Справа № 748/1093/16-ц Провадження № 22-ц/795/1606/2016 Головуючий у I інстанції -Кухта В. О. Доповідач - Позігун М. І.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: Позігуна М.І.

суддів: Висоцької Н.В., Харечко Л.К.

секретарі судових засідань: Халимон Т.Ю.

з участю: представника позивача - Литовченко В.П., відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Чернігівгаз" на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14 липня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Чернігівгаз" до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ПАТ „Чернігівгаз" просить скасувати рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14 липня 2016 року, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ „Чернігівгаз" до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення боргу за спожитий природний газ, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Незаконність рішення суду позивач обгрунтовує невідповідністю висновків суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог фактичним обставинам справи. ПАТ „Чернігівгаз" вказує, що в порушення вимог законодавства та вимог укладеного договору відповідачі неодноразово допускали порушення щодо своєчасної оплати за послуги з газопостачання та фіксації фактичних показників лічильника газу, на підставі яких проводиться розрахунок. Так, станом на 01 березня 2015 року останніми переданими до ПАТ „Чернігівгаз" показниками лічильника відповідачів були показники „43200" куб. м згідно квитанції від 11.02.2015 року, а 18.03.2015 року в порушення вимог п.17 Правил відповідачами було проведено оплату та зафіксовано показник лічильника „43600" куб. м. За доводами ПАТ „Чернігівгаз", станом на 01 квітня 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не було зафіксовано фактичний показник лічильника на відповідну дату шляхом проведення оплати до 10 числа місяця. Позивач вказує, що суд не надав належної правової оцінки обставинам та доказам, наданим ПАТ „Чернігівгаз", на підтвердження правомірності позовних вимог щодо стягнення поточної заборгованості за спожитий природний газ, яка виникла вналідок неповної оплати за споживання природного газу відповідачами та не за діючою ціною з 01 квітня 2015 року.

Заслухавши доповідача, учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги суд приходить до слідуючого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстровані та проживають у газифікованому будинку за адресою: АДРЕСА_1 та являються споживачами природного газу.

06 червня 2011 року між ОСОБА_4 як власником зазначеного будинку та ПАТ „Чернігівгаз" було укладено договір №160240 про надання населенню послуг з газопостачання. Згідно вказаного договору в будинку відповідачів встановлено лічильник газу.

10 грудня 2015 року ПАТ „Чернігівгаз" було направлено ОСОБА_4 повідомлення про заборгованість та відключення, яким повідомлено, що станом на 01 липня 2015 року на показники лічильника газу 45225 за споживачем обліковується заборгованість за послуги з газопостачання в сумі 4868,09 грн.

11 березня 2016 року за заявою ПАТ „Чернігівгаз" Чернігівським районним судом було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_3 заборгованості за послуги з газопостачання за період з 01.03.2015 року по 01.06.2015 року в розмірі 4868,09 грн. та по 344,50 грн. судового збору.

Ухвалою Чернігівського районного суду від 07 квітня 2016 року вказаний судовий наказ було скасовано.

Звертаючись до суду з позовом у травні 2016 року, ПАТ „Чернігівгаз" просило стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_3 заборгованість за спожитий природний газ за період з 01.03.2015 року по 01.06.2015 року у розмірі 4868,09 грн. в солідарному порядку, посилаючись на те, що відповідачі не здійснювали фіксацію фактичних показників лічильника станом на 01 число місяця розрахункового періоду, не сплачували за спожитий природний газ в межах розрахункових періодів у встановлені Правилами надання населенню послуг з газопостачання та укладеним договором строки до 10 числа наступного місяця у повному обсязі, в зв'язку з чим зі своєї вини створили заборгованість.

Відповідачі заперечували наявність у них заборгованості, зазначаючи, що ними було сплачено за кінцевими показниками лічильника 45323, а у позивача вказано показання лічильника 45225, в той час як відповідачами було сплачено на 98 куб. м більше, що підтверджується квитанціями про оплату.

Таким чином, суть спору між сторонами, зокрема пов'язаний з кількістю спожитого відповідачами газу за березень 2015 року, оскільки, за доводами позивача, за вказаний місяць відповідачами було спожито 862 куб.м (803 куб.м з 1 по 24 березня і 59 куб.м - з 25 по 31 березня). Також за доводами ПАТ „Чернігівгаз" ОСОБА_4 24 березня 2015 року було передано показники спожитого газу 44003 куб.м. Проте, відповідач ОСОБА_4 заперечував факт передачі телефоном таких показників лічильника, посилаючись на те, що за березень ним було сплачено за 1500 куб.м спожитого газу (45100-43600) згідно квитанції на сплату від 16 квітня 2015 року (а.с.38).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходив із того, що позивачем не надано належних і допустимих доказів щодо оплати відповідачами за спожитий природний газ у березні-травні 2015 року не в повному обсязі, а фактично спожиті обсяги газу в зазначений період позивачем розподілено на власний розсуд, що призвело до створення штучної заборгованості за надані послуги з газопостачання.

Такий висновок суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ґрунтується на матеріалах справи і відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" газопостачання належить до комунальних послуг.

Окрім того, пункт 5 частини 3 статті 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" передбачає, що споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п/п 3 п. 28 укладеного Договору про надання послуг відповідачі взяли на себе обов'язок вносити своєчасно та в повному розмірі плату за надані послуги відповідно до умов Договору.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У випадку порушення зобов'язання настають лише ті правові наслідки, які встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Пунктом 10 Правил надання населенню послуг з газопостачання (далі - Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України №2246 від 09.12.1999 року (в редакції, яка була чинною до 02.03.2015 року), було встановлено, що розрахунок населення за надані послуги з газопостачання здійснюється починаючи з 1 січня 2007 року за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання, що встановлені НКРЕ, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу.

Пунктом 17 Правил встановлено, що розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вносяться не пізніше 10-го числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. Газопостачальне та газорозподільне підприємства мають право контролювати правильність зняття показань та оформлення споживачем платіжних документів.

Пунктом 19 Правил врегульовано дії надавача послуг при порушенні строків оплати послуг з газопостачання, згідно якого, якщо споживач не оплатив надані послуги з газопостачання протягом 10 днів після строку, зазначеного в договорі чи платіжному документі, а газопостачальне підприємство протягом наступних п'яти днів не отримала повідомлення про оплату, споживачеві надсилається письмове попередження про припинення газопостачання.

У разі неоплати наданих послуг з газопостачання протягом 10 днів після отримання споживачем письмового попередження (з позначкою про його вручення) газопостачальне підприємство має право відключити споживача від газопостачання.

Проте в порушення п.19 Правил повідомлення про заборгованість та відключення позивачем було направлено лише 10 грудня 2015 року, в якому зазначалось про наявну заборгованість станом на 1 липня 2015 року в сумі 4868 грн. 09 коп. (а.с. 11).

З врахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність у позивача підстав на власний розсуд визначати строки і обсяги використаного споживачем природного газу, зазначеного споживачем у розрахунковому документі, без проведення контрольної звірки показань лічильника у випадку порушення споживачем газу строків подання показників лічильника та оплати за спожитий газ, а відповідно і заявляти вимогу про сплату за послуги з газопостачання на підставі такого розрахунку, здійсненого на власний розсуд.

Відповідно обґрунтованим є і висновок суду, що наданий позивачем розрахунок спожитого газу не відповідає Правилам, а відповідно не є належним доказом у справі.

Крім того, оцінюючи достовірність і допустимість такого доказу як наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості за спожитий газ (а.с. 6), а також його достатність і взаємний зв'язок у сукупності з іншими доказами, відповідно до положень ст. 212 ЦПК України апеляційний суд також вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про неналежність зазначеного доказу для задоволення позовних вимог. Так, в розрахунку заборгованості позивача показники лічильника 43200 куб. м зазначено станом на 1 березня 2015 року, що суперечить квитанціям про фактичну сплату, враховуючи, що згідно копій квитанцій про сплату за послуги з газопостачання 18 березня 2015 року ОСОБА_4 було сплачено за лютий 2015 року, показники кінцеві на 28 лютого 2018 року 43 600, а попередні - 43200, які мали місце станом на 1 лютого 2015 року, а не на 1 березня, як зазначено в розрахунку позивача.

Як вбачається з копії відомості зняття показників лічильника (а.с.13) в написанні показань лічильника маються виправлення, в зв'язку з чим зазначений доказ з врахуванням всіх обставин справи також не може бути прийнято судом до уваги.

В зв'язку з неналежністю як доказу розрахунку заборгованості за спожитий природний газ, згідно якого, за доводами позивача, відповідач повинен сплатити за фактично використану частину газу в березні 2015 року за цінами, встановленими постановою НКРЕ № 583 від 3 березня 2015 року з розрахунку 7.1888 грн. за куб. м, які підлягали застосуванню з 1 квітня 2015 року, а не за ціною 3 грн. 60 коп., яка була чинною до зазначеної дати, обґрунтованим є і висновок суду про створення позивачем штучної заборгованості у відповідачів за спожиті послуги з газопостачання.

За викладених обставин суд прийшов до обгрунтовано висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Чернігівгаз" відхилити.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: