АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/981/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Дзюбановський Ю.І.
Провадження № 22-ц/789/874/16 Доповідач - Щавурська Н.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Щавурської Н.Б.

суддів - Фащевська Н. Є., Ходоровський М. В.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - позивача ОСОБА_1, представника

третьої особи Державного навчального закладу

"Кременецький професійний ліцей" Мартинюк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства освіти і науки України на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 12 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, треті особи Державний навчальний заклад "Кременецький професійний ліцей", Управління освіти і науки Тернопільської обласної державної адміністрації про скасування наказів про звільнення, поновлення на посаді, поновлення дії контракту,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 12 травня 2016 року вказаний позов задоволено частково. Скасовано накази № 491-К МОН України від 13.10.2015 року "Про звільнення ОСОБА_1.", № 143-К МОН України від 08.04.2016 року "Про внесення змін до наказу Міністерства освіти і науки України від 13.10.2015 року № 491-к". Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Державного навчального закладу "Кременецький професійний ліцей" з 15 жовтня 2015 року. Стягнуто із МОН України в користь Державного бюджету судовий збір в розмірі 551,20 грн. В частині вимог ОСОБА_1 про поновлення дії контракту від 24.12.2014 року, укладеного між МОН України, Департаментом освіти і науки Тернопільської ОДА і ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі Міністерство освіти і науки України просить скасувати рішення суду в частині скасування наказів № 491-К від 13.10.2015 року та № 143-К від 08.04.2014 року та поновлення ОСОБА_1 на роботі, вважаючи його необгрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове, яким у задоволенні вказаного позову в цій частині відмовити.

В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом безпідставно не взято до уваги той факт, що на момент укладення контракту з позивачем, остання не мала вищої освіти, наявність якої відповідно до закону є обов'язковою; для отримання роботи керівника навчального закладу надала копію диплома спеціаліста Львівського національного університету, навчання в якому вона ніколи не проходила, в зв'язку з чим вважає диплом підробленим. Вищу освіту позивач здобула лише 22.06.2015 року й факту наявності в неї відповідного диплому на час укладення контракту на довела.

Такими, що не відповідають обставинам справи, вважає висновки суду в частині, що наказ № 143-к від 08.04.2016 року видавався Міністерством освіти не з метою внесення допущеної помилки щодо дати звільнення, а з цілеспрямованою метою за дорученням департаменту освіти і науки Тернопільської ОДА, оскільки на час видання наказу про звільнення Міністерству не було відомо, що позивач знаходилася на лікарняному, такий факт став відомим лише після отримання позовної заяви, а Департамент освіти і науки Тернопільської ОДА, як орган, що відповідно до ЗУ "Про професійно-технічну освіту" здійснює контроль за виконанням керівниками професійно-технічних навчальних закладів своїх обов'язків за трудовим договором (контрактом), звернувся до Міністерства з відповідним листом про перенесення дати звільнення з метою дотримання норм КЗпП України.

Безпідставними вважає й висновки суду в частині неправомірності неповідомлення позивача про розгляд питання щодо її звільнення на експертній кадровій комісії, оскільки Положення про експертну кадрову комісію з розгляду питань діяльності керівників навчальних закладів, установ професійно-технічної та позашкільної освіти, що підпорядковані Міністерством освіти і науки, молоді та спорту України, затверджене Наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України 23.12.2011 року № 1511 не передбачає запрошення на засідання комісії керівника навчального закладу.

Також, на думку відповідача, судом безпідставно не враховано факт пропуску позивачем передбаченого законом місячного строку для звернення до суду з позовом про поновлення на роботі, оскільки про звільнення ОСОБА_1 стало відомо 15.10.2015 року, що стверджується письмовою заявою про залишення її на посаді викладача, та 30.10.2015 року при здійсненні розрахунку в бухгалтерії навчального закладу, натомість позовна заява подана нею лише 25.01.2016 року.

Рішення суду в частині відмови ОСОБА_1 у позові про поновлення дії контракту сторонами не оскаржувалося.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, ні представник відповідача Міністерства освіти і науки України, ні представник третьої особи Управління освіти і науки Тернопільської обласної державної адміністрації у судове засідання не з'явилися, що у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1, представник третьої особи Державний навчальний заклад "Кременецький професійний ліцей" Мартинюк О.О. апеляційної скарги не визнали, вважаючи рішення суду законним і обгрунтованим, таким, що скасуванню не підлягає.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення Тернопільського міськрайонного суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з відсутності передбачених законом підстав для звільнення позивача за п.2 ч.1 ст.40 КзпП України внаслідок виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі в зв'язку з недостатньою кваліфікацією, що перешкоджає продовженню даної роботи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, як такими, що відповідають вимогам закону й зроблені на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 25.01.2011 року ОСОБА_1 була призначена на посаду директора Державного навчального закладу "Кременецький професійний заклад" шляхом укладення контракту з 25.01.2011 року по 25.01.2012 року (а.с.143).

Для участі в конкурсі на заміщення вакантної посади директора закладу ОСОБА_1 подавалися: заява, особова картка працівника; нотаріально засвідчена копія диплома спеціаліста серії НОМЕР_1 про закінчення ОСОБА_1 Львівського державного університету ім.І.Франка у 1992 році; нотаріально засвідчена копія диплома серії НОМЕР_2 про закінчення ОСОБА_1 Кременецького педагогічного училища у 1987 році; нотаріально засвідчена копія трудової книжки; характеристика (а.с.77-85).

25.01.2012 року ОСОБА_1 повторно було призначено на посаду директора ДНЗ "Кременецький професійний заклад" шляхом укладення контракту терміном на три роки (до 26.01.2015 року).

26.01.2015 року ОСОБА_1 призначено на посаду директора ДНЗ "Кременецький професійний ліцей" строком на п'ять років із 26.01.2015 року до 26.01.2020 року шляхом укладення відповідного контракту в грудні 2014 року з МОН України (а.с.11-19).

Конкурси у 2012 та 2014 роках не проводилося, рішення про призначення ОСОБА_1 на посаду директора приймалися на підставі раніше поданих документів.

15.10.2015 року ОСОБА_1 звільнено з посади директора Державного навчального закладу "Кременецький професійний ліцей" за п.2 ч.1 ст.40 КзпП України та достроково припинено контракт від 24.12.2014 року (а.с.25).

Підставою звільнення стали: лист Львівського національного університету ім.І.Франка від 25.09.2015 року № 714-А про відсутність в архіві інформації про видачу в 1992 році ОСОБА_1 диплома спеціаліста та лист юридичного департаменту МОН України від 05.10.2015 року щодо необхідності розгляду питання перебування ОСОБА_1 на посаді директора з врахуванням положень ст.54 ЗУ "Про освіту", ст.ст.24, 25 ЗУ "Про професійно-технічну освіту", п.10 Порядку проведення конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання державного сектору економіки, які покладені в основу відповідного рішення експертної кадрової комісії з розгляду питань діяльності керівників навчальних закладів, установ професійно-технічної та позашкільної освіти від 08.10.2015 р. № 11 (а.с.20, 163).

У період з 12.10.2015 року до 23.10.2015 року, в тому числі на час видачі наказу про звільнення, позивач ОСОБА_1 перебувала на лікарняному (а.с.24, 101), а в період з 26.10.2015 року до 13.11.2015 року - у відпустці (а.с.105).

Наказом МОН України № 143-К від 08.04.2016 року до п.1 наказу "Про звільнення ОСОБА_1" дату звільнення з 15.10.2015 року було змінено на 10.11.2015 року (а.с.165).

03.11.2015 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, а саме за фактом підроблення ОСОБА_1 диплома спеціаліста НОМЕР_1 від 20.06.1992 року, виданого Львівським державним університетом, закрито в зв'язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення (а.с.22-23).

У відповідності до п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації, які перешкоджають продовженню даної роботи.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.21 своєї постанови від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", при розгляді справи про звільнення за п.2 ст.40 КЗпП України суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. З цих підстав, зокрема, може бути розірваний трудовий договір з керівництвом підприємства, установи, організації або підрозділу, у зв'язку з нездатністю забезпечити залежну дисципліну праці у відповідній структурі.

Не можна визнати законним звільнення з цих підстав лише з мотивів відсутності спеціальної освіти (диплома), якщо відповідно до чинного законодавства наявність її не є обов'язковою умовою виконання роботи, обумовленої трудовим договором. Висновки атестаційної комісії щодо кваліфікації працівника підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами по справі.

Згідно вимог ст.45 Закону України "Про професійно-технічну освіту" педагогічною діяльністю у професійно-технічних навчальних закладах та установах професійно-технічної освіти можуть займатися особи, які мають відповідну професійну освіту та професійно-педагогічну підготовку, моральні якості і фізичний стан яких дає змогу виконувати обов'язки педагогічного працівника (керівники професійно-технічних навчальних закладів). Вимоги до педагогічного працівника визначаються кваліфікаційною характеристикою, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері трудових відносин, за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері освіти.

Статтею 24 Закону України "Про професійно-технічну освіту" керівництво діяльністю держаного професійно-технічного навчального закладу здійснює директор, якого призначає центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері освіти, міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, яким підпорядковані професійно-технічні заклади. Керівники професійно-технічних навчальних закладів усіх форм власності проходять атестацію у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти.

Згідно п.10 Порядку проведення конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання державного сектору економіки, затвердженого Постановою КМУ від 03.09.2008р. №777 визначено, що для участі в конкурсному відборі претендент особисто подає та/або надсилає електронною поштою комісії разом із заявою, серед іншого копію трудової книжки або документ, що засвідчують досвід роботи і копію документа про вищу освіту.

Встановивши, що позивачем в свій час були подані усі передбачені законом документи для прийняття участі у конкурсі на зайняття посади керівника навчального закладу (а.с.77-85), процедура призначення її на дану посаду відповідала вимогам закону (а.с.86-88), факт підробки нею диплома спеціаліста належними й допустимими доказами не підтверджено (а.с.22-23), суд першої інстанції, на думку колегії суддів, у сукупності з іншими доказами по справі, а саме: свідоцтвом № НОМЕР_3 від 04.11.2011 року про підвищення кваліфікації директора ОСОБА_1 в Університеті менеджменту освіти НАПН України з оцінкою "відмінно" (а.с.58); відношенням до предмету позову представника третьої особи "Кременецького професійного ліцею", яка повністю підтримала позов ОСОБА_1, вважаючи наказ про звільнення її незаконним; письмовими зверненнями до МОН України, які свідчать про беззаперечний авторитет ОСОБА_1, як керівника, серед працівників колективу, учнів та їх батьків (а.с.48-51, 53), прийшов до вірного висновку про відсутність у позивача передбачених законом підстав для звільнення ОСОБА_1 за п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України, і як наслідок - про наявність правових підстав для поновлення її на роботі на посаді директора навчального закладу.

При цьому, доводи апеляційної скарги МОН України в частині неврахування судом фактів відсутності в ОСОБА_1 на час її призначення на посаду керівника навчального закладу відповідної вищої освіти та підробку документа про вищу освіту, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки матеріали справи не містять носія інформації (листа Львівського національного університету ім.І.Франка від 25.09.2015 року № 714-А про невидачу ОСОБА_1 диплома спеціаліста від 20.06.1992 року № НОМЕР_4), на який посилається відповідач як у своїх запереченнях на позов, так і в апеляційній скарзі; а самі по собі твердження відповідача в цій частині не спростовують наявної в матеріалах справи постанови слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за фактом підробки диплому (а.с.22-23). Крім цього, сам по собі зміст вищевказаного листа, який говорить про відсутність в архіві навчального закладу інформації про видачу позивачу диплома в 1992 році, посилання на який є в листі юридичного департаменту (а.с.20), без зазначення причин відсутності в архіві такої інформації, на думку колегії суддів, не може бути належним доказом того, що такий диплом позивачу не видавався чи був нею підроблений.

Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи в частині незаконності наказу МОН України від 08.04.2016 року, яким відповідачем добровільно змінено дату звільнення позивача з 15.10.2015 року на 10.11.2015 року в зв'язку з тимчасовою непрацездатністю позивача на час звільнення та перебуванням її у відпустці, оскільки з врахуванням відсутності передбачених законом підстав для звільнення за п.2 ч.1 ст.40 КЗпП, не пов'язаних з фактом перебування працівника на лікарняному чи у відпустці, дата звільнення позивача у даному випадку правового значення не має, а тому наказ від 08.04.2016 року, яким така дата змінена самим відповідачем, підлягає скасуванню лише з врахуванням того, що звільнення позивача за п.2 ч.1 ст.40 КЗпП є незаконним у зв'язку з недоведеністю відповідачем факту невідповідності позивача займаній посаді керівника навчального закладу внаслідок недостатньої кваліфікації, що перешкоджає продовженню даної роботи.

Безпідставними колегія суддів вважає й доводи апеляційної скарги в частині наявності правових підстав для відмови у позові в зв'язку з пропуском позивачем встановленого законом місячного строку для звернення до суду за захистом порушеного права з посиланням на те, що позивачу, як такій, що подала заяву на залишення її на посаді викладача 15.10.2015 року та 30.10.2015 року отримала повний розрахунок в бухгалтерії, з вказаних дат уже було відомо про звільнення її з займаної посади, оскільки місячний строк звернення до суду законодавець пов'язує саме з отримання звільненим працівником копії наказу про звільнення чи трудової книжки (ч.1 ст.233 КЗпП), а не з будь-якими іншими обставинами, на які вказує відповідач, і які стороною позивача категорично заперечуються. Таким чином, з врахуванням того, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів отримання позивачем копії наказу про звільнення чи трудової книжки, факт написання 15.10.2015 року заяви про залишення на посаді викладача позивачем категорично заперечується; в день написання такої заяви ОСОБА_1 знаходилася на лікарняному, суд першої інстанції, на думку колегії суддів прийшов до вірного висновку, що встановлений законом місячний строк звернення ОСОБА_1 пропущено з поважних причин.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням того, що оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга Міністерства освіти і науки України підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.305 ч.2, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313, 314 ч.1 п.1, 315 ч.ч.1, 2; 319 ч.1, 324 ч.1 п.1, 325 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства освіти і науки України - відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 12 травня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.Б. Щавурська

Судді : Н.Є. Фащевська

М.В. Ходоровський