У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 12 жовтня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЧервинської М.Є., суддів: за участю представника позивача Євтушенко О.І., Завгородньої І.М., ОСОБА_4,Коротуна В.М. Попович О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за позовомОСОБА_7 до приватного акціонерного товариства «Спільне українсько-болгарське підприємство «Богдан», треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Регіон-Інвест», товариство з обмеженою відповідальністю «Світ-Інвест», про визнання майнових прав, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Київщина-Капітал» на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 17 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 березня 2016 року, в с т а н о в и л а: У червні 2016 року позивач звернулася до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що 28 грудня 2005 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Регіон-Інвест» (далі - ТОВ «Регіон-Інвест»), товариством з обмеженою відповідальністю «Систем-інвест» (далі - ТОВ «Систем-інвест») та акціонерним комерційним банком «Київ» (далі - АКБ «Київ») укладено інвестиційний договір № 06-364, відповідно до умов якого ТОВ «Систем-Інвест» за рахунок власних або залучених коштів здійснює інвестування будівництва квартири у будинку, за адресою: АДРЕСА_1. 29 грудня 2005 року між ТОВ «Регіон-Інвест», товариство з обмеженою відповідальністю «Світ-Інвест» (далі - ТОВ «Світ-Інвест») укладено інвестиційний договір № 02-144 на будівництво однокімнатної квартири АДРЕСА_1. 09 листопада 2006 року між нею, ТОВ «Світ-Інвест» та АКБ «Київ» укладено договір про відступлення права вимоги № 1/02-144, відповідно до умов якого вона набула права вимоги, належні ТОВ «Світ-Інвест», і стала стороною інвестиційного договору від 29 грудня 2005 року. 05 лютого 2008 року між ТОВ «Систем-інвест» та ТОВ «Світ-Інвест» укладено договір про відступлення права вимоги № В/06-364, за умовами якого ТОВ «Світ-Інвест» стає кредитором за інвестиційним договором від 28 грудня 2005 року. 22 лютого 2008 року між нею, ТОВ «Світ-Інвест» та АКБ «Київ» укладено договір про відступлення права вимоги № 1/06-364, за умовами якого вона стала кредитором за інвестиційним договором від 28 грудня 2005 року з правом вимагати від боржника (ТОВ «Регіон-Інвест») виконання обов'язків за Договором, у тому числі одержання у власність об'єкта, визначеного за наступними характеристиками: квартира АДРЕСА_1, загальною площею 87,33 кв.м. Запланована дата введення об'єкта в експлуатацію - І квартал 2008 року. За умовами договору № 1/06-364 ціна договору на момент укладення складає 567 645 гривень, які нею сплачено згідно з квитанціями від 27 лютого 2008 року № № 26, 27, а за умовами договору № 02-144 - 161 497 гривень 60 копійок, сплачених за квитанціями від 14 листопада 2006 року № № 35, 36. 10 березня 2010 року між нею, ТОВ «Регіон-Інвест» та закритим акціонерним товариством «Спільне українсько-болгарське підприємство «Богдан» (далі - ЗАТ «Спільне українсько-болгарське підприємство «Богдан») укладено договори про відступлення права вимоги № 2/02-144 та № 2/06-364, за умовами яких останнє передає їй майнові права на об'єкт інвестування - квартири АДРЕСА_1, а після завершення будівництва та введення будинку в експлуатацію передає об'єкт інвестування у власність. Запланована дата введення будинку в експлуатацію - І квартал 2013 року. Посилаючись на те, що зобов'язання за інвестиційним договором нею виконано в повному обсязі, однак до цього часу будинок не введено в експлуатацію, об'єкти інвестування не передані у власність, чим порушено її права як інвестора, а тому просила суд визнати за нею майнові права на АДРЕСА_1. Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 17 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 22 березня 2016 року, позов задоволено повнісю. Визнано за ОСОБА_7 майнові права на об'єкти інвестування - трьохкімнатну квартиру НОМЕР_1, загальною площею 87,33 кв.м., поверх АДРЕСА_1, та однокімнатну квартиру НОМЕР_2, загальною площею 45,88 кв.м., поверх АДРЕСА_1. Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Спільне українсько-болгарське підприємство «Богдан» на користь ОСОБА_7 судові витрати у розмірі 3 654 грн. У касаційній скарзі ТОВ «Фінансова компанія «Київщина-Капітал» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що будівництво будинку не закінчене з вини відповідача. Будь-які дії щодо закінчення будівництва ним не здійснюються у зв'язку із скрутним фінансовим становищем, що вказує на можливість позбавлення позивача майнових прав на об'єкти інвестування, у зв'язку із чим права позивача підлягають захисту шляхом визнання за нею майнових прав на об'єкти інвестування. Проте з такими висновками судів у повній мірі погодитись не можна. Статтями 213, 214, 316 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Судами встановлено, що 28 грудня 2005 року між ТОВ «Регіон-Інвест», ТОВ «Систем-інвест» та АКБ «Київ» укладено інвестиційний договір № 06-364, відповідно до умов якого ТОВ «Систем-Інвест» за рахунок власних або залучених коштів здійснює інвестування будівництва квартири у будинку, що будується за адресою: АДРЕСА_1. 29 грудня 2005 року між ТОВ «Регіон-Інвест», ТОВ «Світ-Інвест» укладено інвестиційний договір № 02-144 на будівництво однокімнатної квартири АДРЕСА_1. 09 листопада 2006 року між нею, ТОВ «Світ-Інвест» та АКБ «Київ» укладено договір про відступлення права вимоги № 1/02-144, відповідно до умов якого вона набула права вимоги, належні ТОВ «Світ-Інвест», і стала стороною інвестиційного договору від 29 грудня 2005 року. 05 лютого 2008 року між ТОВ «Систем-інвест» та ТОВ «Світ-Інвест» укладено договір про відступлення права вимоги № В/06-364, за умовами якого ТОВ «Світ-Інвест» стає кредитором за інвестиційним договором від 28 грудня 2005 року. 22 лютого 2008 року між нею, ТОВ «Світ-Інвест» та АКБ «Київ» укладено договір про відступлення права вимоги № 1/06-364, за умовами якого вона стала кредитором за інвестиційним договором від 28 грудня 2005 року з правом вимагати від боржника (ТОВ «Регіон-Інвест») виконання обов'язків за Договором, в тому числі одержання у власність об'єкта, визначеного за наступними характеристиками: квартира АДРЕСА_1, загальною площею 87,33 кв.м. Запланована дата введення об'єкта в експлуатацію - І квартал 2008 року. За умовами договору № 1/06-364 ціна договору на момент укладення складає 567 645 гривень, які нею сплачено згідно з квитанціями від 27 лютого 2008 року № № 26, 27, а за умовами договору № 02-144 - 161 497 гривень 60 копійок, сплачених за квитанціями від 14 листопада 2006 року № № 35, 36. 10 березня 2010 року між нею, ТОВ «Регіон-Інвест» та ЗАТ «Спільне українсько-болгарське підприємство «Богдан» укладено договори про відступлення права вимоги № 2/02-144 та № 2/06-364, за умовами яких останнє передає їй майнові права на об'єкти інвестування - квартири АДРЕСА_1, а після завершення будівництва та введення будинку в експлуатацію передає об'єкти інвестування у власність. Запланована дата введення будинку в експлуатацію - І квартал 2013 року. Судами встановлено, що будівництво спірного об'єкта нерухомості не закінчено. Так, між сторонами виникли спірні правовідносини щодо отримання позивачем у власність проінвестованої квартири в будинку, який не введений відповідачем в експлуатацію. Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважається річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживчою річчю та визнаються речовими правами. Майнове право, що є предметом договору купівлі-продажу - це обумовлене право набуття у майбутньому права власності на нерухоме майно (право під відкладною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, що є необхідними й достатніми для набуття речового права. Майновими визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги. Майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Захист майнових прав здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист цих прав здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію. За правилами ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на окремі об'єкти, суд при застосуванні вказаної норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 цього Кодексу, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року (справа № 6-1502цс15) та від 30 березня 2016 року (справа № 6-3129цс15). При вирішенні позовних вимог про визнання майнового права, суд першої інстанції не звернув уваги, що у позивача право власності на спірну квартиру не виникло, оскільки за змістом укладеного інвестиційного договору позивач отримала право на набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно, при цьому порядок оформлення права власності на об'єкт інвестування після прийняття такого об'єкта до експлуатації врегульовано чинним на час укладання договору купівлі-продажу майнових прав Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та Законом України «Про інвестиційну діяльність». При цьому суди послались на інвестиційний договір від 28 грудня 2005 року, як на підставу виникнення майнових прав на спірну нерухомість у позивача. У зазначених договорах визначено, що майнові права - це всі права на об'єкт нерухомості, що полягають у праві покупця набути право власності на об'єкт нерухомості після введення в експлуатацію та оформлення відповідних правовстановлюючих документів. Тобто, на підставі договорів позивач отримав лише право на набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно. Також договорами встановлено порядок отримання покупцем пакета документів, необхідних для оформлення права власності на об'єкт нерухомості. При вирішенні спору судом першої інстанції не з'ясовано, чи зверталася позивач до відповідача з вимогою про надання документів, необхідних для оформлення права власності на об'єкт нерухомості, та залишив поза увагою, що порушення строку введення об'єкта в експлуатацію є підставою для притягнення інвестором забудовника до відповідальності, встановленої договором (сплата неустойки за прострочення виконання зобов'язань), та не свідчить про порушення, невизнання або оспорювання існуючого у позивача майнового права на об'єкти інвестування, оскільки майнові права відмінні від права власності. Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на вказані порушення уваги не звернув, належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги та помилково залишив рішення суду першої інстанції без змін. За таких обставин заочне рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Київщина- Капітал» задовольнити. Заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 17 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 березня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: О.І. Євтушенко І.М. Завгородня В.М. Коротун О.В. Попович О