АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1835/16 Справа № 187/330/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Іщенко І. М. Доповідач - Красвітна Т.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.

суддів: Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську клопотання ОСОБА_2 про призначення повторної земельно-технічної експертизи у цивільній справі по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Шульгівська сільська рада Петриківського району Дніпропетровської області про усунення перешкод в користуванні та встановлення меж земельних ділянок та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Шульгівська сільська рада Петриківського району Дніпропетровської області про усуненні перешкод в здійсненні права приватної власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, посилаючись на те, що з 24.05.2011 року на підставі договору купівлі-продажу вона стала власником житлового будинку по АДРЕСА_1, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,25 га, і до неї перейшло право користування цією землею. Відповідачка ОСОБА_3 змістила межу земельної ділянки в її сторону, що порушило її права та інтереси, після чого вона звернулась до Шульгівської сільської ради і їй було рекомендовано розпочати виготовлення технічної документації на її земельну ділянку. Рішенням Шульгівської сільської ради від 14.11.2013 р їй, позивачці, було надано дозвіл на розробку технічної документації щодо встановлення меж земельних ділянок загальною площею 0,60 га, із яких 0,25 га для обслуговування житлового будинку і 0,35 га для ведення особистого господарства. На її замовлення фізична особа-підприємець ОСОБА_4 виготовив технічну документацію, але відповідачка відмовилась підписувати акт відновлення меж земельних ділянок і вести будь-які переговори щодо врегулювання конфлікту. В грудні 2014 року, уточнивши позовні вимоги, позивачка вказала що між її будинком по АДРЕСА_1 та будинком відповідачки по АДРЕСА_2 розташований проїзд, який відноситься до земель загального користування Шульгівської сільради. Однак весною 2013 року відповідачка встановила огорожу з металевої сітки на відстані 1,4 м від її, позивачки, земельної ділянки, що перешкоджає позивачці користуватись проїздом, обробляти город, збирати плоди із садового дерева і не дає можливості узгодити межі земельної ділянки. Тому, згідно уточнених позовних вимог, позивачка просила суд зобов'язати ОСОБА_3 не чинити їй перешкод в користуванні проїздом, який знаходиться між земельними ділянками НОМЕР_1 та АДРЕСА_2; зобов'язати ОСОБА_3 демонтувати огорожу із металевої сітки, витребувати із незаконного володіння відповідачки частину земельної ділянки яка належить ОСОБА_2 та перенести вказану огорожу за межі проїзду; встановити в натурі межі земельних ділянок площею 0,25 та 0,35 га по АДРЕСА_1, які знаходяться в її, позивачки, користуванні; зобов'язати Шульгівську сільраду Петриківського району затвердити технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,35 га для ведення особистого селянського господарства; стягнути із ОСОБА_3 на її, позивачки, користь судові витрати в розмірі 243,60 грн. і 3700,0 грн.

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до ОСОБА_2 із зустрічним позовом в якому вказала, що їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю належить земельна ділянка площею 0,6597 га розташована по АДРЕСА_2. ОСОБА_2 створює їй, позивачці за зустрічним позовом, перешкоди в користуванні вказаною земельною ділянкою, безпідставно вимагає змістити суміжну межу на відстань 3,5 метра, відмовляється підписати акт відновлення меж земельної ділянки в натурі по АДРЕСА_2. Тому просила суд усунути перешкоди в здійсненні права приватної власності на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_2, шляхом зобов'язання ОСОБА_2 підписати акт встановлення (відновлення) меж даної земельної ділянки та прийому-передачі межових знаків на зберігання.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року в задоволенні позовних вимогах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні та встановлення меж земельних ділянок та зустрічних позовних вимогах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні права приватної власності на земельну ділянку - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, в зв'язку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового про задоволення її позовних вимог в повному обсязі.

Позивачка за первісним позовом ОСОБА_2 заявила клопотання про призначення у даній справі повторної земельно-технічної експертизи. На вирішення експертизи просила поставити питання щодо можливості, з огляду на наявні в матеріалах справи письмові докази, винесення в натурі меж земельних ділянок НОМЕР_1 та АДРЕСА_2 та встановлення меж вказаних земельних ділянок по фактичному користуванню; встановити чи співпадає розмір і конфігурація земельної ділянки НОМЕР_3 з даними відповідного державного акту про право власності та відповідною технічною документацією; встановити наявні відхилення у площі, розмірах і межах фактичного користування земельною ділянкою НОМЕР_2 від відповідних державного акту про право власності та технічної документації; встановити чи відповідає фактичне розташування будівель, споруд, багаторічних садових насаджень та інших об»єктів на території домоволодінь НОМЕР_1 та НОМЕР_3 правовстановлюючим документам та відповідній технічній документації; можливість встановлення фактичних меж земельної ділянки НОМЕР_3 на момент її приватизації, з прив»язкою до місця розташування житлового будинку; встановити чи відповідає вимогам діючого законодавства розроблена технічна документація щодо встановлення меж земельних ділянок НОМЕР_1 та НОМЕР_3; можливість встановлення межі частини земельної ділянки без виділу її в натурі із ділянки за АДРЕСА_2. Проведення даної експертизи позивачка просила доручити судовому експерту ОСОБА_5 (а.с. 133 - 136 у т. 2).

Частиною 1 ст. 143 ЦПК України передбачено, що для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

У частині 6 ст. 147 ЦПК України зазначено, що висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 150 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

З матеріалів справи вбачається, що висновком №162-15 від 30.06.2015 року комісійної судової земельно-технічної експертизи, проведеної трьома експертами Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз на підставі ухвали місцевого суду встановлено наступне:

-не можливо, з огляду на надані сторонами землевпорядні документи, винести в натурі межі земельних ділянок НОМЕР_1 та НОМЕР_3, розташованих в АДРЕСА_1, у зв»язку з тим, що документація із землеустрою перебуває на стадії розроблення, не погоджена та не затверджена у встановленому законодавством порядку;

-не можливо, з огляду на надану технічну документацію, встановити межі земельних ділянок НОМЕР_1 та НОМЕР_3, розташованих в АДРЕСА_1 по фактичному їх користуванню, зокрема, через відсутність координат поворотних точок меж земельної ділянки;

-розмір та конфігурація земельної ділянки НОМЕР_3, розташованої в АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, яка вказана в документації із землеустрою, співпадає даним, наведеним в державному акті на право власності на землю;

-не можливо встановити чи мають місце відхилення між площею, розмірами і межами фактичного користування земельної ділянки НОМЕР_3, розташованої в АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_6 та вказаним в державному акті на право власності на землю і в земельних документах, зокрема, у зв»язку з тим, що межі вказаної земельної ділянки не встановлені в натурі (на місцевості), не закріплені межовими знаками та не визначена на місцевості спільна межа із сусідньою земельною ділянкою НОМЕР_4 (ділянка НОМЕР_3 має тільки одну визначену на місцевості тверду межу зі сторони АДРЕСА_1;

-не можливо встановити чи дотримано вимог діючого законодавства по землеустрою при складанні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок НОМЕР_1 та НОМЕР_3, розташованих в АДРЕСА_1, у зв»язку з тим, що документація із землеустрою перебуває на стадії розроблення, не погоджена та не затверджена в установленому законодавством порядку;

-не можливо встановити межу частини земельної ділянки без виділу її в натурі із ділянки, що знаходиться у власності ОСОБА_3 та розташована по АДРЕСА_2 (а.с. 42 - 52 т.2).

Доводи апелянта про те, що вказаний висновок є необґрунтованим та не відповідає обставинам справи - є недоведеними та безпідставними.

У судах першої та другої інстанцій судовими експертами, що проводили дану експертизу, надані детальні обґрунтовані пояснення за висновком.

Посилання представника позивачки на некомпетентність експертів - є безпідставним. Нетривалий стаж експертної роботи судових експертів, що проводили експертизу у даній справі (ОСОБА_7 і ОСОБА_8 - з 2014 року, ОСОБА_9 - з 2015 року), не свідчить про неякісність експертного дослідження і висновку експертизи. Всі вказані судові експерти мають необхідну кваліфікацію.

Виходячи з викладеного, колегія не вбачає підстав для призначення у справі повторної земельно-технічної експертизи, оскільки клопотання про її призначення є необґрунтованим, у клопотанні не доведено наявність вад у проведеній експертизі.

Крім того, у клопотанні про призначення повторної експертизи наявні два питання (щодо фактичного розташування об»єктів на земельних ділянках НОМЕР_1 і НОМЕР_3 та фактичних меж земельної ділянки НОМЕР_3), які не ставились на вирішення експертизи, що була проведена 30.06.2015 року; отже, експертиза стосовно вказаних двох питань не є повторною.

Колегія звертає увагу, що висновки судових експертиз для суду не є обов'язковими і оцінюються судом за правилами, встановленими статтею 212 ЦПК України.

Враховуючи наведене, вислухавши думку учасників процесу, колегія дійшла висновку про безпідставність заявленого клопотання та необхідність відмови у його задоволенні.

Керуючись ст.ст. 202, 203, 209, 218, 143, 144 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про призначення повторної земельно-технічної експертизи - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає провадженню у справі.

Головуючий

Судді