Провадження №2-п/760/163/15
Справа №760/5112/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі
головуючого судді - Усатової І.А.
при секретарі - Здорик Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Києві, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" про визнання дій неправомірними,-
Позивачка в липні 2015 року звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приват Банк" про визнання дій неправомірними. Вказала, що нею було подано до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" анкету-заяву на приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг ПАТ "КБ "Приват Банк" від 06.10.2012 року, у якій зазначено бажаний кредитний ліміт за платіжною картою «Універсальна»/Gold: "0" (а.с. 6, зворот). Пояснила, що вказаною заявою погодилася з тим, що заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг.
Також зазначила, що будь - яких дій до збільшення кредитного ліміту не вчиняла, однак, 05.05.2014 року, що підтверджується виписками по її особовому рахунку, що засвідчені ПАТ "КБ "Приват Банк", останнім було здійснено операцію "Служебная операция согласно служебной записки 6699610 перевод (дебетная часть) списание с карты» та з її рахунку списані кошти у сумі 147519 грн 20 коп. та нараховані відсотки, пеня, та щтраф.
Зазначила, що законних підстав списувати кошти з рахунку клієнта банк не мав, зарахування списаних з рахунку клієнта коштів як кредитного боргу є неправомірним.
У зв»язку з вищевикладеним просила позов задовольнити.
В березні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк" звернувся до суду з позовною заявою про стягнення із ОСОБА_1 кредитної заборгованості.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 06.10.2013 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. В зв'язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору, станом на 10.03.2015 року у нього перед позивачем виникла заборгованість в сумі 240 455,58 грн., яка складається з: 147 519,20 грн. - заборгованості за кредитом; 80 596,66 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 413,26 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом; та штрафів : з яких 500 грн. фіксована частина та 11 426 грн. - процентна ставка. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити.
Представником ПАТ "КБ "Приват Банк" було подано клопотання про залишення первісної позовної заяви без розгляду (а.с. 171). Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 15.10.2015 року первісну позовну заяву ПАТ "КБ "Приват Банк" залишено без розгляду (а.с. 181).
27.01.2015 року в судовому засіданні представники позивачки позов підтримали, просили задовольнити.
Представник ПАТ "КБ "Приват Банк" в судові засідання 7.12.2015 та 27.01.2016 не з'явився, належним чином повідомлений про розгляд справи, про причини неявки у судове засідання 7.12.2015 суд не повідомив, заявою від 27.01.2016 повідомив причини своєї неявки в судове засідання 27.01.2016, мотивуючи перебуванням представників банку в іншому судовому засіданні та подачею апеляційної скарги на ухвалу суду.
Однак, суд не вважає таку причину поважною, оскільки на вказані обставини неявки ПАТ "КБ "Приват Банк" посилається не вперше, а законодавством не встановлено пріоритетності одних судових розглядів перед іншими. Окрім того, ПАТ "КБ "Приват Банк" має юридичний департамент і більш ніж одного представника, в тому числі і в даній справі. Що стосується посилань на подачу апеляційної скарги, слід зазначити, що згідно автоматизованої системи документообігу суду на 27.01.2016 року будь - яких апеляційних скарг по даній справі до суду не надходило, а тому судом до уваги дана обставина не приймається.
Тому суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст. ст. 169, 224,225 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечували представники позивача.
Суд, вислухавши представників позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник к зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 було подано та підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг ПАТ "КБ "Приват Банк" від 06.10.2012 року, у якій зазначено бажаний кредитний ліміт за платіжною картою «Універсальна»/Gold: "0" (а.с. 6, зворот).
Як вбачається з вказаної анкети-заяви позивачка погодилася з тим, що заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг.
У судовому засіданні дій щодо збільшення кредитного ліміту за поданими сторонами документами не встановлено.
05.05.2014 року, що підтверджується виписками по особовому рахунку ОСОБА_1 (а.с. 74, 83), що засвідчена ПАТ "КБ "Приват Банк", ПАТ "КБ "Приват Банк" було здійснено операцію "Служебная операция согласно служебной записки 6699610 перевод (дебетная часть) списание с карты» та з рахунку ОСОБА_1 списані кошти у сумі 147519 грн 20 коп. .
Відповідно до ст. 1071 Цивільного кодексу України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.
Судом встановлено, і не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 розпоряджень щодо списання коштів з її рахунка не надавала, рішень судів щодо списання з її рахунку коштів суду не надано.
Відповідно до п. 2.1.1.3.5 Умов і Правил надання банківських послуг ПАТ "КБ "Приват Банк" (а.с. 27) "Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту в межах сум, що підлягають сплаті Банку за даним договором, в разі настання строків платежів по інших договорах клієнта в розмірах визначених цими договорами, а також списання грошових коштів клієнта в межах сум, що підлягають уплаті банку за зобов'язаннями третіх осіб, де клієнт є заставодавцем, якщо грошові кошти Клієнта, майнові права, які знаходилися в заставі за зобов'язаннями третіх осіб, були зараховані на рахунок клієнта (договірне списання). Банк здійснює списання коштів у грошовій одиниці України/іноземній валюті з будь-якого рахунку Клієнта у розмірі, еквівалентному сумі заборгованості в іноземній валюті/національній валюті України за договором, і покупку/продаж іноземної валюти на Міжбанківському Валютному Ринку України. Списання коштів з будь-якого рахунку Клієнта, відкритого Банком, оформлюється меморіальним ордером".
Тобто відповідно до п. 2.1.1.3.5. Умов та Правил надання банківських послуг повинні бути дотримані такі обов'язкові умови договірного списання: наявність терміну сплати платежів за іншими договорами, а також така операція можлива лише в межах кредитного ліміту. При цьому судом встановлено, та не спростовано сторонами, що ОСОБА_1 не мала заборгованостей по інших договорах перед ПАТ "КБ "Приват банк", а також її кредитний ліміт становив "0".
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" ініціювання переказу проводиться шляхом подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 21 цього ж Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" ініціювання переказу здійснюється шляхом подання отримувачем платіжної вимоги при договірному списанні. Відповідно до ч. 3 ст. 26 цього Закону договірне списання здійснюється за платіжною вимогою отримувача або за меморіальним ордером, оформленим банком.
Даних документів, обов'язкових при договірному списанні ПАТ "Приват Банк", щодо рахунків ОСОБА_1, суду не подав, пояснень відсутності таких документів не надав.
Відповідно до п. 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті № 22 від 21.01.2004 року, затвердженої Постановою НБУ від 21.01.2004 року, списання договірне (далі - договірне списання) - списання банком з рахунку клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом.
Пункт 1.7 вказаної Інструкції передбачає, що кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.
Відповідно до п. 4. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 р. № 254 (далі - Положення), саме п. 4.1. Операції, які здійснюють банки, мають бути належним чином задокументовані.
Відповідно до п. 4.2,4.3 Положення підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи. Первинні документи мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі.
Відповідно до п. 4.4 Положення залежно від виду операції та типу контрагентів первинні документи банку (паперові та електронні) класифікують за такими ознаками: а) за місцем складання: зовнішні (одержані від клієнтів, державних виконавців та інших банків); внутрішні (оформлені в банку); б) за змістом: касові; меморіальні (для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій).
Відповідно до п.4.6 Положення меморіальні документи застосовуються банками для здійснення і відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками відповідно до нормативно-правових актів Національного банку. До меморіальних документів (паперових або електронних), що використовуються для безготівкових розрахунків, належать такі розрахункові документи: меморіальні ордери; платіжні доручення; платіжні вимоги-доручення; платіжні вимоги; розрахункові чеки; інші документи (інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами Національного банку).
Відповідно до п. 4.6 зазначеної Постанови НБУ 18.06.2003 р. № 254 меморіальні документи застосовуються банками для здійснення і відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками відповідно до нормативно-правових актів Національного банку. До меморіальних документів (паперових або електронних), що використовуються для безготівкових розрахунків, належать такі розрахункові документи: меморіальні ордери; платіжні доручення; платіжні вимоги-доручення; платіжні вимоги; розрахункові чеки; інші документи (інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами Національного банку).
Відповідно до п. 4.7 зазначеної Постанови НБУ 18.06.2003 р. № 254 внутрішньобанківські операції оформляються меморіальними ордерами та іншими документами, що складаються банками відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку і внутрішніх процедур банку.
Судом було витребувано у ПАТ "КБ "Приват Банк" : 1) службову записку № 6699610, згідно якої 05.05.2014 року було списано з рахунку ОСОБА_1 147 519,20 грн.; 2) меморіальний ордер на списання ПАТ "КБ "Приват Банк" 147 519,20 грн. від 05.05.2014 року з рахунку ОСОБА_1 із вказівкою на особу, на користь якої здійснено списання цих коштів та підставу їх списання (а.с. 156, 186, 207). Меморіального ордеру представники ПАТ "КБ "Приват Банк" суду не надали.
Так, в якості витребуваної службової записки, представником банку надано суду документ "Служебная записка" /шаблон 8540/ від 30.04.2014 року № Э.24.0.0.0-2096" (а.с. 205).
Однак, судом не приймається до уваги вказаний документ, як підстава правомірності здійснення списання грошових коштів з рахунку ОСОБА_1, оскільки такий документ не передбачений діючим законодавством як підстава для списання коштів з рахунків клієнтів, а також у зв'язку з невідповідністю реквізитів даного документу та відсутності підписів та печаток уповноважених осіб на цьому документі, тобто такий доказ суперечать вимогам ст. ст. 58,59 ЦПК України.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи суду відповідачем будь- яких доказів щодо правомірності списання коштів з рахунку позивачки не надано, не встановлених таких і судом.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про неправомірність дій банку щодо списання коштів у сумі 147 519, 20 грн. від 05 травня 2014 року, згідно службової записки № 6688610, за договором № б/н від 06.10.2012 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Приват Банк" та ОСОБА_1, оскільки в ході судового розгляду не встановлено, що списання коштів з рахунку ОСОБА_1 відбулося у передбачений чинним законодавством та підзаконними нормативними актами спосіб та на підставі передбачених законом документів.
У зв'язку з тим, що на підставі списаних 147 519 грн. 20 коп. банком станом на 31.01. 2015 було нараховано заборгованість по відсотках: 80 596, 66 грн, 413, 26 грн. пеня та комісія, 500 грн штраф (фіксована частина), 11 426, 46 штраф (процентна частина), а всього - 240 455 грн. 58 коп., суд приходить до висновку, що оскільки списання суми 147 519, 20 грн. відбулося з ініціативи банку безпідставно і в порушення вищенаведених норм, тому нарахування вказаних відсотків, пені, штрафів є також безпідставними та неправомірними діями банку, що не відповідають Умовам та Правилам надання банківських послуг ПАТ "КБ "Приват Банк", Цивільному кодексу України.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст. 1071 ЦК України, Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 р. № 254, Інструкцією про безготівкові розрахунки в національній валюті № 22 від 21.01.2004 року, затвердженої Постановою НБУ від 21.01.2004 року, ст.ст.15,88, 57-60, 212-214, 224 ЦПК України, суд,-
Визнати неправомірними дії Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приват Банк" щодо нарахування відсотків, пені та штрафів на списану суму 147 519, 20 грн. від 05 травня 2014 року згідно службової записки № 6688610 за договором № б/н від 06.10.2012 року укладеним між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Приват Банк" та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його отримання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя: І. А. Усатова