Справа № 303/1154/16-ц
Номер рядка статистичного звіту 29
У Х В А Л А

26 лютого 2015 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Заболотного А.М.

при секретарі Штець І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м. Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок незаконних рішень дій чи бездіяльності,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТзОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок незаконних рішень дій чи бездіяльності.

25.02.2016 року ухвалою суду відкрито провадження в справі.

Одночасно із поданням позовної заяви до суду позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешт на усі рахунки відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-кого з осіб, які беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Позов забезпечується, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. При цьому згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 10575,39 грн. та моральну шкоду в розмірі 15000 грн., а також стягнути судові витрати. Як на наявність підстав для забезпечення позову зазначає, що відповідачем тривалий час не виконується судові рішення.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Оскільки заява не містить достатнього обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову, не наведено жодних відомостей, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, в тому числі і того факту, що відповідач може бути віднесений до категорії неплатоспроможних чи оголошений банкрутом, а тому суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову у звязку з її необгрунованістю.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок незаконних рішень дій чи бездіяльності відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.М.Заболотний