Справа № 166/1368/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Фазан О.З.
Провадження № 22-ц/773/287/16 Категорія: 30 Доповідач: Антонюк К. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого-судді - Антонюк К.І.,

суддів - Свистун О.В., Здрилюк О.І.,

при секретарі - Кирилюку О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення коштів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Камінь-Каширська районна державна адміністрація, про виселення з будинку, зняття з реєстрації та відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 23 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 23 грудня 2015 року первинний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану шкоду у розмірі 37147 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 730 гривень 80 копійок.

Постановлено накладений арешт на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 власником якого згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 33388280 від 10.02.2015 року є ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 скасувати після виконання рішення суду.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Виселено ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з житлового будинку, який розміщений в АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 про зняття з реєстрації ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4,ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з житлового будинку, який розміщений в АДРЕСА_1

Відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 26780 гривень 71 копійки завданої майнової шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в рівних частинах з кожного по 243 гривні 60 копійок.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та відмови в зустрічному позові ОСОБА_2 з ухваленням нового рішення про задоволення її позовних вимог повністю та відмови в позові ОСОБА_1

Сторони будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явились.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, залишивши рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення коштів ОСОБА_1 обґрунтовувала свої вимоги тим, що в скрпні 2013 року між нею та відповідачкою у справі ОСОБА_2, її чоловіком ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року була досягнута домовленість про придбання згідно договору купівлі-продажу будинку за адресою: АДРЕСА_1 за 40 000 грн., власником якого був чоловік відповідачки. На виконання домовленості вона передала 20.08.2013 року відповідачу 1 000 доларів США як аванс, у вересні-грудні 2013 року сплатила 8 000 грн., у січні-березні 2014 року - 6 000 грн. У зв'язку з тим, що відповідач вимагає повернення нею за будинок 5 000 доларів США, звернулась з позовом про її виселення, тому просила повернути сплачені кошти і судові витрати.

Задовольняючи позов в цій частині суд першої інстанції виходив з того, що передані відповідачу кошти на виконання домовленості про купівлю-продаж будинку в дальнійшому є авансом, тому у зв'язку з неукладенням договору купівлі-продажу ці кошти підлягають поверненню.

Відповідно до ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу і способом забезпечення позову.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, яке б мало випливати із договору, укладеного між сторонами.

Тобто, правила ст.571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, застосовується у випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін.

У разі, коли сторони лише домовились укласти в дальнійшому договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання домовленості платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавались.

Як встановлено судом і ці обставини підтвердили сторони, що в серпні 2013 року ОСОБА_2, її чоловік ОСОБА_10 домовились з ОСОБА_1 про купівлю-продаж житлового будинку в АДРЕСА_1 однак договору купівлі-продажу між сторонами не було укладено.

На виконання домовленості про продаж будинку ОСОБА_1 20.08.2013 року передала ОСОБА_2 та ОСОБА_10 1 000 доларів, з вересня 2013 року по березень 2014 року по 2 000 грн. щомісячно на суму 14 000 грн. Ці обставини підтверджуються розпискою ОСОБА_2, ОСОБА_10 про отримання коштів від ОСОБА_1 (а.с. 4).

Також з матеріалів справи вбачається, що на момент домовленості між сторонами будинок належав в порядку спадкування чоловікові відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_10, який прийняв спадщину після смерті батьків ОСОБА_11, ОСОБА_12, однак не оформив своїх спадкових прав.

Після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок 10.02.2015 року видано ОСОБА_2

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять не тільки права, а і усі обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки сторони лише домовились про продаж будинку, однак договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону укладено не було, тому сплачені кошти в розмірі 1 000 доларів та 14 000 грн. є авансом і підлягають поверненню в тому розмірі, в якому вони передавалися.

У зв'язку з тим, що ці кошти були отримані ОСОБА_10, ОСОБА_2, яка після смерті чоловіка є власником усього будинку, тому суд першої інстанції правильно стягнув передані ОСОБА_1 кошти з ОСОБА_2 з розрахунку курсу іноземної валюти до гривні станом на 23.12.2015 року.

Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що 23.08.2013 року від ОСОБА_1 отримано 8 000 грн., а не 1 000 доларів спростовані розпискою про отримання коштів в іноземній валюті в розмірі 1 000 доларів (а.с. 4).

Звертаючись до суду з зустрічним позовом ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_1 26 780 грн. Вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 проживаючи з сім'єю в будинку з 20.08.2013 року по 15.11.2015 року не здійснювала оплату за оренду житла, орендна плата за місяць становила 850 грн., всього підлягає стягненню 22 950 грн. Крім того, спричинено їй майнову шкоду використанням шляхом спалювання без її згоди лісоматеріалів на суму 1 250 грн., пошкоджено диван та ліжко вартістю 900 грн., зрізані фруктові дерева біля будинку, вартість яких складає 1 600 грн.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову в стягненні орендної плати суд першої інстанції виходив з того, що договір оренди (найму) житла між сторонами не укладався, а тому відсутні зобов'язання, що випливають з договору оренди, в тому числі щодо здійснення оплати за користування житлом.

Відповідно до ст.810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Договір найму житла укладається у письмовій формі (ч.1 ст.811 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що договір оренди житла між сторонами не укладався.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 плати за користування житлом.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У справі відсутні докази, які б свідчили, що диван та ліжко на момент поселення ОСОБА_1 в будинок були в належному стані, та використання ОСОБА_1 лісоматеріалів, належних ОСОБА_2 або її чоловікові, а тому висновки суду щодо недоведеності спричиненої шкоди позивачу за зустрічним позовом відповідають матеріалам справи.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 не надано суду документів, які б підтверджували її право користування або право власності в установленому законом порядку земельною ділянкою, на якій були розміщені фруктові дерева, тому її вимоги щодо відшкодування збитків, спричинених знищенням цих насаджень не можуть бути задоволені.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст.152 ЗК України право вимоги щодо усунення будь-яких порушень прав на землю і відшкодування збитків надано власнику земельної ділянки або землекористувачу.

З огляду на вищевказане колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до вимог матеріального та процесуального права. Підстав для його зміни чи скасування немає.

Рішення суду в частині виселення ОСОБА_1 і членів її сім'ї з житлового будинку не оскаржувалось.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317. 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 23 грудня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: