№ 366/196/16-ц
№ 4-с/366/4/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року Іванківський районний суд Київської області у складі головуючої судді Слободян Н.П., при секретарі Мартовицькій Н.Є., з участю державного виконавця Яковенка Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків справу за скаргою ОСОБА_1 на постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іванківського міжрайонного управління юстиції Київської області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.03.2010 року, постанови про арешт майна боржника від 06.07.2010 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати дії державного виконавця Яковенка Ю.В. незаконними та скасувати його постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.03.2010 року, постанови про арешт майна боржника від 06.07.2010 року. Свої вимоги мотивував тим, що він на підставі рішення Іванківського районного суду від 07.04.2006 року мав сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання їх двох неповнолітніх дітей у розмірі 30% всіх видів його заробітку, починаючи з 17.03.2006 року до повноліття дітей.

На підставі виконавчого листа державним виконавцем було відкрито виконавче провадження.

Він сплачує аліменти шляхом відрахування частки пенсії. Вважає, що накладення арешту на все його майно постановою державного виконавця було незаконним, йому про ці постанови стало відомо лише у 2015 році, тому і просив, поновивши строк на звернення до суду, визнати дії державного виконавця незаконними, скасувавши зазначені вище постанови.

У судові засідання, призначені на 02.02.2016 р., 09.02.2016 р. та 23.02.2016 р. ОСОБА_1 не з*явився, про день і час слухання справи повідомлений належним чином. Подав до канцелярії суду заяву, у якій просить справу розглядати без його участі, просить задовольнити його вимоги у повному обсязі.

Державний виконавець у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на те, що діяв у межах чинного законодавства: оскільки, отримуваної пенсії, і, відповідно, відрахувань з неї, не вистачає на сплату аліментів як у мінімальному розмірі, передбаченому законодавством загалом , так і виконавчими листами зокрема. Тому і накладався арешт на майно. Якщо на час винесення постанов у 2010 році заборгованість становила біля 14000 грн., то станом на 01.02.2016 року ця заборгованість становить понад 33000 грн.

Суд, вислухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали скарги, заперечення, та додані до нього документи виконавчого провадження, приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ст. 124 Конституції України встановлює, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» - це спеціальний закон, який регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).

Сторони виконавчого провадження відповідно до ст.385 ЦПК України можуть звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи. Скаргу може бути подано у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Згідно ч.1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» (606-ХІУ від 21.04.1999 року в редакції до набрання чинності Закону №2677-УІ від 04.11.2010 року) копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження , які повинні бути доведені державним виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією.

Оскільки оскаржувані постанови, за твердженням державного виконавця, відповідно до чинної на той час редакції Закону України «Про виконавче провадження» надсилались простою кореспонденцією, і у матеріалах виконавчого провадження відсутні докази її отримання боржником, строк звернення зі скаргою слід поновити та розглянути скаргу по суті.

17.05.2006 року до ВДВС надійшла заява ОСОБА_2 та відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-194, виданого 17.05.2006 року Іванківським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 (далі боржник) на її користь, аліментів на утримання неповнолітніх дітей Олександра, ІНФОРМАЦІЯ_1, Андрія, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 30% заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дітей.

2 червня 2006 року УПФУ в Іванківському районі направлено розпорядження державного виконавця №233/9-06 та запропоновано з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику, після відрахувань податків та зборів, проводити утримання в розмірі 40% з пенсії (до погашення заборгованості з 17.05.06 по 17.06.06), а далі по 30% пенсії, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до їх повноліття.

19.02.2008 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-28, виданого 18.02.2008 року Іванківським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 (далі боржник) на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 20% заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини.

20 лютого 2008 року УПФУ в Іванківському районі направлено розпорядження державного виконавця №175/9-08 та запропоновано з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику після відрахувань податків та зборів проводити утримання в розмірі 20% з пенсії, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття, починаючи з 19.02.2008 року.

18.03.2008 року державний виконавець, керуючись ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (606-ХІУ від 21.04.1999 року, в редакції до набрання чинності Закону №2677-УІ від 04.11.2010 року), виніс постанову про об'єднання у зведене виконавче провадження, вищевказаних виконавчих проваджень.

Згідно заяви стягувачки ОСОБА_3 від 02.02.2010 року, з метою вивчення майнового стану боржника, 10.02.2010 року були зроблені запити у відповідні інстанції: Іванківське МРЕВ ДАІ; Іванківській МДПІ; Ощадний банк №3043; КП БТІ Києво-Святошинської районної Ради Київської області; Блідчанську сільську раду.

Згідно наданих відповідей: грошових вкладів у Ощадбанку не виявлено, даних про джерела доходів фізичної особи Іванківська МДПІ не має, за даними Реєстру прав власності нерухомого майна станом на 25.02.2010 року за ОСОБА_1 зареєстровано ? частину будинку за адресою с. Блідча, вул. Кибенка, 45/2 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого згідно з розпорядженням від 15.01.2000 року № 1, а також має на праві власності земельну ділянку розміром 0,1779 га, розташовану в с. Блідча Іванківського району Київської області по вул. Кибенка, 29а.

З 01.12.2008 року боржник не працює, отримує пенсію по загальному захворюванню (інвалідність 2 групи).

Згідно ч.3 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» (606-ХІУ від 21.04.1999 року в редакції до набрання чинності Закону №2677-УІ від 04.11.2010 року) звернення стягнення на пенсії провадиться відповідно до законодавства про пенсії.

Відповідно до ч.3 п.2 ст.50 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з пенсії може бути відраховано не більше як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сімї (аліменти)...

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 Сімейного кодексу України (п.2 ст.182 Сімейного кодексу України).

За виконавчими документами з боржника щомісячно потрібно було стягувати не менше 90% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на трьох дітей), що в значній мірі перевищувало 50% суми пенсії, що отримував боржник. Тому, щомісячно утворювалось і утворюється заборгованість по аліментах.

Згідно акту державного виконавця від 29.03.2010 року заборгованість по аліментах ОСОБА_1 станом на 31.03.2010 року на користь ОСОБА_2 становило 9849,28 грн.; на користь ОСОБА_3 становило 3841,54 грн., що разом становило 13690,82 грн.

Ч.1 ст.55 Закону України «Про виконавче провадження» 606-ХІУ від 21.04.1999 року в редакції до набрання чинності Закону №2677-УІ від 04.11.2010 року) передбачено, що «арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: ...винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ...».

29.03.2010 року державний виконавець, реагуючи на неодноразові заяви та скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3, керуючись ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» (606-ХІУ від 21.04.1999 року в редакції до набрання чинності Закону №2677~УІ від 04.11.2010 року) виніс постанову АА №888543 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1, а саме: земельну ділянку за адресою с.Блідча, вул. Кибенка, 29а. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_1 Копію постанови направлено ОСОБА_1 через реєстр відправлення простої кореспонденції від 30.03.2010 року.

29.03.2010 року на підставі постанови державного виконавця від 29.03.20010 року АА № 888543, за заявою державного виконавця № 28 до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна внесено реєстраційний запис про арешт нерухомого майна боржника, а саме: земельної ділянки (кадастровий номер :01:006:0016, Київська обл., Іванківський район, с. Блідча, вул. Кибенка Віктора, 29-а).

06.07.2010 року державним виконавцем Федірком Ю.А. на неодноразові заяви та скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3, керуючись ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» (606-ХІУ від 21.04.1999 року в редакції до набрання чинності Закону №2677-УІ від 04.11.2010 року) було винесено постанову №6331267 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно, що належить ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_1 Копія постанови направлена ОСОБА_1 через реєстр відправлення простої кореспонденції від 07.07.2010 року.

Згідно довідки УПФУ в Іванківському районі від 08.07.2010 року №504/06 заборгованість по аліментах по виконавчому листу №2-194 станом на 31.07.2010 року включно, складає 9373,80 грн., на користь ОСОБА_2 утримуються по 30% з пенсії в сумі 212,70 грн. щомісяця.

Згідно довідки УПФУ в Іванківському районі від 08.07.2010 року .№503/06 заборгованість по аліментах по виконавчому листу №2-28 станом на 31.07.2010 року включно, складає 4146,94 грн., на користь ОСОБА_3 утримуються по 20% з пенсії в сумі 141,80 грн. щомісяця.

Крім цього, відповідно п.5 ст.50 Закону України Про виконавче провадження та згідно з актом державного виконавця Яковенка Ю.В. від 22.11.2010 року, за участю двох понятих, було здійснено опис та арешт майна, яке належить йому на праві особистої власності: ? частини будинку за адресою с. Блідча, вул.Кибенка,45, в рахунок погашення заборгованості по аліментах, так як іншого рухомого майна згідно акту державного виконавця не виявлено.

09.11.2011 року до ВДВС надійшов експертний висновок. Ринкова вартість обєкту оцінки станом на 09.09.2011 року становила 34 494,00 грн.

12.07.2012 року ПП "Спеціалізоване підприємство юстиція листом повідомило, що 02.07.2012 року прилюдні торги з реалізації арештованого майна не відбулися, у звязку з відсутністю покупців та вищевказане майно знімається з продажу на прилюдних торгах.

18.07.2012 року стягувачам було направлено листи, в яких пропонувалось залишити за собою нереалізоване майно, про що в 15-денний строк з дня отримання повідомлення письмово повідомити ВДВС. ОСОБА_5 та ОСОБА_3 отримали вказані повідомлення 26.07.2012 року, але у 15-денний строк з дня отримання повідомлення державного виконавця, письмово не заявили про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, тому арешт з майна був знятий і воно було повернуто ОСОБА_1

Станом на 01.02.2016 року заборгованість по аліментах ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 становить 33091,54 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження «арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення». Ч.2 цієї статті передбачає накладення такого арешту шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Крім того, арешт майна може накладатися шляхом проведення опису майна і накладення на нього арешту. Як вбачається з викладеного вище, державний виконавець наклав арешт шляхом винесення постанови про арешт майна (зокрема, земельної ділянки), що відноситься до його компетенції.

Як вбачається з рішення Апеляційного суду Київської області від 08.02.2016 року ОСОБА_1 вже намагався реалізувати зазначену земельну ділянку. Проте, в т.ч. через накладений арешт не має змоги нотаріально посвідчити його та провести державну реєстрацію, тому питання дійсності цього правочину розглядалось за позовом покупця судом. Проте, у задоволенні цього позову було відмовлено Апеляційним судом Київської області.

Ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено порядок зняття арешту з майна.

Оскільки судом встановлено, що виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_1, як платника аліментів, незавершене, він має велику заборгованість, відповідно і дії державного виконавця щодо накладення арешту на все його майно для забезпечення реального виконання рішення, є правомірними.

З огляду на викладене вище, у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 73, 383-387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_6 строк звернення до суду.

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з отримання її копії.

Суддя: підпис ОСОБА_7

З оригіналом згідно

Суддя: Слободян Н.П.