Справа № 219/4890/16-ц
Провадження № 2/219/2604/2016
4 липня 2016 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області
в складі: головуючої судді Чопик О.П.,
при секретарі Чубикало О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Бахмутської міської ради Донецької області, про надання дозволу на виїзд дитини за межі України,
позивач звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Бахмутської міської ради Донецької області, про надання дозволу на виїзд дитини за межі України. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що вона до 2 жовтня 2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею. Стверджує, що вона з дитиною в період літніх канікул бажає поїхати на відпочинок до Російської Федерації для відвідування родичів, для чого необхідний дозвіл відповідача. Зазначає, що відповідач в останній час уникає зустрічі з нею, не відповідає на телефонні дзвінки, їй не відомо де він проживає. Просить суд визнати відмову відповідача на тимчасовий виїзд за кордон малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, безпідставною; надати дозвіл на виїзд малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в Російську Федерацію строком на один рік у супроводі матері - ОСОБА_1, без згоди батька - ОСОБА_2.
Позивач в судове засідання не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позову в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 4 липня 2016 року постановлено проводити заочний розгляд справи.
Представник третьої особа в судове засідання не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі та про відсутність заперечень проти позову.
На підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 14 жовтня 2014 року, про що свідчить відмітка в паспорті позивача (а.с.5 на звороті) та рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 2 жовтня 2014 року (а.с.9).
Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8), який проживає та зареєстрований з матір'ю (а.с.10). Позивач посилається на те, що у місті Хабаровськ Російської Федерації проживає її рідня, племінник її матері - ОСОБА_4, та вона має намір відвідати родичів і відпочити, гостюючи у них, разом із сином.
Відповідно до ст. 313 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами є, серед іншого, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини.
У відповідності до вимог ст. 4 цього Закону, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Вказана норма Закону повністю відображена в постанові Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення».
Проїзний документ дитини видається органом внутрішніх справ за місцем проживання. Пунктами 3-4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 передбачено, зокрема, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Окрім того, ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Розглядаючи позовну вимогу про визнання безпідставною відмови відповідача на тимчасовий виїзд за кордон малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд зауважує, що такий спосіб захисту не передбачений Цивільним кодексом України. Крім того, відсутність згоди, якою обґрунтовує свої вимоги позивач, та наявність відмови є по своїй суті різними обставинами.
Відтак, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково, надавши відповідний дозвіл на виїзд дитини в Російську Федерацію у супроводі матері строком на 1 рік.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 61, 88, 212, 215, 224 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням ст.313 Цивільного кодексу України, суд
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Бахмутської міської ради Донецької області, про надання дозволу на виїзд дитини за межі України задовольнити частково.
Надати дозвіл на виїзд малолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України - в Російську Федерацію у супроводі матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, строком на один рік.
У задоволенні решти вимог заяви відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп. сплаченого судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча О.П.Чопик