Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2080/16-ц

Номер провадження: 2/511/908/16

13 жовтня 2016 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Теренчук Ж. В.,

при секретарі Ніколас С.О.,

позивачки - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на час навчання та додаткових витрат,

ВСТАНОВИВ :

В вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовною заявою до ОСОБА_2, про стягнення з нього аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 на період навчання в Одеському національному медичному університеті в розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з 01.09.2016 року до закінчення навчання (до 2020 року), але не пізніше досягнення нею 23-х річного віку, також просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати повязані з оплатою навчання в зазначеному університеті згідно договору про надання освітніх послуг в розмірі 1/2 частини, до закінчення навчання, так як відповідач, добровільно матеріальну допомогу на навчання доньки не надає.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав частково, в запереченнях, які надійшли до суду 10.10.2016 року, зазначив, що з 2012 року ніде не працює, має періодичні заробітки, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої доньки на період навчання в розмірі 500 грн, але заперечував проти стягнення з нього додаткових витрат на навчання в розмірі половини вартості контракту, так як вони не ґрунтуються на законі та проти стягнення з нього витрат по оплаті правової допомоги в розмірі 500 грн, так як такі витрати по справі документально не підтверджені. В поданій суду заяві просив справу розглянути без його участі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала повністю, пояснила, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який в 1999 році було розірвано. За час спільного проживання у них народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач. В 2016 році донька вступила на 1 курс денного відділення до Одеського національного медичного університету. Донька навчається за контрактом, крім цього їй потрібно купувати для неї підручники, зошити, одяг. Вона потребує матеріальної допомоги від відповідача. Тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 01.09.2016 року, до закінчення донькою навчання, але не пізніше досягнення нею 23-х річного віку, а також стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати повязані з оплатою навчання в університеті згідно договору про надання освітніх послуг в розмірі 1/2 частини, до закінчення навчання. (а.с.1-2)

Суд заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Так, судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який в 1999 році було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, наявним в матеріалах справи. (а.с.7)

Від шлюбу мають повнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4)

Після розірвання шлюбу між батьками, донька ОСОБА_3 проживає разом із матір'ю ОСОБА_4, що підтверджується довідкою з місця проживання.

На теперішній час ОСОБА_3 навчається на 2-му курсі денного відділення Одеського національного медичного університету, що підтверджується довідкою Одеського національного медичного університету №3149 ф-16 від 01.09.2016. (а.с.6)

Крім цього судом встановлено, що ОСОБА_3 навчається в даному учбовому закладі на платній основі що підтверджується копією договору №80 про надання освітніх послуг фізичній особі, згідно якого навчання проводиться на платній основі та загальна вартість якого становить 66630 грн: навчальний рік 2016-2017 15000,00 грн, навчальний рік 2017-2018 16230,00 грн, навчальний рік 2018-2019 17500,00 грн, навчальний рік 2019-2020 17900,00 грн. (а.с.8-9)

Її матір"ю ОСОБА_1 було сплачено на навчання доньки 7500,00 грн, що підтверджується квитанцією, наявною в матеріалах справи. (а.с.5)

Оскільки ОСОБА_3 навчається на денній формі, вона не має можливості працевлаштуватися, не має власного житла в м. Одеса, має необхідність в забезпеченні продуктами харчування, одязі та має відповідні витрати на навчання, що приводить суд до висновку, що вона потребує матеріальної допомоги від батьків на період навчання.

Позивач по справі ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи безстроково, що підтверджується довідкою до огляду МСЕК серії 10 ААА №961931 та отримує пенсію, також працює, однак вказує, що цього доходу не вистачає на утримання доньки.

Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Як роз'яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідач згоден сплачувати на навчання дитини аліменти в розмірі по 500 грн щомісячно, однак суд вважає, що при визначенні розміру аліментів на дитину необхідно врахувати, що ОСОБА_3 навчається в медичному університеті на контрактній основі з помісячною оплатою в розмірі 1479,79 грн. Від своєчасності внесення оплати за навчання залежить можливість продовження навчання в даному учбовому закладі. Тому розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, належить визначити в розмірі 750 грн щомісячно починаючи з 08.09.2016 року до закінчення навчання (2020 року), але не пізніше досягнення нею 23-х річного віку.

Стягнення аліментів в заявленому позивачем розмірі не відповідало би матеріальному становищу відповідача, який довів в суді, що не має постійної роботи та заробітку.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Позивач звернувся до суду з позовом 08.09.2016 року, тому суд вважає за необхідне у відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, стягувати аліменти з дати предявлення позову, а саме з 08.09.2016 року.

Відповідно до ст.185 СК України, передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (с. 199-201 СК України). При визначені розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Тобто, норми глави 16 СК України не встановлюють самостійного, окремого від обовязку сплати аліментів, обовязку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами і не поширюють дію положень ст. 185 СК України на правовідносини, які виникають між батьками з приводу їх участі в утриманні повнолітніх дочки, сина.

Викладене відповідає і правовій позиції, зазначеній в постанові Верховного Суду України від 24.12.2014 року у справі №6-186цс14, що правила ст. 185 СК України поширюються на правовідносини щодо обовязку батьків по утриманню неповнолітніх дітей. Обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, передбачений главою 16 СК України, однак норми цієї глави не поширюють дію положень ст. 185 СК України на правовідносини, які виникають між батьками з приводу їх участі в утриманні повнолітніх дочки, сина.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що позов ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрат на навчання задоволенню не підлягає. Наявність же контракту та підтверджений факт навчання дитини на платній основі в медичному університеті враховано судом вище при визначенні розміру аліментів.

Крім цього, суд вважає, що не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по справі у виді витрат на оплату правової допомоги в сумі 500 грн, так як вони матеріалами справи не підтверджені.

Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати.

На підставі ст.182,191,198-201 Сімейного кодексу України, керуючись ст. 10, 11, 209, 212, 213, 214 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів на час навчання та додаткових витрат, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на період навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн, щомісячно, починаючи з 08.09.2016 року до 30.06.2020 року, тобто на період навчання в Одеському національному медичному університеті, але не пізніше чим до досягнення нею 23-х річного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ж. В. Теренчук