Справа № 502/1864/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2016 року м. Кілія

Кілійський районный суд Одеської області у складі:

головуючого судді Тюміна О.Г.

за участю секретаря судового засідання Нанєвої А.В.,

за участю : позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кілія справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про виселення та скасування реєстрації місця проживання,

ВСТАНОВИВ:

20.08.2015 року позивач звернулась до Кілійського районного суду Одеської області із позовом відповідача ОСОБА_2 про виселення його з належного їй житлового будинку АДРЕСА_1, та зобов'язання міграційної служби скасувати реєстрацію місця проживання відповідача в цьому будинку.

В судовому засіданні позивач підтримує позов, та зазначає на підставі договору дарування від 29 грудня 2004 року вона стала власником житлового будинку розташованого по АДРЕСА_1. На час укладення договору дарування ньому зареєстровані та проживають її мати ОСОБА_3 та її брат ОСОБА_2, який зареєстрований в ньому 09.10.2004 року. Відповідач ОСОБА_2 не є власником зазначеного житлового будинку , жодного договору чи іншої угоди про надання житлового приміщення позивач з відповідачем не укладала. Відповідач зловживає алкогольними напоями , систематично вчиняє свари з матерю, яке є людиною похилого віку. Відповідач виносить з будинку належне їй майно , пропиває його. Пенсію матері витрачає на придбання алкогольних напоїв , а не на оплату спожитої електроенергії , оплату комунальних послуг. В зв'язку із вчиненням відповідачем протиправних дій він двічі був притягнутий до адміністративної відповідальності. Крім того, відповідач , не визнає її права власності на будинок , часто не допускає її а також її чоловіка до належного їй будинку, і таким чином перешкоджає їй , як власнику будинку користуватися ним, підтримувати будинок в належному санітарному та технічному стані. Тобто своїми діями, які систематично порушують правила співжиття , відповідач створив умови, які роблять неможливим для інших проживання з ним в одному будинку.

Відповідач заперечує проти позову у повному обсязі та пояснює, що він проживає в даному будинку разом з матерю , яка є людиною похилого віку та він фактично доглядає її. Всі обставини , на які посилається позивач , вважає надуманими та недоведеними.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, надані сторонами у справі, та розглянувши справу в межах позовних вимог, суд вважає позов обґрунтованим, та таким , що підлягає задоволенню.

Згідно нотаріально посвідченого 29.12.2004 року договору дарування житлового будинку , ОСОБА_4 , подарував , а ОСОБА_1 прийняла в дар належний йому житловий будинок АДРЕСА_1. (а.с. 5)

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.05.2015 року , наданого Реєстраційною службою Кілійського районного управління юстиції в Одеській області , власником земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1, є ОСОБА_1. Цільове призначення ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0605 гр. (а.с. 6)

Згідно запису в паспорті ОСОБА_2, запису в домовій книзі для прописки громадян , які мешкають в будинку АДРЕСА_1, місце проживання ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 зареєстровано 09.11.2004 року. (а.с. 7-9)

Згідно довідки Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності 21.08.2015 року за ст. 173 КУпАП, 02.11.2015 року за ст. 178 ч.1 КУпАП, 03.11.2015 року за ст. 178 ч.2 КУпАП , тобто притягнення відповідача до адміністративної відповідальності 03.09.2015 року та 17.09.2014 року мало місце після звернення позивача з настояним позовом до суду.

Свідок ОСОБА_5 показала, що відповідач проживає в будинку по АДРЕСА_1 з матерю, догляд за якою здійснює позивач. Відповідач зловживає алкогольними напоями , постійно вчиняє скандали з матерю а також з позивачем.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 показали , що мешкаючи по сусідству з відповідачем, постійно чують , як він вчиняє сварки зі своєю матерю, людиною похилого віку , під час цих сварок обзиває, оскорбляє та принижує її.

Свідок ОСОБА_8 показала, що відповідач ніде не працює, живе за рахунок пенсії матері, виносить майно з будинку. Також він постійно вчиняє сварки з матерю, оскорбляє її.

Свідок ОСОБА_9 показала, що відповідач проживає в будинку, який належить його сестрі - позивачу. Він розпродує майно, належне позивачу, перешкоджає сестрі, яка є власником будинку у вільному доступі до належного майна з метою користуватися , утримувати його в належному стані, не дає можливості ремонтувати будинок.

Свідок ОСОБА_10 показала, що як депутат Кілійської міської ради відвідувала житловий будинок по АДРЕСА_1 , власником якого є позивач. В цьому будинку проживає її мати а також брат - ОСОБА_2 ОСОБА_2 ніде не працює, зловживає алкогольними напоями. Своїми діями пошкоджує майно позивача , в наслідок чого будинок знаходиться в поганому санітарному стані. ОСОБА_2 порушує права позивача перешкоджаючи їй мати вільний доступ до власного будинку.

Постановою судді Кілійського районного суду Одеської області від 17.09.2014 року встановлено, що 07.09.2014 року ОСОБА_2, знаходячись вдома, влаштував сварку з гр. ОСОБА_1 в ході якої висловлювався грубою нецензурною лайкою, чим своїми умисними діями вчинив адміністративне правопорушення , передбачене ст. 173 КпАП України - дрібне хуліганство. Зазначеною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ст.173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 60 грн.

Постановою судді Кілійського районного суду Одеської області від 03 вересня 2015 року встановлено, що 16.08.2015 року ОСОБА_2, знаходячись вдома по АДРЕСА_1 влаштував сварку з гр. ОСОБА_1 в ході якої висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, чим вчинив своїми діями адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП - тобто дрібне хуліганство. Зазначеною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 60 грн.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї.

Згідно із ч. 1 ст. 116 ЖК України виселення може мати місце, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Дослідженими судом достовірно встановлено, що відповідач не є співвласником житла - житлового будинку , не є членом сім'ї власника будинку , проживаючи в будинку, належному позивачу , систематично псує житловий будинок, систематично порушує правила співжиття , що робить неможливим для інших проживання з ним в одному будинку , тобто встановлена наявність підстав для виселення відповідача з житлового будинку, належного позивачу.

Відповідно до п. 3 Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання , затвердженим Постановою КМУ № 35 від 16.01.2003 року , місцем проживання фізичної особи є місце де вона постійно або переважно проживає як власник житлового приміщення , за договором або на інших підставах, передбачених законом.

Відповідно до п. 14 Положення зняття з реєстраціїйного обліку здійснюється на підставі заяви фізичної особи , за рішенням суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В зв'язку з зазначеним , суд вважає, що позовна вимога про зобов'язання органу реєстрації скасувати реєстрацію місця проживання відповідача такою , що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,11,209,212,214-215 ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2 з житлового будинку АДРЕСА_1.

Позовну вимогу про зобов'язання органу реєстрації скасувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. Г. Тюмін