АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 602/1411/13-цГоловуючий у 1-й інстанції Сенюх М.З.
Провадження № 22-ц/789/1091/16 Доповідач - Сташків Б.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Сташківа Б.І.

суддів - Кузьма Р. М., Костів О. З.,

при секретарі - Романюк Х.Ю.

та сторін представника ПСК Теко-Ланівці ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на на рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 14 липня 2016 року по справі за позовом Підприємства споживчої кооперації Теко-Ланівці до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди працівником, заподіяної підприємством,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року представник підприємства споживчої кооперації «Теко-Ланівці» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди працівником, заподіяної підприємством.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачами при виконанні своїх трудових обов'язків заподіяно Підприємству споживчої кооперації Теко- Ланівці( далі Підприємство) матеріальну шкоду у розмірі 51 598,04 грн. З яких ОСОБА_2- 26 631,61 грн., ОСОБА_4 - 24 966,33 грн.

В уточнених позовних вимогах представник позивача просив стягнути з відповідачів завданої шкоди у сумі 51 597, 94 грн. З яких із ОСОБА_5- 26 375, 47 грн. , із ОСОБА_4 - 25 222, 47 грн.

Зокрема, представник позивача вказав, що після проведення 19.11.2012 року інвентаризації товарів, тари та грошових засобів в магазині с. Вишгород Лановецького району Тернопільської області виявлено недостачу товарів на загальну суму 65 444, 04 грн. Відповідачі причин даної недостачі не пояснили. Також, вказав, що після інвентаризації було встановлено, що ОСОБА_2 Привласнила грошові кошти у розмірі 1 153, 00 грн, які були виручені після реалізації товарів промислової групи по накладній, яку вона приховала від обліку.

Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 14 липня 2016 року позовну заяву задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь підприємства споживчої кооперації «Теко-Ланівці» заподіяну працівником матеріальну шкоду в сумі 21 375,47 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь підприємства споживчої кооперації «Теко-Ланівці» заподіяну працівником матеріальну шкоду в сумі 20 222,47 грн.

Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_2 та з ОСОБА_4 на користь підприємства споживчої кооперації «Теко-Ланівці» 510,56 грн. сплаченого судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судове рішення зі сторони відповідачкою ОСОБА_4 не оспорюється.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 14 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенню позовних вимог Підприємства споживчої кооперації Теко-Ланівці.

В апеляційній скарзі, апелянт посилається на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, безпідставно взято до уваги акти ревізії товарно- матеріальних цінностей від12 серпня 2013 року та від 12 квітня 2016 року, оскільки вони проводилися без їхньої участі, і напроти не взяв до уваги висновок судово- економічної експертизи від 8 серпня 2014 року, яка не могла встановити факт винекнення недостачі, оскільки представленні документи для проведення експертизи містять необумовлені виправлення і встановити в який період виникла недостача не видається за можливе.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник ПСК Теко-Ланівці ОСОБА_1 проти поданої апеляційної скарги заперечив, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги Підприємства споживчої кооперації Теко-Ланівці, суд першої інстанції насамперед виходив з того, що зі сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були порушення, відповідно до договору про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 14.03.2012р., який був укладений між відповідачами та Підприємством, а також згідно якого ОСОБА_2 та ОСОБА_4 взяли на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечування цілісності майна та інших цінностей, переданих їм для зберігання або для інших цілей, внаслідок чого допустили недостачу матеріальних цінностей на суму 51 598,04 грн. за період з 13 березня по 20 листопада 2012 року.

З даним висновком суду погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Так, виходячи з норм ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли:

1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей;

2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами.

6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків.

Згідно із ст. 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Виходячи із ст.135-2 КЗпП України при спільному виконанні працівниками окремих видів робіт, зв'язаних із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей, коли неможливо розмежувати матеріальну відповідальність кожного працівника і укласти з ним договір про повну матеріальну відповідальність, може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність.

Відповідно до ст. 135-3 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами.

У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди.

Відповідно до ч.3 ст.130 КЗпП України за наявності підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно наказів про прийняття на роботу № 9 і № 10 від 14 березня 2012 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 прийнято на посаду продавців ПСК «ТЕКО-Ланівці».

14 березня 2012 року між ПСК «ТЕКО-Ланівці» та членами колективу (бригади) магазину с.Вишгородок ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність № 33. Згідно з п.8 цього договору члени колективу (бригади) зобовязані дбайливо ставитись до цінностей і вживати заходів до запобігання шкоди; в установленому порядку вести облік, складати і своєчасно подавати звіти про рух та залишки цінностей; своєчасно інформувати власника про всі обставини, які загрожують зберіганню цінностей.

Доводи ОСОБА_2 про те, що судово -економічною експертизою не можна визначити недостачу із-за чисельних виправлень у бухгалтерському обліку, а тому вона не може нести матеріальну відповідальність, не можуть бути підставою для відмови в позові, оскільки в матеріалах справи містяться інші докази, які підтверджують факт недостачі товарно- матеріальних цінностей.

Так, згідно Акту ревізії недостачі товарно- матеріальних цінностей по маркету с. Вишгородок підприємства споживчої кооперації Теко- Ланівці. продавці маркету ОСОБА_5 та ОСОБА_4 допустили недостачу товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 51 537, 84 грн. за період з 13 березня по 20 листопада 2012 року ( а.с. 21).

Відповідач ОСОБА_2 погодилася з даним Актом , нею було складено розписку про те, що всі прихідні і розхідні документи включені в товарно-грошовий звіт з 15.11.2012 по 20.11.2012 рр. і всі товарно-матеріальні цінності правильно вписані в акт інвентаризації, пропуску цінностей немає, претензій до інвентаризаційної комісії немає.

Разом з тим, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 окремо писали пояснюючі про те, що станом на 20 листопада 2012 року під час інвентаризації була виявлена недостача 65 428 гривень, яку пояснити не можуть.

При цьому, встановлено, що ОСОБА_2 не заперечує, що підпис на розписці та пояснюючій виконаний нею.

Вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 08 листопада 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України. Даним вироком встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2, працюючи на посадах продавців підприємства споживчої кооперації «ТЕКО-Ланівці» с.Вишгородок Лановецького району Тернопільської області, будучи матеріально-відповідальними особами, за попередньою змовою між собою протягом 14 березня 2012 року 20 листопада 2012 року вчинили привласнення та розтрату товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 18 212,50 грн.

Також, зазначено, що обвинувачена ОСОБА_2 повторно привласнила гроші в сумі 1153 грн. за товари промислової групи, які отримала по накладній ТДК-ЖО 2455 від 12 жовтня 2012 року, приховавши від обліку дану накладну, а товари реалізувала.

Крім цього, відповідно до актів часткової ревізії нестачі товарно-матеріальних цінностей по маркету с.Вишгородок підприємства споживчої кооперації «ТЕКО-Ланівці» від 12 серпня 2013 року та від 12 квітня 2016 року проведено перевірку руху товарів по бухгалтерському обліку та звітах матеріально-відповідальних осіб відповідно до первинних документів за період з 13.03.2012 р. по 20.11.2012 р. ревізією встановлено, що станом на 20 листопада 2012 року інвентаризацією виявлено нестачу товарів на суму 65363,94 грн. Окрім цього, при звірці розрахунків станом на 1 листопада 2012 року по даному підприємству виявлено не оприбуткування товарів на суму 1153,00 грн. (накладна від 12.10.2012 року). Загальна сума збитків склала 66516,94 грн. (65363,94+1153,00). Із даної суми відшкодовано матеріально-відповідальними особами 14919,00 грн. Нестача товарно-матеріальних цінностей становить 51597,94 грн. (т.2 а.с. 21, 162).

Актом часткової ревізії від 12 квітня 2016 року стверджується, що розмір нестачі товарно-матеріальних цінностей становить 65363,94 грн., що на 80,10 грн. менше він результатів інвентаризації. Крім того, при звірці розрахунків виявлено не оприбуткування товарів на суму 1153,00 грн. Загальна сума збитків склала 66516,94 грн. (65363,94+1153,00). Також, ОСОБА_2 повторно привласнила гроші в сумі 1153 грн. за товари промислової групи, які отримала по накладній ТДК-ЖО 2455 від 12 жовтня 2012 року, приховавши від обліку дану накладну, а товари реалізувала.

Доводи апелянта, що результати проведеної ревізії у відсутності матеріально-відповідальних осіб, є безпідставними, так як ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було направлено повідомлення (телеграми) про проведення ревізії. Однак, на час проведення ревізії матеріально-відповідальні особи не зявилися з невідомих причин.

Таким чином,колегія суддів погоджується, що оскільки відповідачі були працевлаштовані на посади продавців ПСК «ТЕКО-Ланівці» та між ними укладався Договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність,а тому ОСОБА_2 та ОСОБА_4 несли відповідальність саме за прийманням, зберіганням, продаж переданих їм цінностей. .

Відповідно до п.12 розділу ІУ Договору про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність підставою для притягнення членів колективу (бригади) до матеріальної відповідальності є матеріальна шкода, заподіяна розкраданням, нестачею, умисним знищенням або зіпсуттям матеріальних цінностей, а також їх знищенням або зіпсуттям через недбалість, що підтверджується інвентаризаційними документами.

Відповідно до ч.2 ст. 135-3 КЗпП України у разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди.

З наведеного слідує, що матеріальна відповідальність наступає у випадку розкрадання товарно-матеріальних цінностей і у випадку допущення недостачі, що підтверджується інвентаризаційними документами.

Зважаючи на вищезазначене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що в магазині с.Вишгородок ПСК «ТЕКО-Ланівці» виявлено недостачу товарно-матеріальних цінностей, частина недостачі допущена шляхом привласнення та розтрати.

Згідно із ст.137 КЗпП України суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений.

Суд може зменшити розмір покриття шкоди, заподіяної працівником, залежно від його майнового стану, за винятком випадків, коли шкода заподіяна злочинними діями працівника, вчиненими з корисливою метою.

При визначенні розміру шкоди, враховуючи ступінь вини матеріально-відповідальних осіб відповідно до вимог ст. 137 КЗпП України, суд враховує порушення порядку виправлення помилок в окремих накладних зі сторони бухгалтерської служби ПСК «ТЕКО-Ланівці», що дають підстави для зменшення розміру стягнення завданої матеріальної шкоди.

Таким чином, ОСОБА_5 не доведено, а судом не здобуто доказів, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 14 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Тернопільської області набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_6