Справа № 344/7936/15-ц
Провадження № 22-ц/779/581/2016
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Соколовський В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Соколовського В.М.,

суддів: Беркій О.Ю., Мелінишин Г.П.,

секретаря Бойчука Л.М.,

з участю: представника апелянта-відповідача ОСОБА_2, представника апелянта-позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" та ОСОБА_4 на рішення Івано-Франківського міського суду від 01 лютого 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 01 лютого 2016 року задоволено частково позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 22.06.2011 року № б/н в сумі 15775 грн. 21 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На дане рішення обидві сторони подали апеляційні скарги.

ОСОБА_4 в поданій апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду є незаконне та необґрунтоване. Зазначає, що судом не враховано наступних обставин. Станом на 31 травня 2013 року відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, який надано банком, заборгованість складала 34,02 грн. по відсотках за користування кредитом та 999,03 грн. по тілу кредиту.

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.06.2014 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення встановлено, що 07.06.2013 року ОСОБА_5, маючи умисел на заволодіння чужого майна, діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, з корисливих мотивів, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки (банкоматів ПАТ КБ "ПриватБанк" м.Біла Церква) вчинив шахрайські дії, в результаті таких незаконних дій відповідачу ОСОБА_4 було завдано майнової шкоди на загальну суму 6733 грн.

Також апелянт зазначає, що 23 серпня 2013 року вона погасила 1027 грн., а 12 червня 2014 року погасила ще 36,33 грн. заборгованості за кредитним договором. Тому вважає свої зобов'язання перед банком виконаними в повному обсязі.

Апелянт, посилаючись на ст.614 ЦК України, стверджує, що її вина у завданні банку шкоди відсутня, оскільки жодними діями не могла запобігти вчиненню кримінального правопорушення, а 08 червня 2013 року письмово повідомила банк про вчинене правопорушення та про припинення кредитного договору. Вважає, що поведінка банку сприяла завданню їй збитків.

З наведених підстав просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

ПАТ КБ "ПриватБанк" вважає незаконним рішення суду першої інстанції в частині зменшення заборгованості з пені та штрафів. Суд зменшив неустойку до нуля, тобто повністю відмовив у її стягненні. На думку апелянта, це зроблено з порушенням ч.3 ст.551 та ч.1 ст.624 ЦК України. В даному випадку неустойка в загальній сумі складає 2930,61 грн., в той час як заборгованість за кредитом - 7463,87 грн., тобто неустойка в декілька разів менша, ніж заборгованість по кредиту. Також стверджує, що відповідач не надав доказів наявності істотних обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру неустойки.

З наведених підстав апелянт просив змінити рішення в частині зменшення розміру неустойки (пені, штрафів) та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник апелянта-відповідача - ОСОБА_2 доводи своєї апеляційної скарги підтримав з мотивів, викладених у ній та заперечив проти задоволення апеляційної скарги позивача.

Представник апелянта-позивача - ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги банку підтримала з мотивів, викладених у ній та заперечила проти задоволення апеляційної скарги відповідача.

Вислухавши доповідача, пояснення представників, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягає до задоволення та не підлягає задоволенню апеляційна скарга ОСОБА_4 наступних підстав.

Судом вірно встановлено, що згідно кредитного договору №б/н від 22.06.2011 року ПАТ КБ "ПриватБанк" надало кредит ОСОБА_4 у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення згідно умов кредитного договору (а.с.9-34).

Проте свої зобов'язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконувала та станом на 31.01.2015 року заборгованість по кредиту становить 18705,82 грн., а саме: 7463,87 грн. заборгованість за кредитом; 8311,34 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 1563,67 грн. заборгованість по пені та комісії за користування кредитом; 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 866,94 грн. штрафу (процентна складова) (а.с.5-8). Зазначена обставина нічим не спростована.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_4 посилалась на те, що її вини у виникненні зазначеної заборгованості не має, оскільки така заборгованість є результатом шахрайських дій, які були вчинені щодо неї, підтвердженням чого є вирок суду.

Так, вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.06.2014 року (а.с.66-69) у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення встановлено, що 07.06.2013 року ОСОБА_5, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, з корисливих мотивів, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки (банкоматів ПАТ КБ "ПриватБанк" м.Біла Церква) вчинив шахрайські дії, в результаті таких незаконних дій відповідачу ОСОБА_4 було завдано майнову шкоду на загальну суму 6733 грн.

Разом з тим, із висновку служби безпеки ПАТ КБ "ПриватБанк", який не було спростовано і який є належним та допустимим доказом у справі, вбачається, що має місце вина клієнта ОСОБА_4, яка скомпроментувала свою кредитну картку, назвавши третій особі реквізити картки, свої анкетні дані: прізвище, ім'я, по-батькові, дату народження, дівоче прізвище матері і домашню адресу, що є персональними даними клієнта, тим самим порушивши вимоги Умов та правил надання банківських послуг (а.с.100-104).

Суд правильно вважав, що відповідач мала договірні зобов'язання перед банком (позивачем), кошти частково погасила після їх незаконного зняття, однак в порушення п.2.1.1.9.5. Умов і правил надання банківських послуг (а.с.30-31) повідомила дані платіжної картки третім особам, тому має право пред'явити як потерпіла у кримінальній справі цивільні вимоги (регрес) до винної особи.

Таким чином суд дійшов вірного висновку, що вищевказаний вирок не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог банку про стягнення заборгованості із позичальника ОСОБА_4, тому заборгованість відповідно до ст.ст.526, 530, 610, 1054 ЦК України підлягає стягненню з відповідача. З огляду на це, рішення суду у зазначеній частині є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга ОСОБА_4 не підлягає до задоволення.

Разом з тим, не можна погодитись із висновком суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по пені та комісії за користування кредитом в сумі 1563 грн. 67 коп., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн. та штрафу (процентна складова) в сумі 866 грн. 94 коп. на підставі ч.3 ст.551 ЦК України.

Так, частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Всупереч даній нормі суд повністю відмовив у стягненні неустойки, яка згідно даної норми може бути тільки зменшена. Крім того очевидним є той факт, що розмір неустойки не перевищує значно розміру збитків, а також не наведено жодної обставини, яка б мала істотне значення.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норму матеріального права, тобто ч.3 ст.551 ЦК України, яка не підлягала застосуванню, тому відповідно до ст.309 ЦПК України в цій частині рішення суду, як незаконне та необґрунтоване, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості в частині пені, комісії та штрафу.

Відповідно до ст.88 ЦПК України апеляційний суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за оплату судового збору в сумі 267 грн. 96 коп. за розгляд скарги в апеляційній інстанції.

Керуючись ст.ст.307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 01 лютого 2016 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, комісії та штрафу і в цій частині ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості в частині пені, комісії та штрафу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" заборгованість по пені та комісії за користування кредитом в сумі 1563 грн. 67 коп., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн. та штрафу (процентна складова) в сумі 866 грн. 94 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" судові витрати в сумі 267 грн. 96 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М. Соколовський

Судді: О.Ю. Беркій

Г.П. Мелінишин