Справа № 360/413/16-ц Головуючий у І інстанції Міланіч А. М.
Провадження № 22-ц/780/4904/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 06.09.2016
УХВАЛА

Іменем України

06 вересня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київськоїобласті у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Іванової І.В., Касьяненко Л.І.,

при секретарі: Волинець Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Бородянського районного суду Київської області від 13 липня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

04.03.2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 листопада 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № DN81AR03110098, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит на суму 98 868,58 грн., із строком його повернення до 19 листопада 2014 року.

Оскільки відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконувала, станом на 15 лютого 2016 року заборгованість склала 458 251,23 грн.

Позивач просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у сумі 458 251,23 грн. та судові витрати.

Рішенням Бородянського районного суду від 13 липня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 4971,61 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1378 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати в зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права і позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 листопада 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № DN81AR03110098, за яким банк надав останній кредит, у вигляді непоновлювальної лінії, на суму 98 868,58 грн., з яких 63 175,5 грн. на купівлю автомобіля, 34 грн. для сплати за реєстрацію предмета застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, на сплату страхових платежів за договором страхування, договором особистого страхування від 20 листопада 2007 року на строк до 19 листопада 2008 року 3825,63 грн., а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 5054,04 грн. та у розмірі 26 779,41 грн. на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3., 2.2.7. даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,8 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,5 % від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п. 3.10 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п 6,2 даного договору, строком кредитування до 19 листопада 2014 року /а.с. 7-10/.

Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконувала і станом на 15 лютого 2016 року її заборгованість, згідно розрахунку позивача, склала 458251,23 грн., яка складається з: 71369,65 грн. заборгованість за кредитом, 44 953,26 грн. заборгованість за відсотками, 19824,75 грн. комісія, 322103,57 грн. пеня /а.с.4-6/.

Також встановлено, що рішенням Бородянського районного суду від 06 грудня 2011 року, що набрало законної сили 19 грудня 2011 року, у цивільній справі № 2-346/11, за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 за кредитним договором № DN81AR03110098 від 20 листопада 2007 року в рахунок погашення заборгованості в розмірі 97 462 грн. було звернуто стягнення на предмет застави - вказаний автомобіль DADI, модель BDD1022 SE, 2007 року випуску, р/н НОМЕР_1.

На виконання цього рішення суду вказаний автомобіль був переданий на зберігання позивачу.

Також встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_2 здійснила останній платіж по погашенню кредиту в серпні 2009 року.

Встановивши вказані обставини, врахувавши рішення суду про звернення стягнення на предмет застави, суд за заявою відповідача застосував строк позовної давності та стягнув за кредитним договором заборгованість у розмірі 4971, 61 грн., яка складається з 1263,52 грн. заборгованість за кредитом /71369,65 грн. - 70106,13 грн. (заборгованість за кредитом, яка увійшла до суми коштів, стягнутих з відповідачки в рахунок погашення заборгованості за кредитом за рішенням суду від 06 грудня 2011 року/, 3708,09 грн. заборгованість за відсотками, в межах строку позовної давності з 04 березня 2013 року.

Оскільки відповідачка згідно з умовами кредитного договору повинна була погашати кредитну заборгованість щомісячними платежами з 20 по 24 число, а останній її платіж був у серпні 2009 року, то перебіг позовної давності в силу ч.5 ст. 261 ЦК України почався з вересня 2009 року, проте ПАТ КБ Приватбанк звернулось до суду з позовом про захист свого порушеного права лише 04 березня 2016 року, тобто з пропуском установленого статтею 257 ЦК України трирічного строку позовної давності.

При цьому суд звільнив відповідача від сплати на користь позивача суми неустойки, яка складає 322 103,57 грн.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону, оскільки вбачається, що кредитним договором встановлено зобов'язання боржика погашати заборгованість періодичними платежами.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч .4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1,5 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Вказане спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині щодо відсутності підстав для застосування строку позовної давності.

Крім того не приймаються до уваги і доводи про те, що рішення суду про звернення стягнення на предмет застави не звільняє від виконання договірних відносин і є лише одним із спосіб захисту права кредитора, що не позбавляє позивача пред'явити вимоги про стягнення заборгованості у цілому, оскільки це рішення суду не виконано.

Проте такі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки сам по собі цей спосіб захисту і передбачає задоволення вимог кредитора за рахунок предмета застави у спосіб виконання рішення суду в порядку, передбаченому Законом України ''Про виконавче провадження'' за визначеною у рішенні початковою ціною.

Таким чином за вказаною ціною зобов'язання боржника вважаються виконаними і лише у разі виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет застави в порядку, передбаченому Законом України ''Про виконавче провадження'' за меншою ціною, кредитор мав би право на різницю між визначеною ціною та ціною реального продажу, що вважалося б залишковою заборгованістю із визначеним періодом часу.

В той же час предмет застави міг би бути реалізований і за вищою ціною.

Проте рішення суду весь цей тривалий час не виконувалося з волі самого кредитора в зв'язку з чим ця різниця на сьогодні може бути лише припущенням.

Отже, зобов'язання між сторонами тривають лише на залишок заборгованості від суми заборгованості від дня її виникнення, що встановлена цим рішенням суду.

За вказаних обставин відсутні і підстави для визначення вартості предмета застави на сьогодні.

Таким чином, суд обгрунтовано стягнув з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 4971, 61 грн., яка складається з 1263,52 грн. заборгованість за кредитом /71369,65 грн. - 70106,13 грн. (заборгованість за кредитом, яка увійшла до суми коштів, стягнутих з відповідачки в рахунок погашення заборгованості за кредитом за рішенням суду від 06 грудня 2011 року/, 3708,09 грн. заборгованість за відсотками, в межах строку позовної давності з 04 березня 2013 року.

Також за наявності вказаних обставин щодо відсутності вини боржника, суд обгрунтовано застосував положення ч. 3 ст. 551 ЦК України щодо нарахованої неустойки.

За таких обставин рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга як необгрунтована підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 13 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді