Номер провадження: 22-ц/785/5934/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

ОСОБА_2

ОСОБА_3,ОСОБА_4

За участю секретаря Гарбуз В.О.

Розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Приморського районного суду м. Одеса від 23 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ПАТ «УКРСОЦБАНК», за участю 3-ї особи ТОВ «Чорноморє Плюс» »

-про розірвання договору кредиту,

ВСТАНОВИЛА:

14.09.2012 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеними вимогами в котрих зазначала, що 28.12.2007 року між нею та Банком було укладено договір кредиту № 674-ф.03.7/89 (далі по тексту кредитний договір), згідно п.1.2. якого їй, позивачці, були надані грошові кошти на цілі фінансування інвестування житла на підставі договору № 349 про співробітництво щодо інвестування будівництва жилого будинку від 13.01.2006 року (далі по тексту договір інвестування ), укладеного між нею, позивачкою, та ТОВ «Чорноморє Плюс» в загальній сумі 29 000,00 доларів США, які після підписання кредитного договору були конвертовані і перераховані на розрахунковий рахунок ТОВ «Чорноморє Плюс» в сумі 146 450,00 гривень. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 28.11.2011 року, залишеним в силі ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05.04.2012 року, договір інвестування було розірвано.

Позивачка вважає, що розірвання договору інвестування тягне за собою втрату цільового призначення кредитних грошових коштів, отриманих нею на підставі кредитного договору, своєї актуальності та юридичного значення з підстав, а тому з підстав ч.2 ст.652 ЦК України підлягає розірванню.

При цьому зазначає, що в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Позивачка вважає, що наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності підтверджують наявність усіх чотирьох умов, передбачених ч.2 ст.652 ЦК України, а саме: в момент укладання кредитного договору сторони виходили із того, що істотна зміна обставин не настане, так як працівники ПАТ «Укрсоцбанк» гарантували, що Банк не кредитує цільове інвестування житла в будівельні компанії із сумнівною фінансовою репутацією, що знайшло своє підтвердження у відповідних дозволах та інших документах, як у Банку, так і у ТОВ «Чорноморє Плюс». Крім того, змінилися обставини зумовлені причинами, які зацікавлена сторона не могла усунути після їх виникнення при всій своїй турботливості та обачності, які від неї вимагалися. Так не дивлячись на те, що вона, позивачка, вчасно і в повному обсязі сплачувала встановлені банківські платежі, житло вона не одержала через причини, які від неї не залежали, й до цього часу будівництво житлового будинку не завершене й станом на сьогоднішній день не ведеться. Стосовно умови виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану особу того, на що вона розраховувала при укладенні договору, то внаслідок зазначеної зміни обставин, істотно погіршилося її, позивачки, майнове становище, так як нею витрачено кредитні грошові кошти та сплачено Банку 14485,49 доларів США, однак житло так і не збудовано. Окрім цього, укладенню кредитного договору та договору інвестування передувало підготовка документів, яка здійснювалася ПП «Консалтингова компанія «Альянс-Кредит» згідно договору про надання інформаційно-консультаційних послуг від 12.12.2007 року та договору про надання інформаційно-консультаційних послуг (одержання кредиту) від 18.12.2007 року, на загальну суму 5098,00 доларів США.

Крім того, із суті кредитного договору не випливає, що ризик зміни обставин несе зацікавлена сторона. З кредитного договору та договору інвестування не випливає, що ризик зміни обставин, які призвели до розірвання договору інвестування несе інвестор, і відповідно позичальник за кредитним договором. А зі змісту генерального договору про співробітництво № 558-1-137 від 06.12.2005 року та Порядку кредитування фізичних осіб на інвестування в житлове будівництво, купівлю нерухомого майна, ремонт, добудову, реконструкцію та споживчі цілі з встановленням іпотеки, затвердженого рішенням кредитного комітету Банком згідно протоколу №31 від 21.04.2005 року вбачається, що у разі неналежного виконання позичальником умов договору кредиту грошові кошти одержані на виконання інвестиційного договору Забудовник зобовязаний перерахувати на користь Банку.

Посилаючись на вищезазначене та з врахуванням уточнюючих позовних вимог просила суд розірвати договір кредиту № 67-Ф.03.7/89, від 28 грудня 2007 року ( а.с.176-187 т.3)

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 червня 2016 року в заявлених вимогах відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового, про задоволення позову посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на ті ж обставини, що і в позовній заяві та на те, що спірні правовідносини мають трьохсторонній характер, а тому розірвання договору інвестування є підставою для припинення договору кредиту, а припинення договору кредиту є підставою для перерахування грошових коштів Забудовником на користь ПАТ «Укрсоцбанк».

В судове засідання представник ТОВ «Чорномор»є Плюс» не зявилось, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

В силу ст. 305 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріалами справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в заявлених вимогах районний суд виходив з того, що умови кредитного договору не повязують його зміну чи розірвання з виконанням/невиконанням договору інвестування.

Судова колегія погоджується з таким судженням районного суду з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, сторонами не оспорюється, що 28.12.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк», як кредитором, та ОСОБА_5, як позичальником, було укладено Договір кредиту № 674-ф.03.7/89 , за умовами якого ОСОБА_5 отримала у Банка кредит у розмірі 29 000,00 доларів США, які після укладення кредитного договору були конвертовані і нею перераховані на рахунок третьої особи ТОВ «Чорноморє Плюс» в сумі 146 450,00 гривень, з яким позивачка уклала 13.01.2006 року договір №349 про співробітництво з інвестування будівництва однокімнатної зі строком будівництва та здачі житлового будинку в експлуатацію в 2-му кварталі 2008 року. ( т.1 а.с. 19,20)

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банка або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

-в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

-зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

- виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

-із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Таким чином, для розірвання договору в порядку ст.652 Цивільного кодексу України обов'язковим чинником, який надає право суду розірвати договір на вимогу зацікавленої сторони, повинна бути одночасна наявність перелічених умов.

При укладанні кредитних договорів позивачка зазначає, що розраховувала на отримання коштів для інвестування житла та не розраховувала на розірвання договору інвестування.

Судова колегія вважає, що суттєва зміна обставин відбулася в результаті марності цілі, оскільки рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 28 листопада 2011 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05 квітня 2012 року, розірвано договір № 349 від 13 січня 2006 року про співробітництво з інвестування будівництва житлового будинку між ОСОБА_5 та ТОВ « « Черномор»є Плюс» для якої надавалися кредитні кошти. При цьому судом стягнуто з ТОВ « « Черноморє Плюс» на користь ОСОБА_5 173 050,87 грн. та судові витрати. ПАТ «Укрсоцбанк» не було стороною інвестиційного договору. ( а.с. 21-22 т.1).

Зі змісту спірних кредитних договорів вбачається, що кредити були надані позивачу саме на інвестування житла однокімнатної квартири ,загальною площею 45,69 кв.м., що розташована на 6-му поверсі та будується в одеській області АДРЕСА_1. Будь-якої іншої мети надання та отримання кредитних коштів у вказаних договорах зазначено не було.

Тобто, при укладанні кредитного договору позивач розраховувала отримати кошти для оплати 100 % вартості обєкта.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Тобто, укладаючи кредитний договір, позичальник розраховувала виключно на отримання коштів від банку на умовах, визначених договором.

Ні позивачем, ні відповідачем не заперечується, що кредитні кошти за спірними договорами були надані.

При цьому позивач стверджує, що ці кошти були перераховані ТОВ « Черноморє Плюс», що квитанцією № 105 від 28.12.2007 року з якої вбачається, що саме ОСОБА_5 здійснювала перерахунок коштів на рахунок Забудовника ( а.с.20 т.1).

При цьому, використання цих коштів в межах цілей кредитування, знаходиться за межами виконання зобов'язання за спірними кредитними договорами.

Крім того, подальше виконання договору позивачем, а саме: повернення кредиту та сплата відсотків не може позбавити позивача того, на що він розраховував при укладенні договору, тому що позивачка отримала те, на що віна розраховувала згідно кредитного договору, а саме кредитні кошти були надані банком та одержані позичальником.

Апеляційна інстанція вважає необґрунтованими твердження апеляційної скарги, що відбулася трьохстороння угода так як між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ТОВ « Черноморє Плюс» укладено генеральний договір про співробітництво № 558-1-137 від 06 грудня 2006 року, так як він не регулює правовідносини з надання кредиту ОСОБА_5 котра саме за кредитним договором отримала кредитні кошти.

Судова колегія не погоджується з посиланням в апеляційній скарзі на те, що в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане так як має місце не об'єктивний характер, а проста зміна ставлення чи думка позичальника (позивача) щодо доцільності (бажаності чи небажаності) подальшого виконання відповідного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не надав суду доказів щодо наявності порушення співвідношення (еквівалентності) інтересів сторін спірного договору так як ПАТ «Укрсоцбанк» не був стороною інвестиційного договору, котрий розірвано.

Крім того, з кредитного договору не вбачається, що ризик зміни обставин покладено на відповідача.

Згідно за правилами ст.60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, позивач мав обґрунтувати в позовній заяві і довести належними доказами існування фактів, які він вважає умовами розірвання договору в порядку ч.2 ст.652 ЦК України.

Як вже зазначалось, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що підставою для розірвання кредитного договору є істотна зміна обставин, а саме: неможливість отримання квартири в звязку з розірванням інвестиційного договору.

Наявність рішення суду щодо розірвання інвестиційного договору не звільняє позивача від необхідності обґрунтування та надання доказів в підтвердження одночасної наявності умов, встановлених ч.2 ст.652 Цивільного кодексу України щодо розірвання договору за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони.

Позивачем не доведено наявності всіх умов, передбачених частиною 2 ст.652 Цивільного кодексу України, за якими встановлена можливість розірвання договору за рішенням суду, тому районний суд прийшов до правильного висновку щодо відмови в заявлених вимогах так як цивільне законодавство базується на принципі обов'язкового виконання сторонами зобов'язань за договором (ст.ст.525,526,629 ЦК України).

За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, саме по собі розірвання інвестиційного договору не ставить в залежність кредитний договір виходячи з того, що до ПАТ «УКРСОЦБАНК» не несе відповідальність за невиконання інвестиційного зобовязання ТОВ «Чорноморє Плюс» » .

Вимагаючи розірвання договору з зазначених підстав позивач, з урахуванням положень статті 60 ЦПК України щодо обов'язку доказування, повинен довести, зокрема, те, що виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Доводи позивача щодо позбавлення її того , на що вона розраховувала при укладенні кредитного договору, а саме на отримання у власність квартири, самі по собі не можуть бути підставою для задоволення позов,у так як відповідно до рішення Біляївського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2011 року з ТОВ «Черномор. Плюс» стягнуто на її користь сплачену вартість суми інвестування у розмірі- 173 050 грн.87 коп., а сам ПАТ «УКРСОЦБАНК» не був його стороною.

При цьому тяжкий фінансовий чи майновий стан боржника не звільняє її від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання (ч.1 ст.625 ЦК України).

З вищевикладеного районний суд обґрунтовано виходив про відмову в позові через недоведеність позовних вимог та відсутність усієї сукупності умов для розірвання укладених сторонами договорів на підставі статті 652 ЦК України.

Зважаючи на вищенаведене, апеляційна інстанція не вбачає підстав для скасування рішення суду так як доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. 218, 303, 308, 315, 317, 319ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду на протязі 20 днів.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді А.П.Заїкін

ОСОБА_4