У Х В А Л А

30 березня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кадєтова О.В., перевіривши на відповідність вимогам статті 326 ЦПК України касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: служба у справах дітей Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації, служба у справах дітей Любарської районної державної адміністрації Житомирської області, ОСОБА_4, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дітьми,

в с т а н о в и в :

Подана заявником касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду касаційним судом, оскільки заявником не надано доказів сплати судового збору в порядку та розмірі, який визначений Законом України «Про судовий збір».

Натомість, ОСОБА_2 заявлено клопотання про звільнення її від сплати судового збору за подачу та розгляд касаційної скарги.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Оскільки заявником у клопотанні про звільнення від сплати судового збору не було наведено жодних причин, які відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути підставами для звільнення від сплати судового збору, тому підстави для звільнення заявника від сплати судового збору відсутні, а подане з цього приводу клопотання задоволенню не підлягає.

Таким чином, заявнику необхідно сплатити судовий збір у порядку та розмірі, який визначений Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на перше січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Згідно пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент звернення до суду з даним позовом) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлена у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до пп. 7 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній з 01 вересня 2015 року) встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду розмір судового збору становить 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви та скарги.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» з 01 січня 2015 року розмір мінімальної заробітної плати становить 1218,00 грн.

Частиною 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

У даній справі предметом спору є окремо дві вимоги немайнового характеру (усунення перешкод у спілкуванні з дітьми; визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дітьми).

Таким чином, розмір судового збору за кожну вимогу немайнового характеру на день подачі позову становив 243,60 грн.

Отже, заявнику за подачу та розгляд даної касаційної скарги необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 584,64 грн (243,60 грн * 120 % * 2 - за вимоги немайнового характеру).

Крім того, заявником у порушення п. п. 4, 6 ч. 2 ст. 326 ЦПК України не сформульовано його клопотання (прохальну частину касаційної скарги) з урахуванням положень ст. ст. 335, 336 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі ст. 336 ЦПК України за наслідками розгляду касаційної скарги на рішення суд касаційної інстанції має право:

- постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення рішення без змін;

- постановити ухвалу про повне або часткове скасування рішення і передати справу на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції;

- постановити ухвалу про скасування рішення апеляційного суду і залишити в силі судове рішення суду першої інстанції, що було помилково скасоване апеляційним судом;

- постановити ухвалу про скасування судових рішень і закрити провадження в справі або залишити заяву без розгляду;

- скасувати судові рішення і ухвалити нове рішення або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Проте, як вбачається зі змісту прохальної частини касаційної скарги, заявником ставляться взаємовиключні вимоги, оскільки вона просить змінити порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми, не зазначаючи при цьому, які саме судові рішення заявник просить скасувати, або яке рішення суду просить змінити.

У зв'язку з цим заявнику необхідно уточнити прохальну частину касаційної скарги і привести її у відповідність до вимог ст. ст. 326, 336 ЦПК України.

Крім того, заявником не додано завірених належним чином копій судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій (копія судового рішення має бути підписана та скріплена гербовою печаткою суду; якщо копія судового рішення складається з кількох аркушів, вона має бути прошнурована нитками на п'ять проколів, а на зворотному боці останнього аркуша скріплена підписом судді, працівника апарату суду, засвідчена відбитком гербової печатки суду із зазначенням кількості зшитих аркушів, як це передбачено п. 13.7 Інструкції «Про затвердження Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах,апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ», затвердженою наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року № 173).

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 326 ЦПК України, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення ст. 121 ЦПК України, справа залишається без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Враховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Керуючись ст. ст. 121, 326, 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору за подання та розгляд касаційної скарги.

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без руху та надати строк для усунення вказаних недоліків до 04 травня 2016 року, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог суду, касаційна скарга буде визнана неподаною й повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кадєтова