overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа № 750/8544/15-ц Провадження № 22-ц/795/2070/2016 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції - Карапута Л. В.
У Х В А Л А

20 жовтня 2016 року м. Чернігів

Суддя апеляційного суду Чернігівської області Бечко Є.М., перевіривши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 22 вересня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановив :

Не погоджуючись з вказаним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 22 вересня 2016 року представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Проте, апеляційне провадження не може бути відкрито з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок оплати та розміри ставок судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до п.п.6 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при подачі апеляційної скарги на рішення суду сплачується 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви іншої заяви і скарги.

Тобто, заявнику належало сплатити 3654 грн. 00 коп. (ставка, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви) х 110% = 4019 грн. 40 коп. судового збору.

ПАТ «Дельта Банк» при поданні апеляційної скарги не було сплачено судовий збір.

Крім того, в порушення п.3 ч.2 ст.295 ЦПК України в апеляційній скарзі не зазначено всіх осіб, які брали участь у справі. Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що інтереси відповідача ОСОБА_1 представляв ОСОБА_2, проте в апеляційній скарзі він не зазначений, не вказано його місце проживання та не надано копії апеляційної скарги для направлення всім сторонам.

Невідповідність апеляційної скарги вимогам ст.295 ЦПК України унеможливлює всебічний та об'єктивний розгляд справи, утруднює здійснення захисту порушених прав.

За таких обставин апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» необхідно залишити без руху, надавши п'ятиденний строк для усунення зазначених вище недоліків.

Керуючись ст.ст. 121, 297 ЦПК України суддя

ухвалив :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 22 вересня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, залишити без руху.

Запропонувати заявнику сплатити судовий збір у сумі 4019 грн. 40 коп., на розрахунковий рахунок №0002, отримувач УК у м.Чернігові (м.Чернігів) 22030101, , банк ГУДКСУ у Чернігівській області, МФО 853592 із зазначенням відомостей про те, за яку саме дію сплачується судовий збір, надати оригінали квитанції або платіжного доручення про сплату судового збору та виправлену апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії даної ухвали до канцелярії апеляційного суду Чернігівської області.

Копію ухвали направити заявнику, роз'яснивши, що в разі невиконання зазначених недоліків, апеляційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута.

СуддяЄ. М. Бечко
Справа № 750/4091/16-ц
Провадження № 2-во/750/88/16
У Х В А Л А

21 жовтня 2016 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Коверзнева В. О.; з участю секретаря судового засідання Мачачі І. П.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 про виправлення описок у виконавчих листах,

в с т а н о в и в:

12.09.2016 року Деснянським районним судом міста Чернігова було видано виконавчі листи про зобовязання публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» застосувати до ОСОБА_2 як позичальника за кредитним договором (кредитна картка № 941041) пільгу, встановлену частиною пятнадцятою статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо ненарахування процентів на час особливого періоду, який діє згідно Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014; зобовязання публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» списати нараховані ОСОБА_2 за період з 17.03.2014 року по 25.05.2016 року включно проценти за користування кредитними коштами (кредитна картка № 941041) в сумі 13115 (тринадцять тисяч сто п'ятнадцять) грн 12 коп., та зарахувати вказану суму в рахунок погашення основної суми боргу (тіла кредиту).

При цьому у виконавчих листах невірно зазначена адреса місця знаходження відповідача, і замість «м. Київ» вказано «м. Чернігів».

17.10.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про виправлення допущених описок у виконавчих листах, яку просив розглянути за його відсутності.

Сторони у судове засідання не зявилися, про розгляд заяви сповіщалися належним чином.

Відповідно до частини другої статті 197 ЦПК України заяву розглянуто без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі.

Оскільки невірне написання судом у виконавчих листах адреси місця знаходження відповідача підтверджується матеріалами справи (а. с. 1), допущені описки підлягає виправленню.

Керуючись статтями 208 210, 293, 369 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

заяву задовольнити.

Виправити у виконавчих листах від 12.09.2016 року, виданих на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.08.2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про зобовязання вчинити певні дії, описки в написанні адреси місця знаходження відповідача з «м. Чернігів» на «м. Київ».

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області протягом пяти днів з дня отримання її копії в порядку, передбаченому статтею 294 ЦПК України.

Суддя В. О. Коверзнев
Справа № 502/63/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Масленикова О.А., при секретарі Кітреску О.М.

розглянувши цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про розірвання шлюбу

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем та в позові зазначила, що сімейні стосунки між ними фактично припинено з жовтня 2015 року в звязку з несумісністю характерів. Від шлюбу є неповнолітня дитина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В звязку з тим, що сімейні стосунки припинено, позивач вважає, що збереження сім'ї неможливе та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачем було надано заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 надав заяву згідно якої проти позову не заперечує, заперечень на позов не має та просить розглянути справу за його відсутності.

Вивчивши доводи позивача, викладені в позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

В судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін зареєстровано 13.06.2006 року Виконкомом Вилківської міської ради Кілійського р-ну Одеської області, запис акта про шлюб № 14.

Відповідно до свідоцтва про народження виданого Виконавчим комітетом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області, запис акта про народження № 112 - сторони є батьками неповнолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має в сім'ї рівні права та обов'язки. За правилами ст. ст. 110, 114 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Фактичні взаємини подружжя свідчать про неможливість збереження сім'ї, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, внаслідок чого шлюб сторін підлягає розірванню.

Керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 112, СК України, ст. ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_3 /Марченко/ ОСОБА_4 та ОСОБА_2, зареєстрований 13.06.2006 року Виконкомом Вилківської міської ради Кілійського р-ну Одеської області, запис акта про шлюб № 14.

Після реєстрації розірвання шлюбу прізвища сторін залишити без змін.

Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_5
Справа № 750/8356/16-ц
Провадження № 2/750/2435/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2016 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
головуючого судді Супруна О.П.
за участю секретаря Носенко М.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
06 вересня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені.
До початку судового засідання через канцелярію суду позивач подала суду письмову заяву, в якій просила позов задовольнити, а справу розглядати без її участі, дала згоду на заочний розгляд справи.
Відповідач до суду не зявився, про час і місце розгляду справи оповіщався у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив, у звязку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 травня 2010 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).
Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки не підтримують, поновлювати їх наміру не мають, примирення та збереження сімї вважають неможливим.
Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам позивача.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 104, 105, 110 - 112 СК України, ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212 - 215, 224 - 226, 228, 292, 294, 367 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 28 травня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, Україна, актовий запис № 617.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Чернігівської області.
Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Суддя О.П. Супрун
У Х В А Л А

Справа №348/1616/16-ц

20 жовтня 2016 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.

секретаря: Боєчко О.Р.

з участю позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В судовому засіданні від відповідача поступило клопотання, в якому просить суд надати їм строк на примирення, оскільки вважає, що є ще надія на збереження сімї, у них є неповнолітня дитина, заради якої необхідно зберегти сімю.

Позивач в судовому засіданні категорично заперечив проти надання строку на примирення, оскільки вважає, що їхні сімейні відносини остаточно розірвані і відновлені бути не можуть, шлюб носить формальний характер і примирення між ними не можливе. Просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати.

Суд, розглянувши клопотання відповідача, вислухавши думку позивача, перевіривши матеріали справи прийшов до висновку, що клопотання підлягає до задоволення і сторонам слід надати строк для примирення, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

В судовому засіданні встановлено, що є ще надія для збереження даної сімї. Крім того, в сторін від шлюбу є неповнолітня дитина, в інтересах якої також слід прийняти заходи для збереження шлюбу.

У відповідності до ч. 5 ст. 191 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і визначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців, а згідно п. 7 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобовязаний зупинити провадження у справі про розірвання шлюбу у разі надання сторонам строку для примирення.

На підставі ст. 111 Сімейного кодексу України, керуючись ч. 5 ст. 191, п. 7 ч. 1 ст. 201, ст. 210 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відкласти на три місяці, надавши цей строк сторонам для примирення та налагодження подружнього життя.

Провадження по справі зупинити до закінчення наданого строку для примирення сторін.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині зупинення провадження по справі подається протягом 5 днів з дня її проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.

Ухвала суду в частині надання сторонам строку для примирення оскарженню не підлягає.

Суддя Міськевич О.Я.
Справа № 758/8455/16-ц
У Х В А Л А

про повернення позову

31 серпня 2016 року суддя Подільського районного суду м.Києва Ларіонова Н. М. , розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Подільського районного суду м.Києва надійшла вищевказана позовна заява, в якій позивач просить: визначити безпідставними нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги; визначити відсутність договірних відносин,що є порушенням з боку відповідача; зобов'язати комунальне підприємство укласти з власниками «Типовий договір»,про центральне опалення, гаряче та холодне водопостачання; зобов'язати КП укласти з власниками «Типовий договір» про надання послуг утримання будинку та прибуткової території; визначити безпідставними нарахування плати за утримання будинку прибуткової території в умовах відсутності оформлення виконавчих послуг; зобов'язати КП сформувати тариф за утримання будинку; визначити незаконне застосування боргу КП тарифів; зобов*язати КП скасувати зайві нарахування з оплати за послуги з центрального опалення.

Ухвалою від 11.07.2016 р. вказаний позов на підставі ст.121 ч.1 ЦПК України був залишений без руху з наданням позивачеві строку для усунення недоліків позовної заяви, а саме: подання позову відповідно до вимог ст.ст.119, 120 ЦПК України та сплата судового збору. Копія ухвали була надіслану на адресу, вказану позивачем у позовній заяві. Поштовим віддаленням копія даної ухвали повернута на адресу суду із зазначенням відсутності № будинку, вказаного позивачем як адреса місця проживання. Позивач не цікавився ходом розгляду її позовної заяви.

У встановлений законом термін та до теперішнього часу недоліки по даній позовній заяві позивачем не усунуті, клопотання в порядку ст.82 ЦПК України від позивача не надходило, підстави для відстрочення позивачеві судових витрат на стадії відкриття провадження в матеріалах позову відсутні. В зв'язку з цим, відповідно до ст.121 ч.2 ЦПК України, вказаний позов вважається неподаним та підлягає поверненню позивачеві.

Повернення позову не перешкоджає повторному зверненню позивача із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.121 ч.2, 208-210 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю про зобов'язання вчинити дії- повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м.Києвашляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі поданняапеляційноїскаргиухвала, якщоїї не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяН. М. Ларіонова
У Х В А Л А

12 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 8 жовтня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 6 вересня 2007 року між ним та ОСОБА_4 укладено кредитний договір на підставі якого ОСОБА_4 отримав кредит в сумі 66 100,33 долара США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10,08 % на рік з кінцевим терміном повернення 5 вересня 2014 року. Відповідач свої обов'язки належним чином не виконував, тому станом на 2 лютого 2012 року утворилася заборгованість в сумі 52 532,26 доларів США.

У рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_4 6 вересня 2007 року укладено договір застави рухомого майна, згідно якого ОСОБА_4 надав в заставу автомобіль Toyota Camry.

Крім того, 20 жовтня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк») укладено договір поруки № 167 на суму 10 тис грн.

ОСОБА_4 свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, тому позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 8 жовтня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2016 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 8 жовтня 2015 року в частині обґрунтування підстав відмови у задоволенні позову - змінено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки викладені в касаційній скарзі доводи про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень потребують перевірки.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

Б.І.Гулько

С.Ф. Хопта
УХВАЛА

06 жовтня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Завгородня І.М., перевіривши матеріали за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду м. Києва

від 30 червня 2016 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про забезпечення позову Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Луч АО», про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

До суду касаційної інстанції надійшла вищевказана касаційна скарга, яка не відповідала вимогам ст. 326 ЦПК України.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 липня 2016 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків (надати квитанцію про оплату судового збору у розмірі 275 гривень 60 копійок та належним чином завірену судом копію оскаржуваної ухвали апеляційної інстанції) до 28 серпня 2016 року, але не пізніше п'яти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Станом на 06 жовтня 2016 року недоліки касаційної скарги ОСОБА_2 не усунуто.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 1, 3, 4, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 20, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 31-33 частини першої статті 293 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку і ухвали апеляційного суду, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню в справі.

Виходячи зі змісту вказаної статті, ухвала про забезпечення позову не перешкоджає подальшому провадженню у справі, а тому скарга на неї не може бути прийнята до провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

На підставі наведеного відповідно до вимог ст. 121 ЦПК України касаційну скаргу слід визнати неподаною й повернути.

Керуючись ст. ст. 121, 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2016 року визнати неподаною і повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.М. Завгородня