22-ц/775/124/2016(м)
Головуючий у 1-й інстанції Мирошниченка Ю.М.
Суддя-доповідач Биліна Т.І.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

10 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючої - Биліни Т.І.,

суддів - Сорока Г.П., Бугрим Л.М.

при секретарі - Зал Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 грудня 2015 року про залишення без розгляду

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 грудня 2015 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ було залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 18 грудня 2015 року, справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач не мала можливості бути присутньою в судовому засіданні внаслідок хвороби, та неотримання СМС повідслення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 просили скаргу відхилити, ухвалу суду про залишення позову без розгляду залишити без змін.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, доводи апеляційної скарги підтримала.

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 305 ЦПК України така неявка не є перепоною для розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, заперечення проти апеляційної скарги ОСОБА_3 та його представника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновків, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для залишення заяви без розгляду стали неявки позивача в судові засідання 20 листопада 2015 року, 07.12.2015 року та 18.12.2016 року.

Залишаючи позов без розгляду відповідно до вимог ст. 207 ч. 1 п. 3 ЦПК України, суд виходив з того, що належним чином повідомлений позивач в судове засідання не з'явився повторно.

За змістом вимог ч. 3 ст. 169, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише в разі повторної неявки позивача, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка без поважних причин.

Позивач дійсно двічі поспіль не з'явилася в судові засідання, її доводи, що вона не отримувала SMS повідомлення непереконливі. Зазначені нею доводи спростовуються звітами суду про доставлені SMS, направлені їй на підставі особистої заяви.

Проте, суд першої інстанції не звернув уваги, що справа знаходиться на розгляді суду з січня 2015 року.

На час вирішення питання про залишення заяви без розгляду були порушені визначені ст. 157 ЦПК України строки розгляду справи. В порушення вимог ч. 2, обов'язкова в такому разі, ухвала про подовження розгляду справи судом не постановлялася.

Відповідно до правових позицій ВС України розумний строк визначається у кожній конкретній справі з урахуванням справедливого і своєчасного її розгляду, складністю справи; поведінкою заявника; процесуальними діями суду, але не більше строку, визначеного частиною першою статті 157 ЦПК. При цьому, якщо в одному провадженні об'єднані вимоги, для одних з яких законом установлений строк розгляду в один місяць, а для інших - у два місяці, справа підлягає розгляду і вирішенню в розумний строк, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі (п. 36 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12.06.2009 р. N 2).

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Під час розгляду справи позивач ОСОБА_2 неодноразово давала пояснення, надавала докази, висловлювала своє ставлення відносно доказів наданих іншою стороною, змінювала свої позовні вимоги, тобто у суду першої інстанції були усі підстави для розгляду справи по суті на підставі наданих позивачем доказів, навіть у її відсутність.

За наведених обставин та відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З врахуванням вимог ст.311 ч.1 п.3,4 ЦПК України, судова колегія скасовує ухвалу суду та матеріали справи направляє до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 311 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 грудня 2015 року про залишення без розгляду скасувати, справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: Л.М. Бугрим

Г.П. Сорока