Справа № 444/1483/15 Головуючий у 1 інстанції: Мкула В.Є.
Провадження № 22-ц/783/1886/16 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого - судді Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря судового засідання: Брикайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 7 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Замківської сільської ради Жовківського району Львівської області, третя особа -Реєстраційна служба Жовківського РУЮ про визнання права власності та за позовом третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_4 до Замківської сільської ради Жовківського району Львівської області, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_2 до Замківської сільської ради Жовківського району, третя особа - Реєстраційна служба Жовківського РУЮ про визнання права власності на будинок в порядку спадкування - відмовлено. Позов третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_4 до Замківської сільської ради Жовківського району Львівської області, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задоволено. Визначено ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та проживає в с. Замок Жовківського району Львівської області, додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті дядька ОСОБА_5, що помер ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_2, просить рішення скасувати та ухвалити нове , яким задовольнити її позовні вимоги.

Вважає рішення незаконним, таким, що порушує її права, а висновки суду такими, що не відповідають обставинам справи. Суд першої інстанції не взяв до уваги виписок з погосподарської книги, де зазначено що головою колгоспного двору у АДРЕСА_1 був ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, а членом колгоспного двору - його дружина - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 Суд зазначив про те, що ОСОБА_6 була зареєстрована одна в АДРЕСА_2, однак така у зв`язку з одруженням у 1987 році з ОСОБА_5 вибула з цього двору та стала проживати з ним у с.Замок до дня його смерті. Судом встановлено , що спадкодавець ОСОБА_5 до дня смерті був зареєстрований та проживав у Монастроцькому психоневрологічному інтернаті в АДРЕСА_3, однак ці обставини не вірні , бо ОСОБА_5 фактично продовжив лікування у цьому психоневрологічному інтернаті . Монастироцький психоневрологічний інтернат не уповноважений видавати довідки про реєстрацію, тому ОСОБА_5 не проживав, а перебував у інтернаті.

Заслухавши сторони, їх представників, у відсутності відповідача Замківської сільської ради, яка згідно письмового клопотання просить розглядати справу у її відсутності /а.с.231/, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. За життя ОСОБА_5 заповітів не складав. З 1987 р. ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі із другою дружиною ОСОБА_6 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб.

Дружина ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про смерть.

На випадок своєї смерті 13.07.2010 р. ОСОБА_6 склала заповіт, яким все своє майно заповіла своїй онучці ОСОБА_2(позивач).

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 24.12.2014 р. позов ОСОБА_2 задоволено, визначено їй додатковий двомісячний строк для подачі заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 Рішення набуло законної сили 24.01.2015 р.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.03.2015 р., у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_2 відмовлено у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на майно.

Окрім того судом встановлено, що після смерті ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини, його дружина ОСОБА_6 не зверталася. Спадкова справа після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована Жовківською державною нотаріальною конторою тільки 04.08.2015 р. за заявою третьої особи.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_5 до дня смерті був зареєстрований та постійно проживав в Монастироцькому психоневрологічному інтернаті в АДРЕСА_3

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання права власності за нею на спадкове майно - житловий будинок в АДРЕСА_1 після смерті бабці -ОСОБА_6, суд першої інстанції зазначив про те, що ОСОБА_6 (бабця позивачки ОСОБА_7) на час відкриття спадщини із спадкодавцем ОСОБА_5 постійно не проживала, заяви про прийняття спадщини після його смерті не подавала, тому зробив висновок про те , що така, спадщину після смерті ОСОБА_5 не прийняла, тому спірний будинок АДРЕСА_1 не входить до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_6

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Так, позов позивача ОСОБА_8 заявлено щодо спадкового майна -житлового будинку у АДРЕСА_1 та така вважає , що будинок нажить спадкодавцю- її бабці ОСОБА_6 і як члену колгоспного двору , і як дружині ОСОБА_5.

Як вбачається із довідки виконкому Замківської сільської ради Жовківського району Львівської області № 531 від 08.06.2015 p., станом на 30.06.1990 р. членами колгоспного двору в АДРЕСА_1 був ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 - голова двору.

Як видно з матеріалів справи ОСОБА_5 до дня смерті був зареєстрований та постійно проживав в Монастироцькому психоневрологічному інтернаті в АДРЕСА_3

Зазначені обставини підтверджуються довідкою Комунального закладу Львівської обласної ради «Монастироцький психоневрологічний інтернат» № 139 від 28.07.2015 р. та № 118 від 15.07.2015 р./а.с.93,95/, де зазначено , що ОСОБА_5 був зареєстрований 11 серпня 2011 року на постійне місце проживання у Монастироцький психоневрологічних інтернат, де проживав до дня смерті, та у інтернаті знаходився на повному державному забезпеченні до смерті.

Факт перебування ОСОБА_5 в Монастироцькому психоневрологічному інтернаті з 21.07.2011 р. по ІНФОРМАЦІЯ_2 (до смерті) підтверджується також довідкою виконкому Замківської сільської ради Жовкіського району Львівської області від 22.07.2015 р. № 594/а.с.96/.

З довідки виконкому Замківської сільської ради від 29.07.2015 р. № 602, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 була зареєстрована одна в с. Монастирок Жовківського району Львівської області з 14.04.1938 р. по ІНФОРМАЦІЯ_5.по АДРЕСА_2 /а.с.97/.

Як видно з витягів погосподарських книг, виписки з цих книг /а.с.12/ будинок АДРЕСА_1 був колгоспним двором та головою двору був ОСОБА_5, ОСОБА_6 була його дружиною.

Відповідно до п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. № № 24-753/0/4-13 , вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини.

Якщо спадкосмеиъ не прийняв спадщини, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

ОСОБА_5 - голова колгоспного двору помер ІНФОРМАЦІЯ_2

У відповідності до ст.ст. 1268 , 1269 ЦК України, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину за умови що 1) постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або 2) у визначений законом строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Законодавець пов»язує виникнення права на спадкування за умови саме постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У відповідності до ч.1 ст. 29 ЦК України, в ред., чинній на момент виникнення спірних правовідносин, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому(гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Спадкодавець ОСОБА_5 на момент смерті був зареєстрований та постійно проживав в Монастироцькому психоневрологічному інтернаті за адресою: АДРЕСА_3. Зазначені обставини підтверджуються вищенаведеними письмовими доказами.

Разом з тим, гр. ОСОБА_6, після якої має намір спадкувати позивачка, з 14.04.1938 р. по ІНФОРМАЦІЯ_5 була одна зареєстрована в с. Монастирок Жовківського району Львівської області, що підтверджується Довідкою Виконкому Замківської сільської ради Жовківського району Львівської області від 29.07.2015 р.

Окрім зазначеної довідки ОСОБА_6 на час відкриття спадщини із спадкодавцем ОСОБА_5 постійно не проживала, та не могла проживати, оскільки такий проживав в інтернаті (помер в інтернаті), заяви про прийняття спадщини після смерті такого як його дружина не подавала, відтак, не може вважатися такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5, як стверджує позивачка.

За таких умов, майно, що належало ОСОБА_5, а саме будинок у с.Замок, не може входити до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_6.

ОСОБА_6 не працювала в колгоспі, не була членом колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_5, не проживала та не приймала трудової участі у вказаному господарстві, а відтак в рішенні суду першої інстанції вірно зазначено про те, що станом на 15 квітня 1991 року у спірному будинку був зареєстрований та проживав ОСОБА_5, він був єдиним членом колгоспного двору і головою такого, а тому він був власником цього житлового будинку.

Окрім наведеного, після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6, чого сторони не оспорюють , із заявою про прийняття спадщини до нотконтори не зверталася. Згідно довідки проживала і була зареєстрована в с.Монастирок, Жовківського району з 14.04.1938р. по 02.08.2013р. (довідка виконкому Замківської сільської ради від 29.07.2015 року №602), на час смерті ОСОБА_5 , а помер такий в інтернаті , ОСОБА_6 в с.Замок не проживала, проживала у с.Монастирок, де й була зареєстрованою, померла у 2013 році у цьому ж селі (Монастирок) , відтак, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що ОСОБА_6 спадщину після смерті ОСОБА_5 не прийняла, тому спірний будинок не може входити до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_6.

Вирішуючи вимоги третьої особи з самостійними вимогами про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд першої інстанції зазначив про те, що у третьої особи з самостійними вимогами - ОСОБА_4 існували об»активні та істотні перешкоди для звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті свого дядька - ОСОБА_5 у визначений законом строк, тому є підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1/ у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2/ ці обставини визнані судом поважними.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчиненння цих дій( Постанова Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008р.).

Свою вимогу про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_4 обґрунтовував тим, що є сином рідного брата ОСОБА_5, а саме ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_8, який помер у 2008 році, тобто такий доводиться померлому спадкодавцю племінником. Зазначав про те, що у його дядька ОСОБА_5 був син -ОСОБА_5,1948р.н., який проживав у Прибалтиці, зазначені обставини щодо родинних зв»язків підтверджував витягами з Державного реєстру актів цивільного стану. Син ОСОБА_5 приїздив з Прибалтики на похорон батька у 2011 році та мав намір успадкувати родинний будинок, однак у 2014 році помер у Латвії. У такого у Прибалтиці залишилось проживати двоє дітей ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_10, які є громадянами Латвії та постійно там проживають, що підтверджується копіями свідоцтв про народження, виданих в Латвії та копіями паспортів громадян Латвії.

Однак, з листа від родини з Прибалтики дізнався, що син померлого, а його дядько не успадкував родинний будинок та його діти у листі просили оформити спадщину за собою (ОСОБА_4).

У відповідності до ч.З ст. 1266 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. З огляду на те, що батько позивача був рідним братом спадкодавця ОСОБА_5. ОСОБА_4 належить до другої черги спадкоємців за представленням після смерті дядька, а виникнення у нього права на спадкування залежить від неприйняття спадщини спадкоємцями першої черги або відмови від її прийняття.

Як встановлено судом, після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок в АДРЕСА_1, загальною площею 71, 0 кв.м., житловою площею 31,3 кв.м.

У відповідності до ч.З ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Матеріалами спадкової справи після смерті ОСОБА_5, зареєстрованої Жовківського державною нотаріальною конторою, підтверджується, що третя особа - ОСОБА_4 звернувся заявою про прийняття спадщини після смерті свого дядька ОСОБА_5 03.11.2015 p., тобто із пропуском визначеного ст. 1270 ЦК України строку на подачу такої заяви. Листом державного нотаріуса Галань О. від 07.08.2015 р. № 1719/01-16 роз'яснено, що для видачі свідоцтва про право на спадщину необхідно встановити додатковий термін для прийняття спадщини та надати відомості нотаріусу.

Оскільки спадкоємці померлого постійно проживали у Латвії, листом повідомили про те, що спадщини не прийняли та просили саме третю особу ОСОБА_4 оформити спадкове майно за собою, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про наявність об»єктивних та істотних перешкод для третьої особи з самостійними вимогами для звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті дядька та визначив такому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Як видно з матеріалів справи та встановлено у суді , у спадковому будинку у с.Замок після смерті ОСОБА_5 ніхто не проживає, будинок доглядає сторонній односельчанин , якому саме для цієї мети родина дозволила перебувати у ньому. Третя особа проживав у цьому ж селі та по цій же вулиці де знаходиться спадкове майно. Окрім того періодично виїздив на роботу за межі України з 2011 по 2015 р. у Санкт -Петербург , що підтверджує довідка ООО «Бронко» з реквізитами знаходження фірми , що теж є об»єктивною причиною вчасного звернення по питаннях оформлення спадкового майна. Зазначене свідчить про існування перешкод щодо вчасного звернення до нотаріуса , та суд вірно визначив зазначені обставини поважними.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам справи, наявним доказам , жодних доводів на спростування висновків суду першої інстанції щодо задоволення вимог третьої особи апеляційна скарга не містить, відтак рішення суду як таке, що ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального закону слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, ч.1 п.1 ст.. 308, 313, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 7 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскарженою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набраня законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.