Справа № 574/950/16-ц Провадження №2/574/309/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2016 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

при секретарі Кошелєвій Н.В.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи тим, що 08.02.2013 року померла його тітка ОСОБА_3, у звязку з чим відкрилася спадщина, до якої ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Буринського району Сумської області. ОСОБА_3 при життю посвідчила заповіт, яким все своє майно заповіла його матері ОСОБА_4. Однак мати померла ще до смерті спадкодавця 02.06.2012, а тому вважає, що він також входить до числі спадкоємців. Але у передбачений законом строк він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки не був обізнаний з порядком її прийняття. Крім того був змушений через судові органи доводити родинні відносини між вказаними особами. Посилаючись на вказані обставини як на поважну причину пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, просив визначити йому додатковий строк для вчинення вказаний дій.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і в своїх поясненнях посилався на обставини поважності пропуску подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 наведенні вище. Крім цього зазначив, що після смерті тітки не думав оформляти свої спадкові права, оскільки орендарі за пай платили мізерні гроші. Зараз орендна плата піднялася.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради про розгляд справи повідомлений належними чином, в судове засідання не явися по невідомій причині, клопотання про відкладення судового засідання не надав. Суд визнав можливим справу розглянути без його участі за наявними доказами.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, 08.02.2013 року померла рідна тітка позивача по лінії матері ОСОБА_3, що вбачається із свідоцтва про смерть серії І-БП №194816, рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11.07.2016 року, що набрало законної сили (а.с.4,7).

За життя, вона 19.03.1999 року посвідчила у ОСОБА_2 сільській раді заповіт, зареєстрований в реєстрі за №83, яким все своє майно заповіла матері позивача, ОСОБА_4 що підтверджується копією заповіту, свідоцтвом про народження (а.с.7,12).

Як вбачається із свідоцтва про смерть та показів позивача, ОСОБА_4 02.06.2012 року померла і він спадщину після її смерті не приймав, що підтверджується також спадковою справою №331/2015, з якої вбачається, що спадкоємцем після смерті останньої став її чоловік ОСОБА_5.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження особи на випадок своєї смерті, а згідно ч.1 ст.1223 цього Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Таким чином у разі смерті особи на користь якої посвідчено заповіт та не підпризначення заповідачем іншого спадкоємця відповідно до вимог ст.1244 ЦК України, спадкоємство за заповітом припиняється і право на спадкування отримують спадкоємці за законом.

Тобто, враховуючи, що спадкодавець ОСОБА_3 та мати позивача ОСОБА_4 були рідними сестрами, відповідно до положень ч.3 ст.1266, ст.1262 ЦК України позивач входить до другої черги спадкоємців за законом за правом представництва.

Однак він із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 до нотаріальної контори у визначений законом строк не зверталася, при цьому стверджує, що пропустив строк прийняття спадщини з поважних причин, оскільки не знав порядку вчинення цих дій та був змушений через суд доводити родинні відносини із спадкодавцем.

Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1, ч.2 ст.1220 ЦК України).

Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як вбачається з розяснень, які містяться в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Аналогічну правову позицію Верховний Суд України висловив і при розгляді справи №6-148цс15 у своїй постанові від 04.11.2015 року за результатами перегляду судових рішень у звязку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме ч.3 ст.1272 ЦК України. При цьому в силу ст.360-7 ЦК України, рішення Верховного суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних відносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у свої діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Позивач не навів суду жодних переконливих доводів щодо поважності не подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини і не надав суду доказів на підтвердження цих обставин.

При цьому, даючи оцінку доводам позивача, що він доводив свої родинні відносини із спадкодавцем в судовому порядку, що вбачається з рішення Конотопського міськрайонного суду від 11.07.2016 року, суд, враховуючи значний термін звернення позивача для встановлення цього факту після смерті спадкодавця (більш ніж три роки), вважає, що сама по собі ця обставина без встановлення інших обєктивних, непереборних та істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини, не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

За змістом ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків передбачених цим Кодексом. При цьому ч.ч. 1,2 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином, здійснивши системний аналіз норм, що застосовуються до вказаних вище правовідносин, суд прийшов до висновку, що наведені позивачем причини не подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті його тітки у передбачений законом строк не можна вважати поважними, у звязку з чим в задоволенні позовної заяви необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.3,5,6,10,11,15,60,212-215ЦПК України, ст.ст.1258,1262,1266-1270,1272 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час його проголошення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий

Повний текст рішення виготовлений 19.09.2016 року.