Справа № 443/211/16-ц Провадження № 2/443/150/16
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

10 лютого 2016 року. Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Галій О.Й., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 державної нотаріальної контори, т. о. ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд до відповідача ОСОБА_2 державної нотаріальної контори, т.о. ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Позовна заява не відповідала вимогам ст. 119 ЦПК України та підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону № 3425-XII нотаріат - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Так, згідно узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року, в ухвалі колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 05.12.2007 року у справі № 6-16344св07 висловлена така правова позиція: «Відповідно до ст. 26 ЦПК особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи та їх представники. Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, тобто особи, матеріально-правовий спір між якими є предметом вирішення в цивільному судочинстві.

Суб'єкти цивільних процесуальних правовідносин, які вступають у порушену в суді справу, пред'явивши позов щодо предмета спору з метою захисту особистих суб'єктивних матеріальних прав чи охоронюваних законом інтересів, є третіми особами, які заявляють самостійні вимоги (ст. 34 ЦПК).

Третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, є суб'єкти цивільних процесуальних правовідносин, які беруть участь у справі на стороні позивача або відповідача з метою захисту своїх суб'єктивних прав та інтересів (ст. 35 ЦПК).

Виходячи із системного аналізу зазначених правових норм, слід зробити висновок, що при вирішенні справ, які стосуються оспорювання прав і обов'язків сторін, набутих на підставі вчинених нотаріальних дій - посвідчення договорів, угод (крім справ за скаргами на нотаріальні дії чи відмову в їх вчиненні), нотаріуси в розумінні статей 30, 34, 35 ЦПК не є особами, прав і обов'язків яких стосується спір сторін, оскільки відсутня їх юридична заінтересованість у результатах вирішення справи судом і реалізації ухваленого в ній рішення».

У п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (Постанова ВСУ № 9) зазначено: «Особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Нотаріуси, що посвідчували правочини, залучаються до участі у справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, якщо позивач обґрунтовує недійсність правочину посиланням на неправомірні дії нотаріуса».

У п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (Постанова ВСУ № 7) зазначено: «У справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі».

Виходячи з норм Закону № 3425-XII, у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов'язків стосовно позивача. Це суперечить правовому статусу нотаріуса, визначеному в статтях 1, 9 Закону № 3425-XII. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов'язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи подаються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

При таких обставинах, заява залишається без руху, заявнику надається строк для усунення недоліків.

Після виконання наведених вимог, заява вважатиметься поданою в день її первісного подання до суду. Інакше заява вважається неподаною та повертається заявнику.

Керуючись ст.ст.119, 121 ЦПК України,-

У х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 державної нотаріальної контори, т.о. ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п»яти днів з дня отримання ухвали.

Суддя