АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2238/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 54 Русаков Г. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоСіренка Ю. В.
суддівГончар Н. І., Міщенка С. В.
при секретаріГаджієвій Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 30 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Відділу освіти виконавчого комітету Канівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Канівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №4 Канівської міської ради Черкаської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку, моральної шкоди та захисту трудових прав, -

в с т а н о в и л а :

В червні 2016 року ОСОБА_6 звернулась до суду із позовом до Відділу освіти виконавчого комітету Канівської міської ради, третя особа - Канівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №4 Канівської міської ради Черкаської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку, моральної шкоди та захисту трудових прав, посилаючись на те, що 12 вересня 1989 року вона була прийнята на роботу до Канівської середньої школи № 4, яка в подальшому була перейменована на Канівську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 4 Канівської міської ради Черкаської області.

11 листопада 2008 року вона була переведена на посаду вчителя української мови та літератури, а 27 вересня 2010 року - призначена на посаду заступника директора з виховної роботи, продовжуючи працювати на вищевказаній посаді вчителя цієї школи.

6 квітня 2016 року атестаційною комісією відповідача (комісія II рівня) було прийнято рішення про невідповідність її займаній посаді.

8 квітня 2016 року наказом відповідача № 33-к було визнано такою, що не відповідає займаній посаді заступника директора з виховної роботи, що підтверджується цим наказом.

Наказом відповідача від 1 червня 2016 року № 61-к позивача було звільнено з роботи як таку, що не відповідає займаній посаді (п. 2 ст. 40 КЗпП України) з 2 червня 2016 року.

Позивач зазначає, що вона має належний рівень кваліфікації. Висновок атестаційної комісії про її невідповідність займаній посаді заступника директора з виховної роботи є незаконним, так як члени атестаційної комісії не врахували, що в 2011 році вона закінчила Державний вищий навчальний заклад «Університет менеджменту освіти» і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Управління навчальним закладом» та здобула кваліфікацію керівник підприємства, установи та організації (у сфері освіти та виробничого навчання), що підтверджується дипломом та атестаційним листом. Тобто має освіту, необхідну для зайняття посади заступника директора з виховної роботи.

Протягом перебування на посаді забезпечувала вміле та висококваліфіковане управління навчально-виховним процесом. Під її керівництвом здійснюється прогнозування та системне планування виховної роботи закладу, забезпечується контрольно-аналітичною діяльністю. Моніторинг роботи з педагогами закладу здійснюється на підставі визначення мети та завдань, діагностики рівня досягнень учнів, своєчасного виявлення та виправлення недоліків в організації та здійсненні педагогічного процесу, що підтверджується атестаційним листом. Тобто повністю виконує покладені на неї обов'язки, а тому її позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

В ході судового розгляду представник позивача уточнив позовні вимоги та просив суд визнати незаконним та скасувати рішення атестаційної комісії Відділу освіти виконавчого комітету Канівської міської ради від 6 квітня 2016 року про визнання ОСОБА_6 такою, що не відповідає займаній посаді.

Визнати незаконним та скасувати п. 2 наказу Відділу освіти виконавчого комітету Канівської міської ради № 33-к від 8 квітня 2016 року «Про підсумки атестації педагогічних працівників навчально-виховних закладів у 2015-2016 навчальному році».

Визнати незаконним та скасувати наказ Відділу освіти виконавчого комітету Канівської міської ради № 61-к від 1 червня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_6».

Поновити ОСОБА_6 на посаді заступника директора з виховної роботи Канівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №4 Канівської міської ради Черкаської області.

Стягнути з Відділу освіти виконавчого комітету Канівської міської ради на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з дати звільнення та по дату ухвалення рішення по справі, а також 25 000 грн. моральної шкоди.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі незаконно звільненої ОСОБА_6

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 30 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі зазначила, що не погоджується з висновком суду щодо відмови в задоволенні позову з підстави недоведеності позивачкою достатньої кваліфікації для зайняття відповідної посади, оскільки даний факт був визнаний відповідачем.

Також вказала про невідповідність рішення атестаційної комісії від 6 квітня 2016 року та п.2 наказу Відділу освіти виконавчого комітету Канівської міської ради №33-к від 8 квітня 2016 року вимогам закону, а також про відсутність в атестаційному листі, складеному під час проведення атестації, будь-яких зауваження щодо неї, її освіти, рівня знань, повноти виконання посадових обов'язків, тощо.

Вважає своє звільнення за п.2 ст.40 КЗпП безпідставним та незаконним, оскільки відповідач не довів обґрунтованість звільнення та однозначно визнав наявність у ОСОБА_6 необхідний рівень кваліфікації.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що позивачем не були надані документи, які зазначені в наказі начальника відділу освіти №61-к від 1 червня 2016 року як підстави звільнення ОСОБА_6, що на думку суду могло бути доказом законності чи незаконності рішення атестаційної комісії, клопотання про їх витребування позивачем не заявлялось, а відтак позов є недоведений.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ст.21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку виявлення невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації.

Судом встановлено, що 12 вересня 1989 року ОСОБА_6 була прийнята на роботу до Канівської середньої школи № 4, яка в подальшому була перейменована на Канівську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 4 Канівської міської ради Черкаської області.(а.с. 21)

11 листопада 2008 року позивачка була переведена на посаду вчителя української мови та літератури, а 27 вересня 2010 року - призначена на посаду заступника директора з виховної роботи, продовжуючи працювати на вищевказаній посаді вчителя цієї школи. (а.с. 22)

Рішенням атестаційної комісії ІІ рівня при відділі освіти ВК Канівської міської ради (протокол №2 від 19 жовтня 2015 року) було затверджено графік проведення атестації та списки педагогічних працівників, які атестуються, серед яких була ОСОБА_6

Відповідно до ч.4 ст.54 Закону України «Про освіту» педагогічні працівники підлягають атестації. За результатами атестації визначаються відповідність працівника займаній посаді, рівень його кваліфікації, присвоюються категорії, педагогічні звання. Порядок атестації педагогічних працівників встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти.

Відповідно до 1.2 Типового положення про атестацію педагогічних працівників, атестація педагогічних працівників - це система заходів, спрямована на всебічне комплексне оцінювання їх педагогічної діяльності, за якою визначаються відповідність педагогічного працівника займаній посаді, рівень його кваліфікації, присвоюється кваліфікаційна категорія, педагогічне звання.

За результатами проведення атестації було видано наказ № 33-К від 8 квітня 2016 року «Про підсумки атестації педагогічних працівників навчально-виховних закладів у 2015-2016 навчальному році», за яким ОСОБА_6 було визнано такою, що не відповідає займаній посаді. (а.с. 12)

Наказом № 61-к від 1 червня 2016 року ОСОБА_6 звільнено із посади заступника директора з виховної роботи Канівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №4 Канівської міської ради Черкаської області на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, врахувавши, що вона продовжує працювати на посаді вчителя даного закладу.

У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9 роз'яснено, що при розгляді справ про звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП України суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. Висновки атестаційної комісії щодо кваліфікації працівника підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами по справі.

З матеріалів справи вбачається, що директор школи подала позитивну характеристику ОСОБА_6, як педагога та охарактеризовала її як кваліфікованого спеціаліста.

В атестаційному листі, складеному під час проведення атестації, будь-яких зауважень щодо ОСОБА_6, її освіти, рівня знань, повноти виконання посадових обов'язків не заявлялось.

Із витягу з протоколу №3 засідання атестаційної комісії ІІ рівня при відділі освіти Канівського міськвиконкому від 14 березня 2016 року, директор школи зазначила, що ОСОБА_6, як заступник директора з виховної роботи, задовільно справляється з покладеними на неї обов'язками.

Інших доказів, щодо невідповідності ОСОБА_6, посаді заступника директора з виховної роботи, які були надані атестаційній комісії, матеріали справи не містять. А тому висновок атестаційної комісії, відносно ОСОБА_6, не можна оцінити у сукупності з іншими наданими доказами відповідача, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, маючи позитивну характеристику як кваліфікованого спеціаліста, атестаційна комісія ІІ рівня шляхом таємного голосування визнала ОСОБА_6, такою, що не відповідає займаній посаді.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що звільнення ОСОБА_6 з посади заступника директора школи на підставі п.2 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з невідповідністю займаній посаді було проведено незаконно, оскільки під час атестації відповідачем не було проведено системи заходів, спрямованої на всебічне комплексне оцінювання позивачки її педагогічної діяльності, за якою визначається відповідність педагогічного працівника займаній посаді та рівень його кваліфікації.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 ЗУ «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. З урахуванням цих норм, зокрема абзацу 3 п.2 Порядку, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно до п. 5 розділу IV Порядку, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи

підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства

(абз. 3 п. 8 Порядку).

Відповідно до довідки Відділу освіти виконавчого комітету Канівської міської ради №458 від 22 серпня 2016 року середньомісячна заробітна плата заступника директора становить 1894 грн. 82 коп. Виходячи із розміру середньоденного заробітку позивача на посаді заступника директора 94 грн. 74 коп. за останні два місяці перед звільненням ( 20 роб.дн. : 1894,82 грн.=94,74 грн.) слід стягнути з відповідача на користь позивача різницю в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи з 2 червня 2016 року до дня поновлення на роботі, тобто 20 жовтня 2016 року, в сумі 9 095 грн. 04 коп. (96 роб.дн. х 97,74 грн.=9 095,04 грн.)

При поданні позовної заяви до суду першої інстанції позивачем ставилась вимога про стягнення з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди грошових коштів в сумі 25 000 грн. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що в результаті неправомірних дій відповідача, які виразилися у незаконному звільненні її з роботи, вона зазнала суттєвих моральних втрат. Були істотно порушені її нормальні життєві зв'язки, після чого змушена була прикладати додаткових зусиль для організації свого життя. Вказані протиправні дії відповідача позбавили її єдиного джерела доходів, що призвело до неможливості достатньо харчуватися, одягатися, лікуватися, тощо. Значна психологічна травма призвела до погіршення її стану здоров'я. Підвищена дратівливість, яка зумовлена великим психологічним навантаженням, призвела до суттєвого звуження кола її товаришів. Та сама обстави зумовила виникнення великої кількості конфліктів з рідними, друзями, що призвело до істотних розладів у стосунках із ними і завдає додаткових моральних страждань. Внаслідок значного психічного впливу обставин, пов'язаних зі звільненням, вона повністю була позбавлена можливості реалізувати власних звичок та бажань.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до роз'яснень п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем при звільненні позивача з посади заступника директора з виховної роботи порушено законні права позивача і це призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням вимог розумності та справедливості, враховуючи характер порушення прав та глибину душевних страждань, колегія суддів задовольняє вимоги позивача в цій частині частково та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди кошти в розмірі 1000 грн.

Оскільки апелянт при подачі позовної заяви та апеляційної скарги була звільнена від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то з Відділу освіти виконавчого комітету Канівської міської ради в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 4630 грн. 08 коп. відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Судові витрати складаються з оплати судового збору за подання позову до суду першої інстанції: по 3-х вимогах немайнового характеру (551,2 х 3=1653,6) та вимозі майнового характеру - 551 грн. 20 коп. та з оплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2 425 грн. 28 коп. (2 204 грн. 80 коп. х 110%=2 425 грн. 28 коп.), а всього на суму 4630 грн. 08 коп. (2 204,8+2 425,28=4 630,08).

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 309, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволити частково.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 30 серпня 2016 року у даній справі скасувати.

Визнати незаконним та скасувати рішення атестаційно'і комісії Відділу освіти виконавчого комітету Канівської міської ради від 6 квітня 2016 року про визнання ОСОБА_6 такою, що не відповідає займаній посаді.

Визнати незаконним та скасувати пункт 2 наказу Відділу освіти виконавчого комітету Канівської міської ради № 33-к від 8 квітня 2016 року «Про підсумки атестації педагогічних працівників навчально-виховних закладів у 2015-2016 навчальному році».

Визнати незаконним та скасувати наказ Відділу освіти виконавчого комітету Канівської міської ради № 61-к від 1 червня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_6».

Поновити ОСОБА_6 на посаді заступника директора з виховної роботи Канівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 Канівської міської ради Черкаської області з 2 червня 2016 року.

Стягнути з Відділу освіти виконавчого комітету Канівської міської ради на користь ОСОБА_6 різницю за час виконання нижче оплачуваної роботи, починаючи з 2 червня 2016 року та до дня поновлення на роботі, тобто 20 жовтня 2016 року в сумі 9 095 грн. 04 коп.

Стягнути з Відділу освіти виконавчого комітету Канівської міської ради на користь ОСОБА_6 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Відділу освіти виконавчого комітету Канівської міської ради на користь держави судовий збір в розмірі 4 630 грн. 08 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :