АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6316/16 Головуючий 1 інстанції:Горбунова Я.М.
Справа № 643/4097/16-ц Доповідач: Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : ОСОБА_1,

ОСОБА_2

за участю секретаря: Каплоух Н.Б.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 28 липня 2016 року по цивільній справі за скаргою ОСОБА_4 на неправомірну бездіяльність державного виконавця Московського відділу виконавчої служби ХМУЮ ОСОБА_5,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на неправомірну бездіяльність державного виконавця Московського відділу виконавчої служби ХМУЮ ОСОБА_5

В обґрунтування своєї скарги посилався на те, що 13.11.2014 р. Московським районним судом м. Харкова ухвалено заочне рішення, яким стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 борг за договором позики в сумі 421209,20 грн. 03.02.2015 р. державним виконавцем Кононенко Д.О. винесено дві постанови про відкриття виконавчих проваджень. Однак рішення суду не виконано. Представники стягувача власними силами здобули інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, згідно якої боржниці ОСОБА_6 на праві приватної власності належить садовий будинок за адресою: Сумська обл., Сумський район, с. Нижня Сироватка, «Красносільський» садівничий кооператив, будинок №403. Незважаючи на це державним виконавцем не було вжито жодних дій щодо реалізації вказаного майна в рахунок погашення заборгованості.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28 липня 2016 року у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду 1 інстанції, ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що ухвала є незаконною, необґрунтованою та постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду 1 інстанції та постановити нову, якою задовольнити його скаргу в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що фактів порушення державним виконавцем законодавства при виконанні рішення суду не надано.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах та є таким, що відповідає фактичним обставинам справи, вимогам ст. 57, 59, 64, 387 ЦПК України та положенням Закону України «Про виконавче провадження».

Матеріали справи містять данні про те, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики від 16 грудня 2010 року задоволено, стягнуто заборгованість у сумі 421209,20 грн. та судовий збір у розмірі 3654 грн.

На виконання цього рішення, 22 січня 2015 року Московським районним судом м.Харкова були видані два виконавчих листи, які пред'явлені на примусове виконання до Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

Розглядом справи достеменно встановлено, що 03 лютого 2015 року державним виконавцем винесені постанови про відкриття виконавчого провадження № 46372325 та № 46373323, а також цієї дати винесено постанову про обєднання вищевказаних виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження.

26 травня 2016 року до зведеного виконавчого провадження державним виконавцем приєднано остання виконавче провадження №ВП51118467 (а.с.79).

В ході примусового виконання зведеного виконавчого провадження державним виконавцем було виконано ряд дій, а саме: здійсненні заходи з розшуку майна боржника та наявності відкритих рахунків у банківських установах та іншої інформації стосовно сум доходу боржника, шляхом направлення запитів до Державної фіскальної служби, Пенсійного фонду України, БД «АТМ» та інших установ, проте, як вбачається з ряду відповідей жодного рухомого чи нерухомого майна, відкритих банківських рахунків та будь-яких джерел грошових доходів ОСОБА_6 не має.

За вимогами ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною 3 ст. 387 ЦПК України визначено, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до розяснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у постанові «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі» від 07.02.2014 № 6, що містяться у п.п.3 при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_4 в обґрунтування доводів скарги на бездіяльність державного виконавця щодо наявність у ОСОБА_6 на праві власності садового будинку №403, розташованого в Сумській області, Сумського району, с. Нижня Сироватка, «Краснопільський» садівничий кооператив, на яке може бути примусово звернуто стягнення, належним чином необґрунтовано, оскільки у відповідності до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України не підтверджено, бо вказані документи належним чином не посвідчені, а також не може бути підставою для визнання бездіяльності державного виконавця. Крім того, державним виконавцем Московського ВДВС 17 червня 2016 року направленого на адресу Департаменту містобудування та архітектури м. Суми лист про надання відомостей щодо наявність у ОСОБА_5 на праві власності зазначеного садового будинку, однак відповіді до сих пір не отримано.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням дійсних обставин справи, обґрунтовано дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення скарги заявника, оскільки державний виконавець діяв у межах своїх повноважень при виконанні рішення, а ОСОБА_4 не довів того факту, що діями виконавця, які останній оскаржує, були порушені його права чи свободи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для зміни чи скасування ухвали суду судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч. 2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, ст. 313, п. 4 ч.1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319, 325, 361 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 28 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Ю.А. Пономаренко

Судді Н.Ф. Шевченко

ОСОБА_2