У Х В А Л А

13 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,

Лященко Н.П.,

Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 березня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 10 лютого 2016 року та рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 7 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання кредитного договору, додаткової угоди до нього та договору іпотеки недійсними, за позовом ОСОБА_8 в особі законного представника ОСОБА_9 до ОСОБА_4, публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», про визнання кредитного договору, додаткової угоди до нього та договору іпотеки недійсними,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 7 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 10 лютого 2016 року, відмовлено у задоволенні позовів ОСОБА_4 та ОСОБА_10 в особі законного представника ОСОБА_9

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 березня 2016 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником - ОСОБА_5, відмовлено.

У травні 2016 року ОСОБА_4, від імені якого діє представник ОСОБА_5, звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 березня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 10 лютого 2016 року та рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 7 грудня 2015 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На обґрунтування заяви ОСОБА_4, від імені якого діє представник ОСОБА_5, додав ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне неоднакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відмовляючи у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій, які відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4 виходили з того, що він на виконання вимог статей 10, 60 ЦПК України не довів обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, а саме, що оспорюваними договорами порушено його права як споживача, а його самого не було повідомлено про умови кредитування, зокрема і сукупну вартість кредиту, оскільки зазначене спростовується підписом позивача на вказаних договорах, з якими він ознайомлений та погодився на умови, що в них зазначені.

У наданій для порівняння ухвалі від 22 жовтня 2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ погодився з висновком суду апеляційної інстанції про те, що на підставі додаткової угоди до кредитного договору про споживчий кредит банк включив до умов договору положення, які виходячи зі статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на погіршення становища споживача, зокрема, умови про зміну у витратах, унаслідок чого збільшився процент за користування кредитними коштами, банк не надав позивачу як споживачу фінансових послуг у галузі споживчого кредитування повної інформації про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту.

Отже, у судовому рішенні, наданому заявником на підтвердження підстави для перегляду судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, та в судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, наявні різні фактичні обставини справи, що не свідчать про неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми матеріального права.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4, від імені якого діє представник ОСОБА_5, обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання кредитного договору, додаткової угоди до нього та договору іпотеки недійсними, за позовом ОСОБА_8 в особі законного представника ОСОБА_9 до ОСОБА_4, публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору, додаткової угоди до нього та договору іпотеки недійсними за заявою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_5, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 березня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 10 лютого 2016 року та рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 7 грудня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

А.Г. Ярема