Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Куценко М.О. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 316/2506/15
25 лютого 2016 року Справа № 22ц/778/1179/16
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бєлка В.Ю., судді: Бондар М.С., Онищенко Е.А.

секретар - Книш С.В.

при участі: прокурора - адвоката

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 представника заявника ОСОБА_2 на ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 24.12.2015 року у справі за скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Енергодарського управління юстиції Запорізької області, зацікавлена особа ОСОБА_3 щодо складання розрахунку заборгованості за аліментами та спонукання до вчинення певних дій, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав до суду скаргу на дії державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Енергодарського управління юстиції Запорізької області (далі-Відділ), зацікавлена особа ОСОБА_3 щодо обчислення розрахунку заборгованості за аліментами та спонукання у визначений законом строк до складання розрахунку, посилаючись на те, що на виконанні у Відділу знаходиться виконавчий лист від 19.07.2010 року, виданий Енергодарським міським судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_3 (боржник) на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу боржника. З жовтня 2010 року по серпень 2014 року згаданий виконавчий документ виконувався на території Російської Федерації. У зв'язку з переміщенням платника аліментів на Україну, здійснення виконавчих дій доручено Відділу, який 15.10.2014 року відкрив виконавче провадження за зазначеним виконавчим листом де проводяться стягнення аліментів та необхідні виконавчі дії. 12 листопада 2015 року державним виконавцем Відділу був складений розрахунок заборгованості по аліментам. Вважає, що при складанні розрахункового документу не були враховані вимоги ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" та наявні у матеріалах справи дані про склад отриманих доходів боржника. Тому заявник покликав суд визнати дії державного виконавця по складанню довідки-розрахунку незаконними, зобовязати державного виконавця у передбачені законом строки скласти розрахунок.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 24.12.2015 року скаргу відхилено.

У скарзі заявник прохав скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, стверджуючи на необґрунтованість його висновків та порушення судом норм матеріального і процесуального права..

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.312 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням вимог матеріального й процесуального права.

Із матеріалів справи вбачається, що 19.07.2010 року Енергодарський міський суд Запорізької області видав виконавчий лист на стягнення з ОСОБА_3 на користь заявника аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки всіх доходів (а.с.46).

Боржник мешкав у Російській Федерації у м.Москва, де за місцем роботи в ЗАО "Атомтехексмпорт" провадились утримання (а.с.14).

У серпні 2014 року платник аліментів повернувся на Україну й з 27.10.2014 року у Відділу було відкрито виконавче провадження за згаданим виконавчим документом (а.с.38-б).

Заявник звернувся до Відділу про розрахунок заборгованості з виплати аліментів, оскільки на його думку не в повному обсязі враховані всі отримані доходи платника аліментів (а.с.45).

12 листопада 2015 року Державний виконавець здійснив розрахунок за яким заборгованість за виконавчим документом відсутня.

Обстоюючи свою позицію, заявник стверджував, що розрахунок, про який йшлося, не відображає дійсну суму боргу.

Суд першої інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст.212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи та ч.2 ст.11, ч.2,3 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" та ч.3 ст.387 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку що відсутні підстави для визнання дій державного виконавця неправомірними та спонукання до вчинення певних дій щодо визнання права стягувача на складання розрахунку із заборгованості за аліментами.

Частиною 3 ст.195 СК передбачено, якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника для даної місцевості.

Згідно з ч.3 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

У п.9 цієї статті зазначено, що спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно з ч.4 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

У п.26 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 7 лютого 2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" судам роз'яснено, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи.

Спір про право характеризує такий стан правовідносин, коли між сторонами існують певні розбіжності з приводу наявності, змісту та обсягу прав та обовязків, здійснення яких є неможливим без судового втручання.

Спір про право розглядається виключно у позовному провадженні.

Позовне провадження це вид провадження у цивільному процесі, у якому розглядається спір про право цивільне, тобто спір, який виникає з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Отже лише позовне провадження спрямоване на вирішення спору про право.

Таким чином, при наявності такого спору заборгованість стягується на підставі рішення суду про стягнення заборгованості, а не державним виконавцем відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження".

У ч.2 ст.82 Закону України "Про виконавче провадження" закріплено, що боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, або у позовному провадженні.

Предметом скарги у цій справі є оцінка законності дій державного виконавця щодо вчинення виконавчих дій передбачених Законом "Про виконавче провадження".

Неправомірні дії - дії, що порушують вимоги закону або інших нормативних актів, здійснюється всупереч праву. Вони являють собою заборонені нормами права форми поведінки суб'єктів права та порушують приписи юридичних норм.

Отже, суть протиправності зводиться до обєктивного порушення закону.

Суд знову наголошує, що за положеннями ст.74 Закону "Про виконавче провадження" державний виконавець наділений повноваженнями на обчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів.

У ч.4 зазначеної норми Закону окреслений обов'язок державного виконавця скласти розрахунок заборгованості із сплати аліментів та повідомити про нього стягувача та боржника.

Судом встановлено, що державний виконавець, дії якого оскаржуються, склав розрахунок у межах повноважень та сповістив зацікавлених осіб про вчинену виконавчу дію, що не свідчить про протиправну його поведінку.

Сам стягувач не звертався до суду з заявою про обчислення судом розміру заборгованості із аліментів, як це передбачено ч.4 ст.195 СК, ч.7 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження".

Окрім того, суд нагадує, що деякі питання щодо законності дій державного виконавця перевірялось раніше у судових інстанціях (а.с.60).

Враховуючи наведене, підстав для скасування судового рішення немає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.307,312,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 24.12.2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: