Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/3477/16 Головуючий у 1-й інстанції: Герасименко С.Г.
Суддя-доповідач: Воробйова І.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.,

Бабак А.М.

Кухаря С.В.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Сервіс», третя особа: інспекція з питань захисту прав споживачів у Запорізькій області про визнання договору недійсним та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА :

04 травня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Сервіс», третя особа інспекція з питань захисту прав споживачів у Запорізькій області про визнання договору недійсним та стягнення коштів.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 29 березня 2016 року він звернувся до автомобільного салону «УкрАвто» в м. Запоріжжя з метою придбання автомобіля марки «Шевроле». В автосалоні йому запропонували ознайомитися з акційними умовами кредитування на нові автомобілі та рекомендували негайно укласти договір аби одразу зафіксувати пільгові умови кредиту. З цією метою представник ТОВ «Авто Просто» заповнила і видала ОСОБА_4 заяву на переказ коштів в розмірі 23 328 гривень00 коп. 29 березня 2016 року позивач сплатив вищевказану суму за реквізитами, вказаними в заяві про переказ коштів. Як виявилося згодом, кошти було сплачено на користь ТОВ «АТ Сервіс». Одразу повернувшись до автосалону позивач надав представнику ТОВ «Авто Просто» квитанцію про сплату коштів. Далі представник ТОВ «Авто Просто» дала позивачу на підпис два договори. Першим договором був договір доручення НОМЕР_1, за яким позивач доручав ТОВ «АТ сервіс» перерахувати на користь ТОВ «Авто Просто» 23 328 гривень 00 коп. в якості винагороди за включення позивача до бази даних ТОВ «Авто Просто» та формування групи. Разом з договором доручення позивачу було дано на підпис заяву, яка підтверджувала факт укладення між ним та ТОВ «Авто Просто» договору про адміністрування в групах і отримання позивачем екземпляру договору з додатком.Другим документом, який позивачу було надано для підписання став договір НОМЕР_1 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі. Предметом договору НОМЕР_1 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі, відповідно до статті 1 Договору, є надання позивачу фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об'єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак. Окрім самого договору позивачу було дано на підпис додаток № 1, в якому мали бути зазначені основні характеристики придбаного автомобіля. Позивач підписав надані договори і залишив автосалон. Протягом двох тижнів він безрезультатно намагався з'ясувати, коли ж він зможе забрати придбаний автомобіль і які причини затримки. Жодної конкретної відповіді не отримав. Вважає, що ТОВ "АТ Сервіс" та ТОВ "Авто Просто" здійснюють нечесну підприємницьку діяльність, умови договорів є несправедливими та непрозорими, вводять споживача в оману, просить визнати недійсним договір доручення НОМЕР_1 від 29.03.2016 року та договір НОМЕР_1 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі та стягнути солідарно з ТОВ «АТ Сервіс» та ТОВ «Авто Просто» на його користь 23 328 гривень 00 коп.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального и процесуального права.

З матеріалів справи видно, що 15.01.2013 року ТОВ «Авто Просто» отримало ліцензію на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах № 198421 від 15.01.2013 року.

29.03.2016 року між позивачем то ТОВ «Авто Просто» було укладено договір НОМЕР_1 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі з додатками № 1, № 2, предметом якого є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів права для придбання автомобіля за рахунок об'єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак .

З матеріалів справи вбачається, що укладений між ТОВ "Авто Просто" та позивачем договір складається з основного тексту договору, додатку №1 та додатку №2. Додатки підписані сторонами і є невід'ємною частиною договору. Відповідно до п. 19.2 ст.19 договору: "Підписання цього Договору та Додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння Сторонами та згоди Сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Договору та Додатків до нього. Відповідно до п. 19.3 ст.19 договору: "Учасник підтверджує, що ТОВ «Авто Просто» надало інформацію про сутність фінансової послуги, що пропонується за цим Договором, із зазначенням вартості цієї послуги для Учасника групи. Також слід зазначити, що сам по собі Договір містить опис послуг, що надаються ТОВ"Авто Просто". Опис послуг приведено детально, щоб виключити необхідність їх усного тлумачення та уникнення подальших непорозумінь між сторонами з приводу трактування умовДоговору. Таким чином, позивачу до підписання Договору, довелась вичерпна інформація про послуги, що надаються ТОВ «Авто Просто».

Підпис позивача в договорі стоїть поряд із текстом наступного змісту: "Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника «Авто Просто»,

проінформований про всі можливі витрати у зв'язку із укладенням Договору, уважно

прочитав та зрозумів Договір та Додатки до нього. Учасник своїм підписом засвідчує факт

ознайомлення та згоду з умовами Договору, підтверджує свої права та обов'язки за Договором, підтверджує здатність набувати прав та обов'язків за Договором, умови Договору йому зрозумілі та він вважає їх вигідними для себе."

Додатковою гарантією повного усвідомлення позивачем своїх прав та обов'язків за договором виступає п. 12.1.5 ст. 12 Розділу II Договору, відповідно до якого, "Якщо Учасник виявить бажання односторонньо відмовитись від Договору про адміністрування протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів від дати підписання Договору, Договір вважається розірваним, і учасник звільняється від будь-яких зобов'язань за ним. Такому Учаснику повертається вся сума коштів, сплачених за Договором про адміністрування."

Крім того, позивачем було підписано довідку про ознайомлення з внутрішніми правилами надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у группах ТОВ «Авто Просто».

Таким чином, умови надання позивачеві послуг на підставі договору та інформація про ці послуги викладені досить детально і ясно в договорі та додатках до неї, а тому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач ОСОБА_4 мав повну і достовірну інформацію про послуги ТОВ «Авто Просто» та порядок їх надання.

Доводи апелянта, що умови укладеного договору несправедливі відносно нього, оскільки вони створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на його шкоду, у порушення вимог Закону України "Про захист прав споживачів" договором установлені для нього жорсткі обов'язки, тоді, як надання послуги обумовлене лише власним розсудом відповідача, у вказаному договорі відсутня марка автомобіля, якого року випуску і за якою ціною мав отримати його позивач, не підтверджено матеріалами справи.

За нормами ст.303 ЦПК в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із п.7 ч.3 ст.19 Закону України "Про захист прав споживачів" забороняються як такі, що вводять в оману утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції.

Договором визначені загальні умови програми "Ато Так", стаття 1 якого передбачає, що предметом договору є послуги, які надаються шляхом формування об'єднання учасників програми "Авто Так" та створення фонду з метою придбання товарів у групах. Внесені учасником суми чистих платежів використовуються для формування грошового фонду з метою здійснення почергової оплати товарів на користь кожного з учасників програми).

Процедура отримання товару учасником програми врегульована у статті 6. Відповідно до договору НОМЕР_1 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі з додатками № 1, № 2, заключений між позивачем та ТОВ «Авто Просто» суд першої інстанції встановив, що в ст. 2 розділі 1 договору встановлено зобов*язання ТОВ «Авто Просто», які складаються з 15 пунктів, а зокрема: формування груп учасників для придбання автомобіля; включення учасника до групи для придбання автомобілів; придбання та розподіл автомобілів між учасниками групи; організація передачі автомобіля у власність отримувача товару; здійснення оплати автомобіля постачальнику та забезпечення передачі автомобіля у власність учасника в строк та на умовах, визначених Договором.

Зобов'язання позивача визначені в ст. 4 розділу 1 договору та складаються з 9 пунктів, зокрема: сплатити винагороду за послуги, пов*язані з включенням договору до системи АвтоТак та формування групи; сплатити винагороду за послуги, пов*язані з передачею автомобіля учаснику, після надання права на отримання автомобіля; щомісячно сплачувати періодичні платежі разом з щомісячною винагородою; сплачувати внески зі страхування автомобіля після отримання Автомобіля; отримати Автомобіль за умови виконання зобов'язань, встановлених Угодою.

Виходячи із вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності несправедливості в правах та обов*язках сторін, оскільки дисбаланс - це нерівна кількість прав та обов'язків, позивач же в свою чергу не конкретизував, в якій кількості нерівні права та в якій кількості нерівні обов'язки сторін, яку шкоду нерівність прав та обов*язків наносить позивачу, крім того така нерівність повинна бути істотною, тобто позивачем не доведено наявності хоча б однієї із трьох зазначених вище ознак несправедливості умов оспорюваного договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 Цивільного Кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Відповідно до положень, закріплених у частині першій, пункті 7 частини третьої, частини шостої статті 19 Закону України "Про захист прав споживачів", забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, згідно з пунктом 7 частини третьої статті 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Законом України "Про захист прав споживачів" закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності.

У той самий час предметом договору, укладеного в рамках функціонування системи придбання автомобіля у групах, є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним товару - автомобіля.

Відповідно до договору Товариство гарантує надання кожному учаснику отримання товару за умови виконання ним усіх зобов'язань, передбачених договором.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що діяльність Товариства з адміністрування фінансових коштів є фінансовою послугою, яка регулюється Законом України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

Суд правильно прийшов до висновків про те, що спірний договір не суперечить вимогам ст.18,19 Закону України "Про захист прав споживачів" і не може бути визнаний несправедливим, оскільки дисбалансу прав та обов`язків не має.

З такими висновками суду колегія суддів погоджується.

Відповідно до укладеного договору позивач повинен внести внесок, а також щомісячно сплачувати чисті платежі, які товариство може використовувати для формування фонду для здійснення оплати товару на користь клієнта системи, а також адміністративні витрати.

Товариство організовує і проводить розподільчі акти щодо надання права на отримання обраного товару та надає інформацію щодо їх результатів виключно учаснику системи.

За ст.5 Угоди гарантує учаснику системи, що він одержить право на отримання автомобіля, за умови що виконає всі зобов'язання, які випливають з цієї угоди.

Стаття 4 договору зобов'язує учасника щомісяця сплачувати чисті платежі та адміністративні витрати.

Статтею 3 передбачено, що учасник системи має право сплачувати внески в будь-який момент в довільній кількості. Авансові платежі будуть використані для покриття повних платежів, передбачених графіком платежів у зворотному порядку, починаючи з останнього повного платежу .

Ураховуючи обов'язок учасника щомісяця сплачувати чисті платежі та адміністративні витрати, правом учасника є не сам факт сплати авансових платежів, а обрання довільної кількості цих платежів.

Статтею 4 окреслено, що процедура розподілу фонду групи проводиться на підставі розгляду поданих декларацій, в яких зазначена кількість чистих платежів, сплату яких учасник системи бере на себе.

Учасник системи повинен отримати автомобіль, за умови виконання зобов'язань, встановлених угодою (ст. 5 Угоди).

Отже кінцевим результатом укладеної угоди з учасником певної групи є отримання автомобіля всіма учасниками, за умов дотримання ними передбачених договором умов.

Право на отримання автомобіля надається за порядком, визначеним угодою та відповідно до платежів, здійснених самим учасником, а не відповідно до платежів, проведених іншими учасниками групи.

Відповідач отримує оплату лише за розрахунок продажу продукції - надання послуг, а не за рахунок залучення інших споживачів.

Зі змістом Договору і додатку до нього позивач був ознайомлений.

За таких обставин у діяльності відповідача не вбачається ознак нечесної підприємницької практики чи істотного дисбалансу договору прав і обов'язків.

Вказані умови угоди не порушують права позивача, як споживача та відповідають вимогам ст.19 Закону України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до ст.12 Угоди позивач має право розірвати угоду за власним бажанням у випадках передбачених договором, законом чи визнати дії надавача послуг незаконними, які суперечать умовам договору.

Сотосовно доводів апеляційної скарги щодо недійсності договору доручення, заключеного між позивачем та ТОВ "АТ Сервіс", судом першої інстанції встановлено, що 29.03.2016 року між позивачем та ТОВ «АТ Сервіс» було укладено договір доручення НОМЕР_1, за яким позивач доручав ТОВ «АТ Сервіс» перерахувати на користь ТОВ «Авто Просто» 23 328 гривень 00 коп. в якості винагороди за включення позивача до бази даних ТОВ «Авто Просто» та формування групи.

Тобто позивач уклав з ТОВ «АТ Сервіс» договір доручення, відповідно до якого перерахував на рахунок ТОВ «АТ Сервіс» суму, що відповідає розміру винагороди ТОВ "Авто Просто" за договором про адміністрування. В свою чергу ТОВ «АТ Сервіс» зобов'язався перерахувати винагороду на користь ТОВ "Авто Просто" після формування групи, повідомлення позивачу дати її створення та номеру групи в системі АвтоТак.

14.04.2016 року позивача було включено до групи №1242 та надано порядковий номер у групі - 60, про що ТОВ «Авто Просто» повідомило ТОВ «АТ Сервіс», а у ТОВ «АТ Сервіс» виник обов'язок щодо перерахування коштів на рахунок ТОВ «Авто Просто» на виконання договору доручення укладеного з позивачем ОСОБА_4

14.04.2016 року ТОВ «АТ Сервіс» отримало повідомлення про формування групи та перерахувало кошти в сумі 23328,00 грн. на рахунок ТОВ «Авто Просто», виконавши таким чином договір доручення НОМЕР_1 у повному обсязі та у передбачений договором строк.

Статтею 60 ЦПК України встановлено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем не надано жодних доказів, що договір доручення є фіктивним і укладений з метою ускладнення подальшого стягнення коштів з ТОВ «Авто Просто», не надано жодних доказів, що вищевказаний договір укладено під впливом обману.

Докази та обставини, на які посилається апелянт, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права. Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновком суду першої інстанції з їх оцінкою.

З урахуванням установлених обставин та вимог закону суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання укладених сторонами договорів недійсними за обставинами та підставами наведеними у позовній заяві, а тому скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: