Справа № 204/199/16-ц
Провадження № 2/204/680/16 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, третя особа: Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2016 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на закінчене будівництвом домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, котрий розташований на земельній ділянці загальною площею 0,0586 га та складається з наступних приміщень: житловий будинок А-1, котрий складається з наступних приміщень: 1 - веранда загальною площею 4,3 кв.м.; 2 - коридор загальною площею 6,7 кв.м.; 3 - ванна загальною площею 3,2 кв.м.; 4 - туалет загальною площею 0,9 кв.м.; 5 - кухня загальною площею 8,3 кв.м.; 6 - житлова кімната загальною площею 7,3 кв.м.; 7 - житлова кімната загальною площею 5,5 кв.м.; 8 - житлова кімната загальною площею 15,1 кв.м.; 9 - житлова кімната загальною площею 11,7 кв.м.; разом споруда під літ. А-1 загальною площею - 63 кв.м., А'-1 прибудова загальною площею - 17,2 кв.м.; а-1 прибудова загальною площею - 10,5 кв.м.; а1-1 прибудова загальною площею - 14,0 кв.м.; а2-1 веранда загальною площею - 5,3 кв.м.; а3 - ганок загальною площею - 1,6 кв.м.; В - сарай загальною площею - 5,8 кв.м.; Г - сарай загальною площею -11,4 кв.м.; Д - навіс загальною площею - 4,0 кв.м.; Е - навіс загальною площею - 1,8 кв.м.; З - навіс загальною площею - 1,9 кв.м. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що він є сином ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Після смерті його матері відкрилася спадщина на належне їй домоволодіння АДРЕСА_1, яке належало їй на підставі свідоцтва про на спадщину від 26 липня 1955 року, виданого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстрованим № 3554. Після смерті матері, ОСОБА_1 залишився мешкати в даному домоволодінні та був там зареєстрований на момент смерті своєї матері. З метою належного оформлення документації щодо домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, позивач звернувся до Дніпропетровської міської ради із клопотанням про надання останньому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню самочинно збудованих житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1. Відповідно до рішення сесії Дніпропетровської міської ради від 03.09.2014 року № 108/55 було прийнято рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню самочинно збудованих житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1. Пункт 4.3.4 даного рішення сесії Дніпропетровської міської ради від 03.09.2014 року зазначає - зобов'язати гр. ОСОБА_1 забезпечити виконання вимог ст. 376 ЦК України (з урахуванням ст. 377 ЦК України) та інших вимог чинного законодавства стосовно порядку та умов оформлення прав на нерухоме майно з урахуванням необхідності оформлення цих прав в судовому порядку. 24 листопада 2014 року між орендодавцем - Дніпропетровською міської радою та орендарем - ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки по фактичному розміщенню самочинно збудованих житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1. Відповідно до п. 2 даного договору оренди від 24.11.2014 року в оренду передали земельну ділянку загальною площею 0,0586 га із цільовим її призначенням - землі житлової та господарської забудови. Даний договір оренди від 24.11.2014 року було відповідно зареєстровано у державному земельному кадастрі про земельну ділянку (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2). Позивач ОСОБА_1 спадщину прийняв фактично, тому що проживав та був зареєстрованим разом із спадкодавцем на момент його смерті, що підтверджується відповідними довідками. Згідно листа № 10172 від 31.06.2015 року, виданого КП «ДМБТІ» зазначено, що станом на 31.12.2012 року домоволодіння, котре розташоване за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване за померлою ОСОБА_2. В матеріалах інвентаризаційної справи відсутні відомості щодо наявності заборон. З 01.01.2013 року реєстрація права власності на нерухоме майно проводиться відповідними реєстраційним службами відповідно до положень ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Позивач вважає, що будівництво житлового будинку, який є об'єктом спадщини, відбувалось відповідно до чинного на час його будівництва законодавства на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці на підставі наданого виконавчим комітетом дозволу на його будівництво (тобто будинок не є самовільним будівництвом у розу мінні статті 105 ЦК Української PCP) і що на момент смерті спадкодавця цей будинок був повністю збудований і прийнятий в експлуатацію, проте спадкоємці не можуть оформити належне їм право власності на вказаний будинок в порядку спадкування відповідно до вимог закону з тих підстав, що реєстрація права власності па будинок відсутня, дійшли обґрунтованого висновку про те, що спірний житловий будинок є об'єктом права власності, а також про наявність правових підстав для визнання за спадкоємцями права власності на цей будинок у порядку спадкування.

В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій просив розглянути дану справу без його участі та участі його представника. Також, зазначив, що всі документи він надав. Також, зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив.

Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3, виданим повторно 02.10.2007 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 541 від 17.07.1962 року (а.с.20).

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, яке, зі слів позивача, серед іншого, складається з домоволодіння АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно з ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується його свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_4, виданим Красногвардійським відділом ЗАГС м. Дніпропетровська, актовий запис № 1724 від 17.11.1934 року (а.с.12).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Так, судом встановлено, що на момент смерті у 1962 році ОСОБА_2, її син - ОСОБА_1 був зареєстрований в домоволодінні АДРЕСА_1 (стара назва Дніпропетровськ), що підтверджується довідкою Голови квартального комітету № 13 Красногвардійського району в м. Дніпро від 14.06.2016 року (а.с.92) та актом від 14.06.2016 року, складеним сусідами по спірному домоволодінню ОСОБА_5 та ОСОБА_6, підписи яких затверджені Головою квартального комітету № 13 Красногвардійського району в м. Дніпро (а.с.91).

На теперішній час позивач бажаючи оформити свої спадкові права звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 з заявою про посвідчення свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння АДРЕСА_1.

Проте, 05 липня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо посвідчення позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на домоволодіння АДРЕСА_1, оскільки ним не надані правовстановлюючі документи на вказане майно (а.с.93).

У зв'язку з вказаними обставинами, позивач був вимушений звернутися до суду.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, судом встановлено, що домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_2 успадкувала після смерті свого чоловіка - ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року, про що державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори 26 липня 1955 року їй (ОСОБА_2.) було видане свідоцтво про право на спадщину, яке зареєстроване в реєстрі за № 3554, і яке зареєстроване в БТІ в реєстрову книгу № 62 за реєстровим № 28, що підтверджується листом Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 31.06.2015 року за № 10172 (а.с.26). В цьому ж листі зазначено, що відповідно до проведеної технічної інвентаризації 15.06.2007 року все домоволодіння за вищезазначеною адресою підлягає узаконенню та введенню в експлуатацію.

Разом з тим, як вбачається з технічного паспорту на домоволодіння АДРЕСА_1, виготовленого станом на 09.04.2015 року, домоволодіння та споруди до нього були побудовані в 1962 році та все домоволодіння складається з: житлового будинку А-1, котрий складається з наступних приміщень: 1 - веранда загальною площею 4,3 кв.м.; 2 - коридор загальною площею 6,7 кв.м.; 3 - ванна загальною площею 3,2 кв.м.; 4 - туалет загальною площею 0,9 кв.м.; 5 - кухня загальною площею 8,3 кв.м.; 6 - житлова кімната загальною площею 7,3 кв.м.; 7 - житлова кімната загальною площею 5,5 кв.м.; 8 - житлова кімната загальною площею 15,1 кв.м.; 9 - житлова кімната загальною площею 11,7 кв.м.; разом споруда під літ. А-1 загальною площею - 63 кв.м., А'-1 прибудови загальною площею - 17,2 кв.м.; а-1 прибудови загальною площею - 10,5 кв.м.; а1-1 прибудови загальною площею - 14,0 кв.м.; а2-1 веранди загальною площею - 5,3 кв.м.; а3 - ганку загальною площею - 1,6 кв.м.; В - сараю загальною площею - 5,8 кв.м.; Г - сараю загальною площею -11,4 кв.м.; Д - навісу загальною площею - 4,0 кв.м.; Е - навісу загальною площею - 1,8 кв.м.; З - навісу загальною площею - 1,9 кв.м. (а.с.14-18).

Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року за № 127, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773 - не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року.

Аналогічна позиція викладена в Листі Державної архітектурно-будівельної інспекції України за № 40-12-2409 від 01.09.2011 року «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року», вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

А згідно довідки від 09.04.2015 року, складеного інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_10 - зазначено, що останньою проведено 19.09.2014 року технічну інвентаризацію домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1, та зазначено, що згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна (затверджено наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 р. № 127, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 р. за № 582/5773 (із змінами і доповненнями, внесеними наказами Державного комітету України з питань житлового-комунального господарства від 26 листопада 2002 року №73, від 15 червня 2005 року № 92, наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 8 лютого 2006 року № 42, наказом Міністерства з питань житлового-комунального господарства від 1 червня 2010 року №167, наказами Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 9 серпня 2012 року № 404., від 28 грудня 2012 року № 658, від 8 січня 2013 року №2), індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року - не належать до самочинного будівництва та не підлягають вводу в експлуатацію (а.с.25).

Таким чином, з урахуванням вищевказаного, встановлено, що після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, відкрилася спадщина на належну їй майно, яке серед іншого, складається й з домоволодіння АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абзаців 14-17 п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину.

Оскільки нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, виник цивільно-правовий спір, який підлягає розглядові у позовному провадженні.

При цьому, судом встановлено, що позивач від спадщини не відмовлявся та у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті своєї матері.

Крім того, земельна ділянка площею 0,0586 га, на якій розташоване спірне домоволодіння, передане в оренду позивачу на підставі укладеного 24 листопада 2014 року між ним та Дніпропетровською міською радою Договору оренди землі, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 1145 (а.с.29-32). Вказаний договір зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з цього реєстру від 24.11.2014 року за № 29935625 (а.с.34).

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на закінчене будівництвом домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, котрий розташований на земельній ділянці загальною площею 0,0586 га та складається з наступних приміщень: житловий будинок А-1, котрий складається з наступних приміщень: 1 - веранда загальною площею 4,3 кв.м.; 2 - коридор загальною площею 6,7 кв.м.; 3 - ванна загальною площею 3,2 кв.м.; 4 - туалет загальною площею 0,9 кв.м.; 5 - кухня загальною площею 8,3 кв.м.; 6 - житлова кімната загальною площею 7,3 кв.м.; 7 - житлова кімната загальною площею 5,5 кв.м.; 8 - житлова кімната загальною площею 15,1 кв.м.; 9 - житлова кімната загальною площею 11,7 кв.м.; разом споруда під літ. А-1 загальною площею - 63 кв.м., А'-1 прибудова загальною площею - 17,2 кв.м.; а-1 прибудова загальною площею - 10,5 кв.м.; а1-1 прибудова загальною площею - 14,0 кв.м.; а2-1 веранда загальною площею - 5,3 кв.м.; а3 - ганок загальною площею - 1,6 кв.м.; В - сарай загальною площею - 5,8 кв.м.; Г - сарай загальною площею -11,4 кв.м.; Д - навіс загальною площею - 4,0 кв.м.; Е - навіс загальною площею - 1,8 кв.м.; З - навіс загальною площею - 1,9 кв.м.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 524, 529, 549 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини), ст. ст. 3, 15, 16, 1268 ЦК України, Інструкцією «Про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 10, 11, 57-61, 169, 179, 209, 212-215, 224-227, 360-7 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, третя особа: Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на закінчене будівництвом домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, котрий розташований на земельній ділянці загальною площею 0,0586 га та складається з наступних приміщень: житловий будинок А-1, котрий складається з наступних приміщень: 1 - веранда загальною площею 4,3 кв.м.; 2 - коридор загальною площею 6,7 кв.м.; 3 - ванна загальною площею 3,2 кв.м.; 4 - туалет загальною площею 0,9 кв.м.; 5 - кухня загальною площею 8,3 кв.м.; 6 - житлова кімната загальною площею 7,3 кв.м.; 7 - житлова кімната загальною площею 5,5 кв.м.; 8 - житлова кімната загальною площею 15,1 кв.м.; 9 - житлова кімната загальною площею 11,7 кв.м.; разом споруда під літ. А-1 загальною площею - 63 кв.м., А'-1 прибудова загальною площею - 17,2 кв.м.; а-1 прибудова загальною площею - 10,5 кв.м.; а1-1 прибудова загальною площею - 14,0 кв.м.; а2-1 веранда загальною площею - 5,3 кв.м.; а3 - ганок загальною площею - 1,6 кв.м.; В - сарай загальною площею - 5,8 кв.м.; Г - сарай загальною площею -11,4 кв.м.; Д - навіс загальною площею - 4,0 кв.м.; Е - навіс загальною площею - 1,8 кв.м.; З - навіс загальною площею - 1,9 кв.м.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Самсонова