Номер провадження: 22-ц/785/5724/16
Головуючий у першій інстанції Галич О. П.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Погорєлової С.О.

суддів Сидоренко І.П.,Цюри Т.В.

при секретарі - Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний Банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» на заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 17 травня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний Банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3, третя особа - ВДВС Біляївського МУЮ Одеської області про зняття арешту, -

встановила:

Представник ПАТ «Державний Ощадний Банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду із позовом до відповідача про зняття арешту з земельної ділянки, загальною площею 0,250 га, що розташована в АДРЕСА_1, накладений постановою ВДВС Біляївського РУЮ Одеської області від 19.08.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в рамках виконавчого провадження № 38843282 з примусового виконання виконавчого листа № 2-п-63/2011 виданого 30.07.2012 року Біляївським районним судом Одеської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість у розмірі 640 261,85 гривень (а. с. 1-2).

В обґрунтування свого позову посилався на те, що 19.05.2008 року між Банком та ОСОБА_4 укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 2348-н. Відповідно до умов цього договору Банк надав ОСОБА_4 кредитні кошти у розмірі 353 000,00 гривень з терміном повернення до 19.05.2018 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 1. 28.05.2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір, предметом іпотеки є земельна ділянка загальною площею 0,250 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. У зв'язку з невиконанням ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором, АТ «Ощадбанк» звернувся з позовною заявою до суду про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Рішенням суду від 13.06.2012 року позов АТ «Ощадбанк» задоволено в повному обсязі, стягнуто заборгованість за кредитним договором з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у сумі 638 441,85 гривень та судові витрати.

Під час проведення дій по добровільній реалізації заставленого майна за кредитним договором № 2483-н від 19.05.2008 року, стало відомо, що у рамках виконавчого провадження ВП № 38843282 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на все майно, яке належить ОСОБА_3 та накладено заборону на здійснення відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику. Наявність арешту унеможливлює реалізацію предмета іпотеки, у зв'язку з чим Банк як іпотекодержатель та стягувач змушений звернутись до суду із відповідним позовом.

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 17 травня 2016 року у задоволенні ПАТ «Державний Ощадний Банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» відмовлено (а. с. 32-34).

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 38-39).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний Банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» підлягає частковому задоволенню.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки розмір заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «Державний Ощадний Банк України» за кредитом менше вартості заставленого майна, то накладення арешту на це майно за виконавчими листами про стягнення боргу з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний Ощадний Банк України» не суперечить нормам чинного законодавства, а тому підстави для зняття арешту відсутні.

Проте, повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна.

Судом встановлено, що 19 травня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління та ОСОБА_4 укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 2348-н. Відповідно до умов цього договору, Банк надав ОСОБА_4 кредитні кошти у розмірі 353 500,00 гривень з терміном повернення до 19.05.2018 року.

19 травня 2008 року у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 2348-н від 19.05.2008 року з ОСОБА_3 укладено договір поруки № 1.

28 травня 2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між Банком та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_5 за № 806. Предметом іпотеки є: земельна ділянка загальною площею 0,250 гектарів (з них 0,250 га рілля), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Кадастровий номер НОМЕР_1. Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Зазначена земельна ділянка належить Іпотекодавцю на підставі державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_2, виданого відділом земельних ресурсів у Біляївському районі Одеської області Головного управління земельних ресурсів у Одеській області на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_6 01.06.2007 року за реєстровим № 2875. Вартість предмета іпотеки визначена сторонами у 505 000,00 гривень.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором, АТ «Ощадбанк» звернувся з позовною заявою до Біляївського районного суду Одеської області про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 13.06.2012 року позовні вимоги АТ «Ощадбанк» задоволено в повному обсязі. Стягнуто заборгованість за кредитним договором з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у сумі 638 441,85 гривень та судові витрати.

19 серпня 2013 року постановою старшого державного виконавця на вказане іпотечне майно накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-п-63/2011 виданого 30 липня 2012 року Біляївським районним судом Одеської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» боргу в розмірі 640 261,85 гривень (а. с. 9).

Чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Разом із тим ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до ч. 5 цієї норми у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження (конкретні випадки визначені в частинах 1 - 4 указаної статті) арешт із майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

У силу положень ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

Згідно із ч. 4 цієї норми заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна у разі звернення стягнення на це майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. При цьому встановлено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: 1) виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю (ч. 3 ст. 54 цього самого Закону). Указані норми безпосередньо стосуються арешту як складової виконання рішення суду про задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями.

Отже, земельна ділянка, яка є предметом іпотеки належить ОСОБА_3 на праві власності.

Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» роз'яснив, що за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходив з того, що позивач не є власником чи володільцем арештованого нерухомого майна - земельної ділянки, загальною площею 0,250 га, що розташована в АДРЕСА_1 Рішенням Біляївського районного суду від 13.06.2012 року з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний Ощадний Банк України» стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 638 441,85 гривень та судові витрати по справі в розмірі 1 820 гривень, звернення стягнення на іпотечне майно не відбулося. Виходячи із суті іпотеки, визначення якої міститься в Законі України «Про іпотеку» (ст. 1), відповідно до якого іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, установленому цим Законом. В матеріалах справи відсутні відомості, що стало перешкодою для виконання виконавчого листа № 2-п-63/2011, виданого 30.07.2012 року Біляївським районними судом Одеської області про солідарне стягнення з ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 640 261,85 гривень та у зв'язку з чим виконавчий лист був повернутий стягувану.

Необґрунтованим є довід апеляційної скарги про те, що на даний момент ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 досягли домовленості щодо добровільної реалізації іпотечного майна за кредитним договором № 2483-н від 19.05.2008 року, проте наявність постанови державного виконавця відділу ДВС Біляївського районного управління юстиції Одеської області 19.08.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження унеможливлює реалізацію земельної ділянки. В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_3 надає згоду на реалізацію своєї земельної ділянки, відсутнє будь-яке звернення боржниці з цього приводу до Державної виконавчої служби або до суду.

При зазначених обставинах, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не повно надав оцінку обставинам по справі, що призвело до помилкового обґрунтування судового рішення, у зв'язку з чим у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний Банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» слід відмовити з підстав, викладених в цьому рішення суду. Заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 17 травня 2016 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний Банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 17 травня 2016 року - скасувати. Відмовити в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний Банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» з підстав, викладених в цьому рішенні.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий С.О.Погорєлова

Судді Т.В.Цюра

І.П.Сидоренко