АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.

при секретарі: Литвиненко Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про зобов'язання вчинити дії,-

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою представником ОСОБА_2

на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову. Посилається на незаконність та необґрунтованість постановленої ухвали, порушення судом норм процесуального права, не встановлення судом обставин, що мають значення для питання про забезпечення позову, недотримання Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини ( стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Справа №759/8244/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11166/2016
Головуючий у суді першої інстанції: А.П. Чала
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д. Поливач
В обґрунтування вказав на те, що суд невірно зазначив предмет спору, зазначаючи що він звернувся із вимогою щодо своєчасного розгляду заяви від 30.07.2010 року про надання у власність земельної ділянки. Натомість позивач звернувся до суду із вимогою про зобов'язання відповідача погодити у порядку визначеному Земельним кодексом України вже виготовлений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки №10 площею 0,10 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, та споруд за адресою: АДРЕСА_1. Якщо суд вважає, що вжиття заходів забезпечення позову на всю ділянку площею 50030 кв.м. (кадастровий номер НОМЕР_1) порушує принцип співмірності, то він вправі був задовольнити заяву позивача лише в частині та вжити заходів забезпечення позову тільки до АДРЕСА_1, яка проектується до відведення позивачу.

Сторони (їх представники) у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення. Колегія суддів розцінила причини неявки сторін та їх представників як неповажні та дійшла висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України. Колегія суддів розглянула справу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Розглянувши справу у межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, у провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про зобов'язання вчинити дії.

Разом із позовом ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку 50 030 кв.м. (кадастровий номер НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1, за рахунок частини якої відводиться земельна АДРЕСА_1 ОСОБА_1 площею 0,10 га з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; заборонити Київській міській Раді вчиняти дії щодо розгляду на пленарних засіданнях сесії Київської міської Ради питання про передачу фізичним чи юридичним особам у власність, оренду, постійне користування земельної ділянки площею 50 030 кв.м. (кадастровий номер НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1, за рахунок частини якої відводиться земельна АДРЕСА_1 ОСОБА_1 площею 0,10 га з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Так, відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. 1, 2 ч. 1, ч. 3 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду

забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Порушуючи питання про забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач, останній вказував, що відповідач має намір розпорядитися спірною земельною ділянкою на користь Прокуратури м. Києва або на користь ЖБК «Учасник АТО».

Так, відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд виходив із невідповідності та неспівмірності способу забезпечення позову заявленим позовним вимогам, а забезпечення позову у такий спосіб, про який просить позивач, явно виходить за межі заявлених ним позовних вимог і може привести до порушення прав та інтересів інших осіб, які мають права або бажають їх мати стосовно земельної ділянки, щодо якої заявлені вимоги про забезпечення позову. Також, на час розгляду питання про забезпечення позову, в справі були відсутні докази про те, кому належать права на земельну ділянку площею 50 030 кв.м. (кадастровий номер НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1, для вирішення питання про те, чиїх інтересів буде стосуватися забезпечення, у разі задоволення заяви.

Відповідно до позовних вимог, ОСОБА_1 просить суд зобов'язати Київську міську раду розглянути по суті питання про погодження проекту землеустрою щодо відведення йому земельної АДРЕСА_1. Тобто, будь - яких вимог щодо своїх прав на зазначену земельну ділянку позивач не заявляє, він лише просить суд зобов'язати відповідача вчинити певні дії. Така вимога позивача не потребує забезпечення у спосіб обраний позивачем тому що, навіть якщо позов буде задоволено, не буде існувати труднощів у виконанні такого рішення суду.

Колегія суддів цілком погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону, є обґрунтованими, оскільки позивачем не доведено що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, адже у разі задоволення позову ОСОБА_1. буде вирішено питання виключно про зобов'язання Київської міської ради розглянути по суті питання про погодження проекту землеустрою щодо відведення йому земельної АДРЕСА_1.

Оскаржувану ухвалу, на думку колегії суддів, постановлено з додержанням вимог закону. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведених вище висновків.

З врахуванням вищевикладеного, підстави для скасування оскаржуваної ухвали і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2, відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: