Справа № 310/2787/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

03 серпня 2016 року Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого - судді Крамаренка А.І.

при секретарі Корнієнко Н.І.,

за участі: представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, який уточнило під час розгляду справи, про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за договором кредиту в сумі 15071,64 грн., а також судових витрат в сумі 1378,00 грн.

В позові представником позивача зазначено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 28.11.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Кредитний ліміт встановлюється та змінюється рішенням банку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір.

Проте, в порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував, внаслідок чого за ним станом на 29.02.2016 р. утворилась заборгованість в сумі 60859,26 грн., яка складається з: 13665,06 грн. заборгованість за кредитом; 39513,40 грн. заборгованість по процентам; 4306,55 заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 2874,25 грн. штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12.09.2013 року на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_3 було стягнуто заборгованість за кредитним договором за період з 24.12.2007 року по 29.03.2013 року, а отже заборгованість за період з 30.03.2013 року по 29.02.2016 року складає 15071,64 грн., у тому числі: 12127,75 грн. проценти за користування кредитом, 1750,00 грн. пеня, 1193,89 грн. штраф.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 28.11.2007 року в розмірі 15071,64 грн. та витрати на оплату судового збору в розмірі 1378,00 грн.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав. Зазначив, що останній раз ОСОБА_3 користувався кредитною карткою 31.12.2008 року, а тому позовна давність щодо останнього місячного платежу (сплати відсотків) почала свій перебіг 01.01.2009 року і сплила 01.01.2012 року, а щодо інших місячних платежів позовна давність сплила ще раніше. Просив застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 28.11.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У звязку з невиконанням відповідачем ОСОБА_3 умов кредитного договору, заборгованість по відсоткам, пені та штрафу станом на 29.02.2016 року становить 15071,64 грн., про що позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідача, останній платіж за кредитною картою був здійснений 27.12.2008 року, а отже позивачу було відомо про порушення свого права починаючи із зазначеної дати.

Відповідно до заяви на отримання кредитної картки, термін дії даної картки становить 3 роки.

Згідно ч. 1 статті 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Як вбачається з правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Даючи юридичну оцінку поясненням, доказам наявним у матеріалах справи та враховуючи те, що позивачем пропущено строки позовної давності для звернення до суду з даним позовом, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 57-61, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено через суд першої інстанції до апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.І. Крамаренко