Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26.02.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

-головуючого - судді Шепетко І. О.,

-при секретарі - Терпай С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.10.2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 27.07.2002 року, було розірвано, дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, - залишено проживати разом з матір'ю ОСОБА_1 Позивач також зазначила, що відповідач не бажає належним чином виконувати покладений на нього ст. 180 СК України обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є здоровим, працює прокурором в Ужгородській місцевій прокуратурі, на його утриманні не має інших дітей, батьків, вважає, що він може сплачувати аліменти на малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, які з усіма уточненнями складають - 1/3 частину від заробітку (доходу) відповідача.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про час і місце проведення судового засідання була належним чином повідомлена, проте, як вбачається з матеріалів справи, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, у разі виникнення обставин, викладених у ч. 1 ст. 224 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або, якщо повідомлені ними причини неявки визнані неповажними, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти такого вирішення справи не заперечує позивач.

З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Як вбачається з наданих позивачем доказів, 10.10.2013 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 27.07.2002 року, було розірвано, дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, - залишено проживати разом з матір'ю ОСОБА_1

Судом встановлено, що із Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 від 30.07.2003 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, вбачається, що ОСОБА_3 народився 20.07.2003 року у м. Ужгород Закарпатської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 818, батьком записаний - ОСОБА_2, матір'ю - ОСОБА_1.

Судом також встановлено, що на даний час малолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає разом з позивачем ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні. Позивач також зазначила, що на її утриманні перебуває і непрацездатна мати ОСОБА_4, 1948 р.н., пенсіонерка, непрацююча. Відповідач належної допомоги по утриманню та вихованню малолітньої дитини не надає, за період окремого проживання кошти на утримання надавалися в незначних розмірах та не регулярно.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України).

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

В силу ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України.

Згідно вимог ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Сімейне законодавство зобов'язує батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте відповідач ухиляється від свого батьківського обов'язку, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду.

При призначенні аліментів, відповідно до ст. 182 СК України та роз'яснень, що містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становища дитини; стан здоров'я та матеріальне становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі - 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду 21.12.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст. ст. 11, 57, 60, 88, 212, 214, 215, 224-228, 294, 296, 367 ЦПК України, ст.ст. 141, 150, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі - 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду 21.12.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави суму судового збору в розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок).

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду І.О. Шепетко