Справа № 357/3093/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бондаренко О. В. ,

при секретарі Кириченко Д. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду № 4 цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з даною заявою мотивуючи тим, що 09.03.2010 року народила доньку ОСОБА_2 батьком якої записаний ОСОБА_3. На час народження дитини вона в шлюбі не перебула, а відомості про батька в свідоцтві про народження записані за її вказівкою, відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. 23.10.2015 року між нею та громадянином ОСОБА_4 ОСОБА_5 було укладено шлюб. Вони з чоловіком спільно вирішили, що разом із її донькою ОСОБА_2 будуть проживати на території ОСОБА_4 ОСОБА_6, а вона з донькою подадуть документи на набуття громадянства цієї країни. Тому вона розпочала готувати документи для виїзду на постійне місце проживання до ОСОБА_4 ОСОБА_6 та набуття громадянства ОСОБА_4 ОСОБА_6. У консульстві їй повідомили, що для отримання її донькою постійного статусу громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_6, недостатньо Витягу з державного реєстру актів цивільного стану про те, що відомості про батька записано за її вказівкою, відповідно до ч.1 ст.135 СК України, оскільки ОСОБА_4 ОСОБА_6 та Україна входять до числа держав, які звязані Гаагською конвенцією «Про цивільно правові аспекти міжнародного викрадення дітей» від 20 жовтня 1980 року ( ОСОБА_4 ОСОБА_6 приєдналася до неї в 1991 році, Україна у 2006 році), а потрібно рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення про те, що ОСОБА_1 є матірю та єдиним законним представником, в тому числі з правом визначення місця проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, а відомості про батька дитини були внесені з її слів та за її вказівкою. Те, що вона, ОСОБА_1, є матірю та єдиним законним представником ОСОБА_2, а відомості про батька записано за її вказівкою та з її слів згідно ч.1 ст.135 СК України підтверджується документами доданими до заяви. Тому, заявник просить встановити, факт, що має юридичне значення, а саме що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 є матірю та єдиним законним представником своєї малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, запис про батька якої в Книзі реєстрації народження та Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України проведено за прізвищем матері, а імя та по батькові батька дитини вказані за вказівкою матері та з її слів згідно частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала обставини викладені у заяві та просила задовольнити вимоги в повному обсязі.

Представник заявника, адвокат за договором, ОСОБА_7 в судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязі та просив встановити, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 є матірю та єдиним законним представником своєї малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, запис про батька якої в Книзі реєстрації народження та Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України проведено за прізвищем матері, а імя та по батькові батька дитини вказані за вказівкою матері та з її слів згідно частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Представник заінтересованої особи, органу опіки та піклування виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, за довіреністю у справі, ОСОБА_8 в судовому засіданні заяву ОСОБА_1 підтримала.

Заінтересована особа, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, представника до суду не направив, про розгляд справи повідомлені належним чином, надав до суду клопотання про розгул справи без участі їх представника, заперечень на заяву не надав.

Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути визнані факти, що призводять до виникнення, зміни чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Ст. 242 ЦК України передбачає, що батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка міста Біла Церква Київської області, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.6,9,10).

Зі свідоцтва про народження серії І ОК № 308530 ( а.с.4 ), виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, вбачається, що заявниця є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, а батьком дитини записаний ОСОБА_3.

З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян ( а.с. 7-8) щодо актового запису про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, вбачається, що відомості про батька дитини внесені відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України за заявою матері дитини від 17.03.2010 року.

Згідно з частиною першою статті 135 СК України, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька записуються за її вказівкою у разі народження дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду.

Згідно із свідоцтвом про шлюб серії І-ОК № 186356 ( а.с. 10 на звороті), 23.10.2015 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_5, який було зареєстровано в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1698.

З копії паспорта та витягу з реєстру населення ( а.с.11-12), вбачається, що ОСОБА_5 є громадянином ОСОБА_6.

Відповідно до Гаагської конвенції «Про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей» від 20.10.1980 року, право заявниці одноособово представляти дитину за кордоном в стосунках з іншими особами та державами може бути піддане сумніву без закріплення його судовим рішенням.

В постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, які мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року (із змінами та доповненнями) розяснено, що суд може встановити факти, які за іноземним законодавством несуть за собою правові наслідки для заявника та рішення суду необхідно заявнику для застосування у відношеннях з громадянами інших держав.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява обгрунтована і підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 242 ЦК України, ст.ст. 6, 8, 209, 218, 221, 223, 235, 256, 259 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 є матірю та єдиним законним представником своєї малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, запис про батька якої в Книзі реєстрації народження та Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України проведено за прізвищем матері, а імя та по батькові батька дитини вказані за вказівкою матері та з її слів згідно частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_9