Дата документу 25.10.2016
ЄУ № 420/2069/16-ц
Провадження №2-о/420/214/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Тарасова Д.С.

за участю секретаря Гречаної Н.М.

заявника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Новопсков цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, заінтересована особа: Новопсковський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до Новопсковського районного суду з заявою, в якій просить встановити, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Луганськ, громадянка України, яка була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, померла 01.08.2016 року у м. Луганськ, Луганська область, Україна, причина смерті дифузний дрібновогнищевий кардіосклероз. В обґрунтування заяви зазначив, що 01 серпня 2016 року в м. Луганськ Луганської області померла його дружина ОСОБА_2, причина смерті дифузний дрібновогнищевий кардіосклероз. Заявник звернувся з заявою до Новопсковського районного ВДРАЦС Головного ТУЮ у Луганській області про видачу свідоцтва про смерть, однак йому було відмовлено в звязку з тим, що медичне свідоцтво про смерть не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024. Встановлення факту смерті дружини необхідно йому для проведення державної реєстрації смерті в установленому законом порядку, цей факт має для нього юридичне значення.

Заявник в судовому засіданні заяву підтримав та просив задовольнити її в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи - Новопсковського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, заперечень не має, рішення просять прийняти на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення заявника, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з Постановою Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської області тимчасово окупованими територіями» за № 254-III від 17 березня 2015 року та розпорядження КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м. Луганськ Луганської області визнано тимчасово окупованою територією.

У відповідності до ст. 11 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту смерті орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Судом встановлено, що згідно паспорту громадянина України серії ЕМ №966940 виданого 01.08.2001 року Артемівським РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області, заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до довідки від 17.09.2015 року № 928004753 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, заявник тимчасово мешкає в смт. Новопсков, вул. Мира, 9, Новопсковського району Луганської області.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-ЕД №326288 виданого 02 березня 1990 року Артемівським відділом ЗАГСу Ворошиловградської області, дружиною заявника є ОСОБА_2, 28 жовтня 1958 року на родження.

Відповідно до паспорту громадянина України серії ЕМ № 966953, ОСОБА_2, народилася 28 жовтня 1958 року у м. Луганськ Луганської області, адреса місця проживання, яка зазначена в паспорті пров. 6-й Садовопроїздний, 10, м. Луганськ, Луганська область.

Як вбачається з наданої заяви та доданої копії лікарського свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті № 1009 виданих 02 серпня 2016 року лікарем ОСОБА_3, дружина заявника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, померла 01 серпня 2016 року в м. Луганськ, причина смерті дифузний дрібновогнищевий кардіосклероз.

Відповідно до свідоцтва про поховання реєстраційний номер 592/ІІ від 05 серпня 2016 року, ОСОБА_2 похована 04.08.2016 року на кладовищі «Заречное», про що в книзі реєстрації поховань та перепоховань померлих громадян зроблено відповідний запис 04.08.2016 року за №3408.

Будучи допитаним в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_1, пояснив, що його дружина ОСОБА_2померла 01 серпня 2016 року в м. Луганськ Луганської області та була похована на кладовищі «Зарічне» в м. Луганськ.

Як вбачається з листа № 295/02.2-3.19 від 21.10.2016 р. Новопсковським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області було відмовлено у реєстрації смерті ОСОБА_2 у звязку з тим, що медичне свідоцтво про смерть не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024.

Відповідно до ч. 2 та ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

При оцінці медичного свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті № 1009 виданих 02 серпня 2016 року лікарем ОСОБА_3, як доказів в даній справі, суд враховує вимоги міжнародно-правових актів і принципів, адже відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України, які визначають, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Так, відповідно до ст.ст. 26, 27, 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, кожен чинний договір є обов'язковим для його учасників і повинен добросовісно виконуватись; учасник не може посилатись на положення свого внутрішнього права як на виправдання для невиконання ним договору; договір повинен тлумачитись добросовісно відповідно до звичайного значення, яке слід надавати термінам договору в їхньому контексті, а також у світлі об'єкта і цілей договору та з урахуванням будь-яких відповідних норм міжнародного права, які застосовуються у відносинах між учасниками.

При цьому, в практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

За таких підстав, надані до суду медичне свідоцтво про смерть та довідка про причину смерті № 1009 видані 02 серпня 2016 року лікарем ОСОБА_3, згідно яких ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 01.08.2016 року у м. Луганськ, причина смерті дифузний дрібновогнищевий кардіосклероз - суд визнає належними і допустимими доказами на підтвердження факту смерті.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч.2 ст.259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Згідно з положенням п.2 ч.1 ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2, померлої 01.08.2016 року має для заявника юридичне значення, оскільки він зможе зареєструвати факт смерті дружини в порядку, встановленому законом.

Таким чином, суд вважає, що доводи заявника є законними, обґрунтованими і підтверджені наявними у справі доказами та показаннями свідка, а тому заява про встановлення факту смерті ОСОБА_2, померлої 01.08.2016р. - підлягає задоволенню.

У відповідності до ч.7 ст.235 ЦПК України при ухваленні судом рішення понесені заявником витрати не відшкодовуються.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України, рішення у даній справі про встановлення факту смерті ОСОБА_2 слід допустити до негайного виконання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 235 ч.3, 256 ч.1 п. 8, 257-1, 259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, заінтересована особа: Новопсковський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, задовольнити повністю.

Встановити, факт смерті особи, а саме, те що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Луганськ, громадянка України, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, померла 01.08.2016 року у м. Луганськ, Луганська область, Україна, у віці 57 років, причина смерті дифузний дрібновогнищевий кардіосклероз.

Встановлення факту смерті ОСОБА_1 необхідно для державної реєстрації факту смерті його дружини ОСОБА_2.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано апеляційному суду Луганської області через Новопсковський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: