Справа № 211/7623/15-ц
Провадження № 2/211/774/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 липня 2016 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Папарига В.А.

при секретарі Дьяконовій Т.Ю.

за відсутності сторін,

розглянувши в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради про визначення місця проживання дитини з батьком, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради, про визначення місця проживання дитини з батьком. В обґрунтування своїх вимог послався на те, що між сторонами 22.07.2000 року Тинянською сільською радою Дунаєвецького району Хмельницької області було укладено шлюб. Від шлюбу з відповідачем народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 04.07.2012 року з позивача було стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання їх сина. 06.11.2012 року за рішенням суду шлюб між сторонами розірвано. Позивач мешкає в чотирьох кімнатному житловому будинку № 42, що є частиною домоволодіння розташованого по вулиці Липецькій в місті Кривому Розі, співвласниками якого на праві спільної часткової власності є він, відповідач та їх син. В грудні 2014 року відповідачка забрала їх сина з вказаного будинку та поїхала до іншого місця проживання. Позивач спілкування з дитиною не припинив. В послідуючому при спілкуванні з сином позивач виявив, що дитина значно гірше одягнена, також дитина скаржиться, що він постійно голодний, а матері ввечері часто не буває вдома а заздалегідь їжа нею не готується. Відсутність виховання з боку матері привела до погіршення успішності сина у школі. З середини 2015 року дитина прохає про переїзд до нього. Вказує, що він працює, отримує постійний дохід, зразково характеризується та піклується про свого сина. У звязку з чим, просить визначити місце проживання ОСОБА_3, 11.11.2002 року з позивачем.

В судове засідання 02.07.2016 року сторони та представник третьої особи не зявилися, надали заяви про продовження розгляду справи за їх відсутності ( а.с. 82-85 - заяви).

У судовому засіданні 10.06.2016 року позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та покладаючись на обставини викладені у позовній заяві, просив визначити місце проживання сина разом з ним. Заначив, що на теперішній час він проживає зі співмешканкою, яка відноситься до його сина дуже добре. З 29.12.2015 року дитина проживає разом з ними. Перешкоди відповідачеві він не здійснював у побаченні з дитиною. З відповідачкою у них виникали конфлікти, але насильницьких дій відносно неї не було. Послався на те, що коли дитина проживала з матірю належного матеріального забезпечення дитини з її сторони не було, в той час як він сплачує аліменти, позивач ще додатково давав йому кошти на особисті потреби. Вирішив звернутися до суду, так як дитина хоче проживати з ним. У дитини є окрема кімната. Коли він звернувся до Служби у Справах дітей, дитина відмовлялася щось поясняти. Мати на теперішній час погоджується, щоб дитина проживала з батьком, а він тільки платив їй аліменти. До подачі позовної заяви до суду, позивач намагався вирішити добровільно це питання, але згоди так і не дійшов. Позивач просив його позов задовольнити та визначити місце проживання дитини разом з ним.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні 10.06.2016 року просив позовну заяву задовольнити, визначити місце проживання дитини разом з батьком.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні 10.06.2016 року пояснила, що вона не чинила перешкоди у спілкуванні дитини з батьком. Хотіла повернути аліменти позивачу під розписку, але він відповів, що вони зустрінуться в суді. У належному їм на праві спільної часткової власності будинку вона не могла проживати в звязку з поведінкою позивача, тому вимушена була винайняти квартиру. За фахом вона викладач, але у звязку з тяжким матеріальним становищем, вимушена була знайти роботу у приватному підприємстві. Коли вона винайняла квартиру перевезла і речі сина. Позивач почав настроювати дитини проти неї. Дійсно, коли вона працювала викладачем, в неї не було коштів водити дитину до пицерії, кавярень. Батько почав спілкуватися з дитиною тільки, коли в нього зявилася родина та потрібно було вирішити житлові умови. Син почав їй казати, що вона живе за його аліменти, так як батько налаштовує сина проти неї. На комісії син, вказав, що хоче жити разом з татом, тому з огляду на бажання дитини, проживати разом з батько, приймає позицію позивача, щоб дитина проживала з батьком.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні 10.06.2016 року підтримав пояснення відповідача.

Представник третьої особи служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради ОСОБА_6 в судовому засіданні 10.06.2016 року, зазначила, що дитина має прихильність як до тати так і до мами. На її запитання з ким хоче проживати дитина відповіла, що хоче проживати з татом. Про матір він не сказав жодного поганого слова. Вказує, що дитина такого віку вибирає де йому краще, виходячи з особистих обставин. Вказує, що батько не має лінії виховання сина, тому комісією прийнято рішення, що дитині буде краще з матірю. Даний висновок вона підтримує та наполягає на проживанні сина разом з матірю. Вказує, що з 14 років син може сам визначитися з ким йому краще проживати.

В судовому засіданні 10.06.2016 року свідок ОСОБА_7 пояснив, що спілкувався з племінником ОСОБА_3 раніше через мережу Інтернет. Племінник постійно йому казав, що матері немає вдома, вона на роботі та він залишається один. ОСОБА_3 підтримує нормальні стосунки з співмешканкою батька та його дитиною. Як у кожній сім'ї у сторін виникали сварки.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що син його співмешканця позивача по справі хоче жити з батьком. Спочатку вони жили у неї, а коли син почав телефонувати батькові та просити, щоб він жив з татом, вони переїхали до будинку та почали проживати разом.

Дослідивши матеріали справи, прийнявши до уваги пояснення сторін, представника третьої особи та свідків у судовому засіданні від 10.06.2016 року, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області суду від 04.07.2012 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь матері

ОСОБА_2, починаючи стягнення з 14.06.2012 року до повноліття дитини (а.с.4 копія рішення суду).

Позивач ОСОБА_1 працює електромонтером по ремонту та обслуговування електрообладнання ПАТ «ОСОБА_10 Кривий Ріг», з 03.12.2004 року по даний час, за місцем роботи характеризується позитивно. За час роботи проявив себе працьовитим дисциплінованим виконавчим. Зауважень по роботі та порушень трудової дисципліни немає (а.с. 6 - виробнича характеристика).

За місцем проживання на ОСОБА_1 скарг не надходило (а.с.7- характеристика).

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами і земельною ділянкою, житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою м. Кривий Ріг, вул. Липецька, 42, належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кожному окремо належить 1/3 частка вказаного житлового будинку (а.с.10-11- копія договору купівлі-продажу, а.с.12 копія витягу з реєстру).

У своєму висновку від 29.02.2016 року № 8/22-136 виконком Довгинцівської районної у місті ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, 11.11.2002 року разом із матірю ОСОБА_2 (а.с. 40,41).

Згідно акту обстеження умов проживання матері від 10.02.2016 року матірю створені для дитини всі необхідні умови для проживання (а.с. 42).

Згідно акту обстеження умов проживання батька від 29.02.2016 року санітарно-гігієнічні та житлово-побутові умови дозволяють проживання дитини даної вікової категорії з батьком (а.с. 43).

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частиною 1ст. 150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї, родини. Брак любові у дитячі роки це духовний дисбаланс на усе життя.

Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.

Тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Матеріали справи не містять таких доказів, які б свідчили про аморальну поведінку позивача, відсутність можливості матеріально та морально забезпечити дитину, приймати участь у вихованні сина.

Наведені вище правові норми та інші обставини справи свідчать про можливість позивача забезпечувати нормальний всебічний розвиток дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

В судовому засіданні судом відповідно до положень ст. 171 СК України була вислухана думка малолітнього ОСОБА_3, який пояснив суду, що має бажання проживати з батьком, йому там зручніше. Мати дитини погоджується з думкою дитини та не заперечує проти проживання дитини з батьком.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивач не має протипоказань щодо проживання з сином, працює, має стабільний дохід, позитивно характеризуються за місцем роботи та мешкання, дитина виявила бажання проживати разом з батьком, крім того 11.11.2016 року дитині виповниться 14 років, тому суд приходить до висновку про визначення місця проживання малолітнього разом із батьком.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 161, 171 СК України, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 60, 174, 209, 213-215, 223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради про визначення місця проживання дитини з батьком - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з його батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу, протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_11