Ухвала

Іменем України

11 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Умнової О.В.,

ФаловськоїІ.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за весь час прострочення виконання судового рішення за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25 квітня 2014 року з ОСОБА_3 на її користь стягнуто судові витрати в розмірі 11 148 грн. 70 коп. Посилаючись на те, що вказане судове рішення було виконано відповідачем лише 07 травня 2015 року, позивачка просила стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 355 грн. 53 коп. та інфляційні втрати у розмірі 9 030 грн. 45 коп.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02 вересня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3 % річних у розмірі 320 грн. 72 коп. та інфляційні втрати за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 6 131 грн. 78 коп. В задоволенні іншої частини позову відмовлено. Розподілено судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати судове рішення апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, й залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов, апеляційний суд, правильно застосувавши положення ст. ст. 11, 625 ЦК України, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що відповідач несвоєчасно виконав своє грошове зобов'язання перед позивачем яке виникло на підставі судового рішення, та яке полягало у сплаті грошей.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 19 листопада 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: О.В. Умнова

І.М.Фаловська