Справа №359/3513/16-ц
Провадження №2/359/1410/2016
23 червня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого Борця Є.О.,
при секретарі судового засідання Гомолі О.А.,
за участю позивача ОСОБА_1,
за участю представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відпові-дальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про визнання недійсним договору фінан-сового лізингу, стягнення грошових коштів та моральної шкоди,
У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтри-мують позов та просять суд задовольнити його.
Представник відповідача не зявився у судове засідання. Він двічі завчасно у вста-новленому порядку був повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи. Ця об-ставина підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових по-вісток (а.с.39, 44).
На підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд постановив протокольну ухвалу про про-ведення заочного розгляду цивільної справи у відсутності представника відповідача.
Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові дока-зи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Встановлено, що 10 березня 2016 року позивач уклав з ТОВ «ЛК «ВАШ АВТО» договір фінансового лізингу №002035 (а.с.10-15, 17, 18), за яким відповідач зобовязався придбати трактор торгової марки «Dongfeng» та передати його у користування ОСОБА_1, а позивач зобовязався сплатити на користь ТОВ «ЛК «ВАШ АВТО» адміністра-тивний та авансовий платежі, комісію за передачу предмета лізингу.
Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодер-жання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені части-нами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України міст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Так, за правилом ч.1 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є не-справедливими.
Як розяснив Верховний Суд України в справі №6-2766цс15, аналізуючи норму ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності; по-друге, умови дого-вору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими є, зокрема, умови дого-вору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, ви-робника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобовязань, включаючи умови про взаємозалік, зобовязання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; на-дання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без вста-новлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (вико-навця, виробника) у звязку з розірванням або невиконанням ним договору.
Встановлено, що в договорі фінансового лізингу №002035 від 10 березня 2016 року викладені тільки умови про відповідальність позивача. Умови про відповідальність ТОВ «ЛК «ВАШ АВТО» за невиконання або неналежне виконання обовязку по передачі предмета лізингу взагалі відсутні. Крім того, договором зовсім не передбачені права ОСОБА_3 стосовно відповідача у випадку неналежного виконання покладених на ньо-го обовязків. Ці обставини свідчать про те, що умови договору є несправедливими та призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін.
З огляду на це суд вважає, що зміст договору фінансового лізингу №002035 від 10 березня 2016 року не відповідає ч.1 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до ч.1 ст.808 ЦК України якщо вибір продавця (постачальника) пред-мета лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець (постачальник) та лізингодавець несуть перед лізингоодержувачем солідарну відповідальність за зобовязанням щодо про-дажу (поставки) предмета договору лізингу.
Встановлено, що згідно з пунктом 1.4 договору ТОВ «ЛК «ВАШ АВТО» не відпові-дає перед позивачем за невиконання будь-якого зобовязання щодо якості, комплект-ності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення не-справностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гаран-тійних вимог, монтажу.
Однак в договорі ОСОБА_1 визначив лише ідентифікуючі ознаки трактора, який він бажав отримати у користування. Обрати продавця предмета лізингу повинен був ТОВ «ЛК «ВАШ АВТО», а не позивач. В такому випадку продавець та лізингодавець повинні нести солідарну відповідальність перед лізингоотримувачем.
З огляду на це суд вважає, що пункт 1.4 договору фінансового лізингу №002035 від 10 березня 2016 року суперечить ч.1 ст.808 ЦК України.
Крім того, як розяснив Верховний Суд України в справі №6-2766цс15, виходячи з аналізу норм чинного законодавства договір фінансового лізингу за своєю правовою при-родою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу.
Відповідно до ч.2 ст.799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.
Згідно з ч.1 ст.220 цього Кодексу у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Встановлено, що договір фінансового лізингу був укладений лише в простій пись-мовій формі та нотаріально не посвідчувався. Ця обставина свідчить про недотримання ч.2 ст.799 ЦК України під час його укладення.
З огляду на це суд вважає, що договір фінансового лізингу №002035 від 10 березня 2016 року належить визнати недійсним.
Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.
Відповідно до ч.2 ст.216 ЦК України якщо у звязку із вчиненням недійсного право-чину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підляга-ють відшкодуванню винною стороною.
Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України позивач зобовязаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.
В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що у звязку з укладенням договору фінансового лізингу ОСОБА_1 зазнав душевні переживання та у такий спосіб йому була заподіяна моральна шкода.
З огляду на це суд вважає, що підстави для стягнення з ТОВ «ЛК «ВАШ АВТО» на користь позивача моральної шкоди відсутні. У задоволенні позову в частині цієї вимоги належить відмовити.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Згідно з ч.3 цієї статті якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Встановлено, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору. Однак він витратив грошові кошти в розмірі 2500 гривень на оплату правової допомоги. Ця об-ставина підтверджується копією договору про надання юридичної допомоги (а.с.20), ко-пією акту прийняття-передачі послуг (а.с.22) та копією квитанції (а.с.21). Предявлений ним позов задоволений на 90,44%.
З огляду на це суд вважає, що з ТОВ «ЛК «ВАШ АВТО» на користь позивача нале-жить стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 2261 гривні. Крім того, з відпо-відача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 946 гривень.
Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ч.1-ч.3 ст.209, ст.ст.213-215, ч.1 ст.218, ч.1 ст.224 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відпові-дальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про визнання недійсним договору фінан-сового лізингу, стягнення грошових коштів та моральної шкоди задовольнити частково.
Договір фінансового лізингу №002035, укладений 10 березня 2016 року між ОСОБА_3 та товариством з обмеженою відповідальністю «ВАШ АВТО», визнати недійсним.
У задоволенні позову в частині вимоги про стягнення моральної шкоди ОСОБА_1 відмовити.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на користь ОСОБА_1 витрати на оплату правової допомоги в розмірі 2261 гривні.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» в дохід держави судовий збір в розмірі 946 гривень.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд про-тягом 10 днів з дня його оголошення.
Відповідач має право подати заяву про перегляд заочного рішення до Бориспіль-ського міськрайонного суду протягом 10 днів з дня отримання його копії. У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідач набуде право оскаржити заочне рішення до Апеля-ційного суду Київської області в загальному порядку.
Суддя
Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_4