Ухвала

іменем україни

5 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Черненко В.А., ЖуравельВ.І., Штелик С.П.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Саливонківської сільської ради Васильківського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 2 вересня 2011 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 28 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати - ОСОБА_7, після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, що розташована по АДРЕСА_1. Вказану земельну ділянку та будинок розташований на ній, ОСОБА_7 отримала у спадщину за законом після смерті її матері ОСОБА_8 Земельна ділянка належала ОСОБА_8 на праві власності на підставі державного акту серії НОМЕР_1, виданою Саливонківською сільською радою Васильківського району Київської області 21 листопада 2002 року. ОСОБА_7, успадкувавши майно після ОСОБА_8, не виготовила правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Зазначали, що у встановлений законодавством строк вони звернулися до нотаріальної кантори для оформлення своїх прав на спадщину, однак отримати свідоцтво про право власності на земельну ділянку не видається за можливе у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на земельну ділянку на ім'я померлої ОСОБА_7 не було оформлено.

Позивачі, зважаючи на викладене, просили суд визнати за ними в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку по Ѕ частці за кожним.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 2 вересня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 28 січня 2016 року, позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,37 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Саливонки на території Саливонківської сільської ради Васильківського району в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_7

Визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,37 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Саливонки на території Саливонківської сільської ради Васильківського району в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_7

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі доказів, поданих сторонами у справі, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), застосувавши до правовідносин, що склалися між сторонами ст.ст. 16, 1218, 1269 ЦК України, дійшов вірного висновку про те, що спірна земельна ділянка входила до складу спадщини після ОСОБА_7, оскільки остання успадкувала зазначену земельну ділянку після ОСОБА_8, на підтвердження чого ОСОБА_7 отримала свідоцтво про право власності на спадщину за законом.

Посилання ОСОБА_6 на неповне з'ясування судом обставин справи у зв'язку з тим, що його не було залучено до участі в справі як спадкоємця після смерті ОСОБА_8 не заслуговують на увагу, оскільки він не надав суду документів, які свідчили про те, що він, на час розгляду справи, у відповідності до закону, прийняв спадщину після смерті матері.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 2 вересня 2011 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 28 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

В.І.Журавель

С.П.Штелик