Справа № 462/2017/15 Головуючий у 1 інстанції: Колодяжний С.Ю.
Провадження № 22-ц/783/3053/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Зверхановської Л.Д.

суддів: Богонюка М.Я., Шеремети Н.О.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: позивача ОСОБА_2, представника відповідача

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Державного навчального закладу «Львівське вище професійне художнє училище» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 березня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 11 березня 2016 року задоволено позов ОСОБА_2 до Державного навчального закладу «Львівське вище професійне художнє училище», третя особа ОСОБА_4, про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Визнано незаконним та скасовано наказ №103-к від 19.12.2014 року про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_5 навчальний заклад «Львівське вище професійне художнє училище».

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права та з неповним зясуванням обставин справи. Вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку з приводу неврахування відповідачем попередньої поведінки позивача при обранні виду стягнення. Крім того вказує, що районним судом не взято до уваги того, що згідно вимог ст.ст.147, 149 КЗпП України догана є найменш суворим видом стягнення, який роботодавець може застосувати за будь-яке порушення трудової дисципліни. Звертає увагу суду на те, що про обставини створення первинної профспілкової організації відповідачу стало відомо лише під час судового розгляду справи по суті, а не в момент притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності. Вважає, що районний суд незаконно відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження по справі для запиту згоди первинної профспілкової організації на притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Статтею 43 Конституції України проголошено право кожної людини на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, які він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та закріплено гарантії реалізації права на працю, що включає право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом.

Відповідно до ст. 5-1 Кодексу законів про працю України держава гарантує правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно ст.139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до ст. 147 Кодексу законів про працю України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків, що проявились в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер.

Дисциплінарне стягнення - передбачений в нормативно-правовому акті захід примусового впливу, що застосовується органом, якому надано право прийняття на роботу даного працівника відповідно до його компетенції, за вчинений дисциплінарний проступок. Власник підприємства чи уповноважений власником орган не вправі змінювати на свій власний розсуд заходи дисциплінарного стягнення.

Згідно зі ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до ст. 148 Кодексу законів про працю України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно роз'яснень, викладених в п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ щодо притягнення працівників до дисциплінарної відповідальності, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Районним судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 2003 року працює в ДНЗ «ЛВПХУ», з 01.09.2008 року його переведено з посади викладача на посаду керівника фізичного виховання.

Наказом директора ДНЗ «ЛВПХУ» ОСОБА_4 №103-к від 19.12.2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» керівнику фізичного виховання ОСОБА_2 оголошено догану у звязку з проникненням в опломбоване приміщення та навмисним його пошкодженням.

Колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що станом на день винесення наказу 19.12.2014 року у відповідача не було обєктивних, документально підтверджених даних про те, що ОСОБА_2 здійснив проникнення в опломбоване приміщення та навмисно його пошкодив, оскільки в акті від 05.12.2014 року зафіксовано факт відсутності верхнього замка, внутрішніх дверей і матеріальних цінностей, а не проникнення і пошкодження приміщення ОСОБА_2, письмові пояснення ОСОБА_2 від 19.12.2014 року дані ним на предмет інвентаризації необлікованих матеріальних цінностей, а не щодо проникнення чи пошкодження приміщення, а також відсутнє підтвердження того, що результати перевірки органів внутрішніх справ щодо проникнення в приміщення були відомі адміністрації училища станом на 19.12.2014 року. Щодо відсутності матеріальних цінностей, які описані згідно акту опису необлікованих матеріальних цінностей по шейпінг - залу від 27.11.2014 року, в тому числі килимового покриття, а також вказаних в акті від 05.12.2014 року світильників, розеток, то відсутність вказаного не ставиться в вину ОСОБА_2, а згідно оскаржуваного наказу йому оголошено догану за несанкціоноване проникнення і пошкодження приміщення.

Директора ДНЗ «ЛВПХУ» ОСОБА_4 листом від 26.09.2014 року згідно Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» повідомлено про створення первинної організації Вільної профспілки освіти і науки України ДНЗ «ЛВПХУ». Керівний орган профспілки - Профспілковий комітет: голова - ОСОБА_2, заступник голови - ОСОБА_6, члени профкому - ОСОБА_7

Згідно виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців, така профспілкова організація зареєстрована 04.11.2014 року, її керівник - ОСОБА_2

Повідомлення про здійснену реєстрацію також було скеровано директору ДНЗ «ЛВПХУ» ОСОБА_4 13.11.2014 року.

Частина перша статті 252 КЗпП України формулює загальне положення, яке покладає на власника або уповноважений ним орган обов'язок створення для працівників підприємства, установи, організації обраних до складу виборної профспілкової організації, можливості для здійснення їхніх повноважень.

Частиною другою статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» і частиною другою статті 252 КЗпП України передбачено, що однією з гарантій можливості здійснення такими особами своїх повноважень є заборона притягнення їх до дисциплінарної відповідальності без попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є.

Згідно роз'яснень, викладених в п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у тих випадках, коли крім додержання загальних вимог щодо порядку звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу згідно з чинним законодавством на звільнення певних категорій працівників (наприклад, неповнолітніх, працівників, обраних до складу народних депутатів, профспілкових органів, ради (правління) підприємства, ради трудового колективу) необхідна також згода відповідного органу, вона має бути і в тому випадку, коли за ст.43-1 КЗпП допускається звільнення без згоди профспілкового органу підприємства, установи, організації (крім ліквідації). Якщо за положеннями чинного законодавства у цих випадках згода відповідного органу має бути попередньою, суд бере до уваги лише таку згоду, оскільки іншого законом не передбачено.

Оскільки до накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани на ОСОБА_2, який є головою профкому Вільної профспілки освіти і науки України ДНЗ «ЛВПХУ» попередня згода відповідного профспілкового органу не була отримана, то колегія суддів вважає правильним висновок районного суду про достатність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги у тій частині, що районний суд незаконно відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження по справі для запиту згоди первинної профспілкової організації на притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2, на думку судової колегії, є неспроможними.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржене рішення у повній мірі відповідає даним вимогам, а твердження апелянта про те, що рішення суду є незаконним, безпідставними..

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного навчального закладу «Львівське вище професійне художнє училище» відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: