справа № 166/141/16-ц
провадження № 4-с/166/1/16
У Х В А Л А смт. Ратне 29 лютого 2016 року Ратнівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ляха В.І.

за участю секретаря Омелько Н.І.

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши справу за скаргою ОСОБА_2 на постанову старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 26 серпня 2015 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 18.12.2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду, у розмірі 112964 (сто дванадцять тисяч девятсот шістдесят чотири) грн. 64 коп. вартість ремонту автомобіля, моральну шкоду, у розмірі 15000 (пятнадцять тисяч) грн. 00 коп., витрати правової допомоги, у розмірі 450 (чотириста пятдесят) грн., разом 128414 (сто двадцять вісім тисяч чотириста чотирнадцять) грн. 37 коп..

Судове рішення набуло законної сили та звернуто до примусового виконання. 08.04.2015 року судом у справі видано виконавчий лист №166/503/14-ц.

ОСОБА_2 судовим порядком оскаржив постанову старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 26.08.2015 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника, яку просить скасувати.

ОСОБА_2 подану скаргу обгрунтовував тим, що старшим державним виконавцем Кущаком В.Б. винесеною постановою від 26.08.2016 року неправомірно було звернуто стягнення на його щомісячне грошове забезпечення, який є військовослужбовцем, у розмірі 20 відсотків.

Оскільки щомісячне грошове забезпечення, яке призначене ОСОБА_2, у звязку із його призовом на військову службу, та прийманням участі в антитерористичній операції на території Донецької і Луганської областей з 14.05 по 30.09.2015 року не є заробітною платою. Звернення стягнення на винагороду, у формі грошового забезпечення, не передбачено законом.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 ОСОБА_1 подану скаргу підтримав, просить неї задовольнити з підстав викладених у скарзі.

Начальник Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_5 в поданій до суду заяві просить скаргу ОСОБА_2 відхилити за безпідставністю, яку розглянути по суті без участі їхнього представника..

Вислухавши доводи представника ОСОБА_2 ОСОБА_1, дослідивши письмові матеріали скарги, суд приходить до наступного.

У відповідності до ст.1 Закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтею 32 Закону «Про виконавче провадження» передбачені заходи примусового виконання рішень.

1. Заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Статтею 73 вказаного Закону встановлено, що стягнення не може бути звернено на такі виплати:

1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника;

2) компенсацію працівнику за невикористану відпустку, крім випадків, коли особа під час звільнення одержує компенсацію за відпустку, не використану протягом кількох років;

3) компенсацію працівнику витрат у зв'язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням;

4) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних;

5) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю;

6) допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами;

7) одноразову допомогу у зв'язку з народженням дитини;

8) допомогу по догляду за дитиною;

9) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною-інвалідом, по тимчасовій непрацездатності у зв'язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом;

10) допомогу на лікування;

11) допомогу на поховання;

12) щомісячну грошову допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення;

13) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

2. Стягнення не здійснюється також із сум:

1 ) неоподатковуваного розміру матеріальної допомоги;

2) грошової компенсації за видане обмундирування і натуральне постачання;

3) вихідної допомоги в разі звільнення (виходу у відставку) з

військової служби, служби в органах внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби України, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом.

У відповідності до ст.68 ЦПК України стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи

недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати.

За іншими виконавчими документами державний виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника за письмовою заявою стягувача.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів.

Розмір відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на агальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Обмеження розміру відрахувань із заробітної плати встановлюється аконодавством про працю. Із заробітної плати боржника може бути утримано за иконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, відшкодування шкоди у зв'язку із втратою годувальника та збитків шкоди, заподіяних злочином, - п'ятдесят відсотків; за всіма іншими видами тягнень, інше не передбачено законом, - двадцять відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Положення цієї статті застосовуються також у разі звернення стягнення на належні боржникові стипендію та інші доходи. Звернення стягнення на пенсію здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - ст.70 Закону «Про виконавче провадження» - ст.70 Закону «Про виконавче провадження».

Старшим державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_3 винесено постанову від 26.08.2015 року про звернення стягнення на заробітну плату (грошове забезпечення) боржника ОСОБА_2, з дотриманням вимог ст.ст. 68.69.79 Закону «Про виконавче провадження».

Оскаржувана постанова є обгрунтованою і законною. Звернення стягнення за постановою на щомісячне грошове забезпечення боржника, в даний час військовослужбовця ОСОБА_2, є правомірним.

Постанова державного виконавця може бути оскаржена боржником в десятиденний строк з дня їх винесення, або в цей же строк з дня отримання копії постанови.

З доводів викладених ОСОБА_2 в самій скарзі встановлено, що ньому із жовтня 2015 року було відомо про винесену старшим державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_3 постанову від 26.08.2015 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника. Яка ним не була оскаржена судовим порядком в десятиденний строк. А тому ОСОБА_2 пропущено процесуальний строк оскарження винесеної постанови про звернення стягнення на заробітну плату (грошове забезпечення) боржника.

Враховуючи встановлені обставини дослідженими доказами, суд приходить до висновку, що подану ОСОБА_2 скаргу на постанову від 26.08.2015 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.386, 387 ЦПК України ст.ст.32, 68, 70, 73 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову старшого державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 26 серпня 2015 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Ратнівський районний суд на протязі 5-ти днів з дня її винесення, а для ОСОБА_2 в той же самий строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Лях В.І.