за який не сплачено аліменти.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на один відсоток пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць).

Аналогічний висновок щодо застосування норм права, викладений у постановах Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року № 6-1477цс15, від 25 листопада 2015 року № 6-2022цс15, який має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Заперечуючи проти даного позову, ОСОБА_4 вказував, що наданий ОСОБА_3 розрахунок проведено не вірно, та надав власний розрахунок (а. с. 33-35), згідно якого сума пені становить 1461,34 грн.

Проте, апеляційний суд на вказане уваги не звернув, не перевірив заперечення відповідача щодо вказаних обставин та не зазначив, якими належними і допустимими доказами спростовані такі доводи, не перевірив розрахунок пені.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Разом з тим, суд лише погодився з наданим позивачем розрахунком, обмежився висновком, що пеня підлягає зменшенню, та не звернув уваги, що зменшення розміру пені можливе після встановлення її дійсного обґрунтованого розміру.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, суд апеляційної інстанцій у порушення вимог статей 213, 214, 303, 304 ЦПК України на вищенаведені положення закону та обставини справи уваги не звернув, зокрема, не звернув уваги на порядок нарахування пені, який позивачем обраховано невірно.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвалене апеляційним судом рішення - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 12 листопада 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

В.М.Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська