Справа № 353/198/16-ц
Провадження № 2/353/136/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої - судді Луковкіна У.Ю.

за участю секретаря - Бойко В.Я.

позивачки - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

встановив:

Позивачка звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на проживання в її житловому будинку та користування ним. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що їй на праві власності належить домоволодіння, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. В даному житловому будинку з 04.05.2000 року зареєстрований її син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 Однак він з 2012 року і по сьогоднішній день по місцю реєстрації не проживає, в добровільному порядку не бажає знятися з реєстрації належного позивачці на праві власності житла, його особистих речей в даному будинку не має, ніяких витрат по оплаті комунальних послуг не несе, не виконує обов'язків з утримання житла. Позивачка не може оформити субсидію, а тому просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на проживання та користування належним їм будинковолодінням.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Додатково пояснила, що її син (відповідач) був зареєстрований у належному їй будинковолодінні, як член сім'ї, проте з 2012 року не проживає у ньому, комунальні послуги не сплачує, будь-яких витрат по утриманню будинку не несе, особистих речей та речей повсякденного використання, які б йому належали, в будинку не має, місце його перебування невідоме.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом опублікування оголошення в газеті «Галичина», в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України.

Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, з врахуванням того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивачка подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд постановив про проведення заочного розгляду справи.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 (жителька АДРЕСА_2, яка є приятелькою позивачки, та ОСОБА_4 (житель АДРЕСА_3), який є другом дитинства відповідача, ствердили, що відповідач у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, з 2012 року не проживає, витрат по утриманню житлового будинку не несе, речей повсякденного вжитку, які б належали ОСОБА_2, в будинку позивачки немає, місце його перебування невідоме.

Вислухавши пояснення позивачки, опитавши свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд у судовому засіданні встановив наступне.

Судом встановлено, що рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 27.10.2015 року за ОСОБА_1 (позивачкою) визнано право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди по АДРЕСА_5 (а.с. 4), що підтверджується копією витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.12.2015 року (а.с. 5).

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 року і його батьками є: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 12.11.1996 року (а.с. 11). 17.06.1978 року ОСОБА_5 одружився з ОСОБА_1 після реєстрації одруження ОСОБА_1 присвоєне прізвище «ОСОБА_1», що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 12). 01.10.1981 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розірвано, після розірвання шлюбу ОСОБА_6 присвоєно прізвище «ОСОБА_6», що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 13).

Відповідно до адресної довідки Тлумацького РС УДМС в Івано-Франківській області № 24/171 від 09.03.2016 року відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_6 (а.с. 23). Дані відомості також підтверджуються копією будинкової книги №16 від 02.033.2011 року (а.с. 6-7).

Отже, відповідач зареєстрований у вказаному домоволодінні, однак, як стверджують позивачка та свідки, фактично з 2012 року (більше року) в будинку належному позивачці не проживає, участі у його утриманні не приймає, не оплачує комунальні послуги, особистих речей та речей повсякденного використання, які б йому належали, в будинку не має. Дані обставини також підтверджуються актами обстеження матеріально-побутових умов від 09.12.2014 року, 13.06.2015 року, 03.02.2016 року (а.с. 8, 9, 10), в яких вказано, що ОСОБА_2 (відповідач) в належному ОСОБА_1 (позивачка) домоволодінні, розташованому по АДРЕСА_7, з 2012 року не проживає і місце його проживання родичам не відоме.

У відповідності до ст. 317 ЦК України власнику належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні, а у відповідності до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 405 ч. 2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи те, що відповідач з 2012 року у домоволодінні, належному позивачці, не проживає, тобто відсутній більше року за місцем реєстрації без поважних причин, не подав суду доказів на спростування позовних вимог позивачки, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач втратив право на проживання та користування домоволодінням позивачки, розташованим за адресою: АДРЕСА_1, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 317, 319, 321,322, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 47 Конституції України, ст.ст. 11, 60, 61, ч. 4 ст. 169, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право на проживання та користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному апеляційному порядку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Тлумацький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча У.Ю. Луковкіна