Справа № 314/3493/16-ц Провадження № 2/314/794/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2016 року Вільнянський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого - судді Кіяшко В.О.,

за участю відповідача ОСОБА_1,

секретар Павлівська І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье», звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в позові посилається на те, що між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем було укладено договір № Р24.233.70619 від 18.12.2014 р., відповідно до якого, ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 25000 грн., зі сплатою 15% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів.

В подальшому ПАТ «Ідея Банк» відступив право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» відповідно до договору факторингу № 31/12-1 від 31.12.2015 року.

Позивач свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі 25000 грн., зі сплатою 15% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Відповідач не виконав взяті на себе зобовязання за договором, у звязку з чим, станом на 21.03.2016 року заборгованість по вказаному договору становить 33996,82 грн.

У звязку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Представник позивача, ОСОБА_2, у звязку з неможливістю бути присутньою в судовому засіданні, надала заяву, в якій просила суд розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти задоволення позову не заперечував.

Суд, заслухавши відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає повному задоволенню з таких підстав.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязання є правовідношення, в яких одна сторона (відповідач) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.12.2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № Р24.233.70619, на підставі якого ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 25000 грн., зі сплатою 15% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачу кредит. В подальшому первинним кредитним договором було відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» згідно договору факторингу № 31/12-1 від 31.12.2015 року.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

З вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України вбачається, що захисту підлягають порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси.

Правовідносини що склалися між сторонами, є договірними і врегульовані статтями 526, 527, 530, 610-611, 625, 1049, 1054 ЦК України.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 525-526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених особами вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Судом встановлено, що в порушення норм закону і умов кредитного договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 21.03.2016 року в розмірі 33996,82 грн., яка складається з наступного: 24893,57 грн. заборгованість за кредитом, 9103,25 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями.

Враховуючи викладене, позов є обґрунтованим, право позивача підлягає захисту, а позов до задоволення у повному обсязі.

Відповідно вимогам ст. 88 ЦПК України з відповідача варто стягнути на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі: 1378,00 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-228 ЦПК України, ст. ст. 16, 526, 530, 625, 1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії СА № 129551 від 03.08.1996 року, виданий Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» заборгованість за кредитним договором № Р24.233.70619 від 18.12.2014 р. у розмірі 33996,82 грн., яка складається з наступного: 24893,57 грн. заборгованість за кредитом, 9103,25 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями. Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії СА № 129551 від 03.08.1996 року, виданий Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье», судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В. О. Кіяшко

30.08.2016