Справа № 127/3571/16-ц Провадження № 22-ц/772/2107/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 50Доповідач Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2016 року в справі за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

встановила:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 05.11.2012 року у справі №212/12490/2012 присуджено стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.09.2012 року і до повноліття дитини.

Оскільки відповідач вдруге одружився, та має від цього шлюбу двоє малолітніх дітей, утримує двох дітей та дружину, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, з роботи позивач звільнився та на даний час не працює, разом з дружиною погашають декілька кредитів, які вимушені були оформити задля споживчих цілей, матеріальне становище ОСОБА_3 різко погіршилось, що стало підставою звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів.

В суді першої інстанції представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив змінити розмір аліментів з 1/4 частини всіх видів доходу на 500 грн. щомісячно.

Відповідач позов не визнала.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Змінено розмір аліментів, які стягуються за рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 05.11.2012 року у справі №212/12490/2012 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 1/4 частини всіх видів доходу на 700 грн. щомісячно. В задоволенні решти позову відмовлено.

Відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі, посилаючись на те, що дане рішення ухвалене при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Представник позивача у своїх запереченнях на скаргу її не визнав, вказавши, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Частково задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з того, що позивач довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог. Проте суд прийшов до висновку, що позивач спроможний сплачувати аліменти на дитину в сумі 700 грн. щомісячно, а не 500 грн., як просив ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них.

Судом встановлено, що з часу постановлення судового рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 05.11.2012 року у справі №212/12490/2012 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів змінився матеріальний стан останнього. Він перебував на обліку в Лівобережному МЗЦЗ з 01 вересня 2015 року по 28 січня 2016 року як безробітний, на даний час не працює. Вдруге одружився та від шлюбу народилося двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, яких він утримує разом з дружиною, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. Здійснює виплати по погашенню споживчого кредиту.

Суму аліментів у розмірі 500 грн., яку позивач просить стягувати на кожну дитину, суд визнає такою, що не може належно забезпечити повноцінне харчування, одяг, розвиток та виховання дитини.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, подані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання ОСОБА_2 на те, що змінюючи розмір аліментів шляхом їх встановлення у твердій грошовій сумі, районний суд не звернув увагу на те, що чинним законодавством передбачена лише можливість зміни розміру аліментів, а не встановленого способу їх стягнення не заслуговують на увагу з наступних підстав.

В постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року, справа №143цс13, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, визначено правову позицію по вибору правової норми, що підлягає застосуванню до таких спірних правовідносин.

Верховний Суд України встановив, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_7

Судді: (підпис) ОСОБА_8

(підпис) ОСОБА_9

З оригіналом вірно:

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.