Справа № 190/1700/16-ц
Провадження №2/190/651/16
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

14 вересня 2016 року м.П'ятихатки

Суддя П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області Семенников О.Ю., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Пятихатського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в обґрунтування заявлених вимог зазначаючи, що 22.02.2013 року зареєстровано шлюб з відповідачем, проте сторони з вересня 2014 року шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, від шлюбу дітей не мають, спільного господарства не ведуть, у звязку з чим просить суд розірвати вказаний шлюб, після розірвання шлюбу залишити відповідачу прізвище «Радецька», звільнивши його від сплати судового збору, так як останній знаходиться в місцях позбавлення волі, поклавши всі судові витрати на відповідача.

Розглянувши подані матеріали, суддя приходить до висновку, що позовна заява не відповідає вимогам ч.5 ст.119 ЦПК України і підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви заявником додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Посилаючись на перебування в місцях позбавлення волі, заявник просить суд звільнити його від сплати судового збору, проте положеннями Закону України «Про судовий збір» визначено перелік осіб, які звільнені від сплати судового збору, до яких особи, засуджені до відбуття покарання у вигляді позбавленні волі не відносяться.

Крім того суд зауважує, що відповідно до положень ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, при чому суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати лише на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Оскільки позивачем в якості підстави для звільнення від сплати судового збору зазначено факт відбуття покарання за вчинення злочину, суд не вбачає правових підстав для звільнення заявника від сплати судового збору за позовну заяву про розірвання шлюбу.

Положеннями п.3) ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви про розірвання шлюбу судовий збір сплачується у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, у звязку з чим позивачу необхідно надати до суду документ про сплату судового збору у розмірі 551,20 грн.

Відповідно ч.1 ст.121 ЦПК України якщо позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.119, 120 ЦПК України, суддя постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

В даному випадку недотримання позивачем положень ст.119 ЦПК України і на цій підставі залишення позову без руху не може бути розцінено як обмеження в доступі до правосуддя, який регламентовано ст.55 Конституції України. Європейський суд з прав людини в рішенні Міцци проти Мальти зазначив, що право на звернення до суду не є абсолютним і особа, яка має намір ним скористатися, повинна дотримуватися порядку, передбаченого національним процесуальним законодавством конкретної держави.

Враховуючи зазначені обставини, у звязку з невідповідністю позовної заяви ОСОБА_1 встановленим вимогам, суд вважає за необхідне залишити подану позовну заяву без руху та надати строк для усунення вищевказаних недоліків, але не більше трьох днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху, зобов'язавши заявника усунути виявлені недоліки.

Встановити строк для виконання вимог ухвали три дні з дня її отримання.

Розяснити заявнику, що у разі не виправлення зазначених недоліків заява буде вважатися не поданою і підлягатиме поверненню.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає

Суддя О.Ю.Семенников