Ухвала

іменем україни

28 березня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

ЖуравельВ.І.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 2 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 27 січня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дітей,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із указаним вище позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_3 є батьком двох синів - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які на даний час проживають разом із позивачкою та знаходяться на її утриманні.

ОСОБА_2 зазначала, що ОСОБА_3 працює моряком та ходить у рейси далекого плавання за кордон у якості помічника капітана.

Однак у добровільному порядку надавати кошти на утримання дітей відмовляється.

У зв'язку з специфікою захворювання молодшого сина та станом його здоров'я нею в період із 9 жовтня 2014 року по 20 квітня 2015 року були понесені додаткові витрати на дитину у розмірі 29 885 грн 30 коп.

Крім того, позивачкою понесені витрати на утримання старшого сина у розмірі 15 310 грн.

Враховуючи викладені обставини, ОСОБА_2 просила стягнути із відповідача половину вищезазначених додаткових витрат на утримання дітей.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 2 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27 січня 2016 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання неповнолітніх синів - ОСОБА_5 в розмірі 9 191 грн 75 коп. та ОСОБА_4 в розмірі 3 732 грн 36 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, змінити рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення її позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження по вищевказаній справі слід відмовити, виходячи з наступного.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішень судів попередніх інстанцій.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, місцевий суд, із висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, вірно застосувавши положення ст. ст. 141, 180, 185 СК України, оцінивши всі наявні у справі докази відповідно до ст. 212 ЦПК України, з урахуванням принципів розумності та справедливості, із дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із доведеності факту здійснення ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання неповнолітніх синів, частина із яких підлягає стягненню з відповідача.

Доводи скарги зводяться до оцінки доказів, проте в силу ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За таких обставин, встановивши факти та зумовлені ними правовідносини суди попередніх інстанцій правильно застосували норми процесуального права та ухвалили правильні рішення про часткове задоволення позову, підстав для скасування яких не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дітей.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.І. Журавель