АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2676/16 Справа № 192/829/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Щербина Н. О. Доповідач - Козлов С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Болтунової Л.М., Тамакулової В.О.,

за участю секретаря: Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Солонянської районної державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року позивачка звернулася до суду з таким позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік - ОСОБА_5 та 19 лютого 2015 року з інформації Держкомзему у Солонянському районі Дніпропетровської області їй стало відомо про включення його до списку до Державного акту на право колективної власності на землю колишнього КСП «Перемога» за №173, але сертифікат на право на земельну частку він при житті не отримував і державний акт на його ім'я не виготовлявся, у зв'язку з чим вона як спадкоємець першої черги за законом не може оформити своє право на його земельну частку, тому позивачка просила суд визнати її право в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) в КСП «Перемога», на яку мав право ОСОБА_5, померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 року, зобов'язати Солонянську районну державну адміністрацію відвести їй в натурі (на місцевості) земельну ділянку колишнього КСП «Перемога» і надати дозвіл на виготовлення документації із землеустрою на право власності на земельну ділянку.

Під час розгляду справи судом позивачка подала уточнюючу позовну заяву із залученням до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_4, яких просила суд визнати такими, що втратили право на спадкування на земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_5, але ухвалою суду від 16 грудня 2015 року така позовна заява повернута позивачці у зв'язку з не усуненням недоліків та за її клопотанням ухвалою суду від 16 грудня 2015 року до участі у справі ОСОБА_6 і ОСОБА_4 були залучені як треті особи.

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2016 року з виправленням в ньому описки ухвалою цього ж суду від 29 січня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення про задоволення її позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів скарги колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - частковій зміні з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволені вказаного позову суд виходив з того, що позивачкою не доведений факт членства померлого ОСОБА_5 в КПС «Перемога», не надано доказів отримання ним за життя сертифікату на право на земельну частку (пай), не надано доказів включення до складу спадщини права ОСОБА_5 на спірну земельну частку (пай) і доказів успадкування ОСОБА_2 такого права та включення цього права в спадкове майно, не залучено до участі у справі в якості співвідповідачів спадкоємців померлого (дітей), пропущено строк позовної давності на звернення з позовом до суду, позивачка не зверталася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вказане спадкове майно (право).

З таким висновком суду повністю погодитися не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5, який згідно листа відділу Держземагенства у Солонянському районі Дніпропетровської області від 18 лютого 2015 року за № 2/11-393 був включений до списку до Державного акту на право колективної власності на землю колишнього КСП «Перемога» Солонянського району Дніпропетровської області за № 173, але сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримував і державний акт на його ім'я не виготовлявся (а. с. 8).

Згідно архівної довідки Солонянської РДА від 07 липня 2015 року за №К-11-13 по документах архівного фонду «колгосп «Перемога» в списках на прийом в члени колгоспу значиться ОСОБА_7 - трактористом» - так в документах (протокол засідання правління колгоспу від 15 квітня 1992 року №7) та в списках громадян на звільнення з членів колгоспу під № 69 - «ОСОБА_7» - так в документах (протокол загальних зборів членів колгоспу від 12 лютого 1997 року №1). В наявних документах за 1998 рік даних про факт прийому в члени КСП (на роботу) та звільнення з членів (з роботи) КСП «Перемога» на ОСОБА_5 не виявлено. Розпорядженням представника Президента України від 18 березня 1994 року №120, колгосп «Перемога» реорганізовано в КСП «Перемога», яке є його правонаступником (а. с. 38).

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_5 останній 01 січня 1992 року був прийнятий в члени колгоспу «Перемога» (а. с. 39 зв.), який розпорядженням представника Президента України від 18 березня 1994 року № 120 був реорганізований в КСП «Перемога» (а. с. 82).

Відповідно до копії Державного акта на право колективної власності на землю серії НОМЕР_2 від 12 лютого 1994 року, виданого колективному господарству «Перемога», яке було реорганізовано в КСП «Перемога», ОСОБА_5 внесений до списку до цього Державного акту під №173 (а. с. 64).

Вищенаведені докази нічим не спростовані і свідчать про членство ОСОБА_5 в КПС «Перемога» під час видачі колективному господарству «Перемога» Державного акта на право колективної власності на землю.

За змістом ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР в редакції 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, коло спадкоємців за законом, відмова від спадщини.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

А за статтею 549 цього Кодексу спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно копії спадкової справи після померлого ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину до нотаріальної контори зверталася позивач ОСОБА_2, яка діяла також в інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_4, а також спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 були його батьки - ОСОБА_8 і ОСОБА_9, які згідно ухвали Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2002 року про затвердження мирової угоди відмовилися від своєї частки спадщини після смерті ОСОБА_5, тобто спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є його дружина - ОСОБА_2 та їхні діти - ОСОБА_6 і ОСОБА_4, які 29 січня 2008 року отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові внески та згідно затвердженої мирової угоди отримали право на 1/12 частину будинку після смерті ОСОБА_5 (а. с. 101 - 113, 151 - 154).

Проте, оскільки зазначені особи, які мають право заявляти свої вимоги щодо предмету спору - права на земельну частку (пай), у встановленому законом порядку не були залучені до участі у справі в якості відповідачів, суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, керуючись названими нормами закону.

З урахуванням наведеного доводи ОСОБА_2 у скарзі про наявність достатніх підстав для скасування рішення суду і задоволення заявлених нею позовних вимог не ґрунтуються на матеріалах справи та нормах права, яке регулює спірні правовідносини, при тому, що апеляційний суд позбавлений можливості залучати до участі у справі співвідповідачів, які не були залучені в такої якості при розгляді справи судом першої інстанції.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновками суду про відсутність підстав для задоволення позову за доведеністю факту членства померлого ОСОБА_5 в КПС «Перемога», отримання ним за життя сертифікату на право на земельну частку (пай), включення до складу спадщини його права на спірну земельну частку (пай), успадкування ОСОБА_2 такого права та включення цього права в спадкове майно, а також за пропущенням позивачкою строку позовної давності виходячи з наступного.

Так, відповідно до Указів Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» та від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени сільськогосподарського акціонерного товариства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного товариства.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що право власності на земельну частку (пай) виникає з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському підприємству, членом якого є особа. Сам по собі факт того, що член колективного сільськогосподарського підприємства за життя не одержав сертифікату на право на земельну частку (пай), не є підставами для висновку про відсутність у нього права на земельну частку (пай). В разі смерті члена такого підприємства, що набув права на земельну частку (пай) з дня видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами про спадкування.

Таким чином, правових підстав для відмови в задоволенні зазначених позовних вимог лише за не доведеністю факту членства померлого ОСОБА_5 в КПС «Перемога» та отримання ним за життя сертифікату на право на земельну частку (пай) у суда не було, як і у зв'язку з не включенням позивачкою до складу спадщини його права на спірну земельну частку (пай), не успадкуванням нею такого права та не включенням цього права в спадкове майно згідно поданих нею до нотаріальної контори заяв, оскільки за відсутністю правовстановлюючих документів на ім'я спадкоємця були і відсутні умови для одержання позивачкою в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а висновок суду про пропуск ОСОБА_2 строку позовної давності не ґрунтується на роз'ясненнях постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року N 14 «Про судове рішення у цивільній справі», згідно п. 11 якої встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

За таких обставин, рішення суду в частині мотивів відмови в задоволенні позову підлягає зміні з виключенням з його мотивувальної частини зазначених висновків суду.

Керуючись ст. ст. 307 - 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2016 року в частині мотивів відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 змінити, виключивши з його мотивувальної частини висновок суду про не доведеність факту членства померлого ОСОБА_5 в КПС «Перемога» і отримання ним за життя сертифікату на право на земельну частку (пай), включення ОСОБА_2 до складу спадщини його права на спірну земельну частку (пай), успадкування нею такого права та включення цього права в спадкове майно при звернені до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, пропущення позивачкою строку позовної давності на звернення з позовом до суду.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: