Справа № 663/2192/16-ц
Провадження № 2-з/663/18/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року Суддя Скадовського районного суду Херсонської області Шульга К. М., розглянувши матеріали цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Скадовського районного нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсними укладені 12.07.2013 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки кадастровий номер :01:148:0008, розташованих за адресою: Херсонська обл., м. Скадовськ, вул. Леніна, 95.

Одночасно позивачем на підставі ст.152 ЦПК України подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок з належними до будинку надвірними будівлями та спорудами і земельну ділянку кадастровий номер :01:148:0008, розташовані за адресою: Херсонська обл., м. Скадовськ, вул. Леніна, 95. Заява мотивована тим, що відповідач в усній розмові повідомила позивачу про намір продати житловий будинок та купити собі житло в іншому місці, і начебто вже знайшла потенційного покупця.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

За загальним правилом, заявник зобовязаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

Аргументуючи свою заяву про забезпечення позову, позивач послався на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду чи зробити його неможливим у звязку з наміром відповідача продати будинок. Проте, доказів, які б свідчили про наявність вказаного наміру, та про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ст.151 ЦПК України і що така загроза є реальною, позивачем суду не надано. Тобто, ОСОБА_1 не обґрунтовано необхідність застосування саме такого виду забезпечення позову як арешт.

Крім того, заявником при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову не в повному обсязі сплачено судовий збір, який відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» складає 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч.8 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 цього Кодексу, повертає її заявнику.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст. 151-153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя К. М. Шульга