Семенівський районний суд Полтавської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №547/226/16-ц

Провадження №2/547/164/16

16 вересня 2016 року смт. Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Халявки В.І.,

при секретарі Козулі Н.П.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Семенівка Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до районного суду з позовом, в якому зазначала, що з відповідачем ОСОБА_2 вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з вересня 1989 року по березень 2016 року. Під час шлюбу в період з 1992 року по 1999 рік вони спільним коштом побудували жилий будинок по вул. Луговій, 48 в смт. Семенівка Полтавської області. Свідоцтво про право власності на будинок виписано на відповідача.

В подальшому у 2011 році ними за спільні кошти проведено реконструкцію жилого будинку та замінено всі вікна.

Після розірвання шлюбу вони з відповідачем не досягли згоди щодо поділу жилого будинку, тому вона звернулася до суду з цим позовом.

Позивачка просила постановити рішення про поділ жилого будинку на рівні частки, тобто з виділенням кожному 1/2 частини будинку та господарських будівель і споруд.

Після проведення судової будівельної технічної експертизи позивачка уточнила свої вимоги та прохала виділити їй в натурі відповідно до першого варіанту поділу, зазначеного у висновку експерта, приміщення жилого будинку: тамбур 1-1 площею 0,6 кв. м, передпокій 1-2 площею 15,7 кв. м, ванну кімнату 1-3 площею 5,0 кв. м, кімнату 1-11 площею 14,5 кв. м, кімнату 1-12 площею 27,0 кв. м, а також сарай літера Б та вбиральню літера ОСОБА_4 приміщень жилого будинку та погріб позивачка прохала виділити відповідачеві.

ОСОБА_3 також вказувала, що у 2012 році вони з відповідачем у Обласному фонді підтримки індивідуального житлового будівництва на селі взяли кредит на добудову свого жилого будинку розмірі 50 000 гривень. На даний час сума непогашеного кредиту складає 20 000 гривень. Позивачка просила поділити порівно їх спільні фінансові зобовязання перед Фондом.

Вході розгляду справи вказану позовну вимогу представник позивачки прохав залишити без розгляду, про що судом постановлено ухвалу.

Позивачка також прохала постановити рішення про стягнення з відповідача на її користь понесених нею судових витрат, а саме: на сплату судового збору, оплату роботи експерта та оплату юридичної допомоги.

Представник позивачки в судовому засіданні підтримав її вимоги щодо поділу жилого будинку та прохав не стягувати з відповідача судових витрат на юридичну допомогу.

Відповідач ОСОБА_2 позов щодо поділу жилого будинку визнав повністю та прохав поділити судові витрати пополам. При цьому стверджував, що він сам пропонував позивачці добровільно поділити будинок, але вона на його пропозицію не пристала та подала до суду позов.

Вислухавши пояснення представника позивачки, відповідача, дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 3 вересня 1989 року по 1 березня 2016 року. Рішенням Семенівського районного суду від 1 березня 2016 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 7).

Під час шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спільним коштом та спільними зусиллями побудували жилий будинок по вул. Луговій, 48 в смт. Семенівка Полтавської області. Свідоцтво про право власності на будинок від 18 жовтня 2000 року виписано на відповідача ОСОБА_2Я.( а.с. 8).

Відповідно до приписів ст ст. 22, 28 та 29 Кодексу про шлюб та сімю України, що був чинним на час закінчення будівництва жилого будинку, вказаний будинок є спільною сумісною власністю сторін та підлягає поділу в рівних частках, тобто кожен має право на 1/2 частину.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 15 липня 2016 року ( а.с. 44-60) ринкова вартість жилого будинку та господарських будівель становить 318 240 гривень.

Згідно з першим варіантом поділу жилого будинку і надвірних будівель, на який пристали обидві сторони, позивачці слід виділити в жилому будинку літера А такі приміщення: тамбур 1-1 площею 0,6 кв.м, передпокій 1-2 площею 15,7 кв. м, ванну кімнату 1-3 площею 5,00 кв. м, кімнату 1-11 площею 14, 5 кв.м та кімнату 1-12 площею 27,00 кв. м. Загальна площа приміщень, що виділяються позивачці, складає 62,8 кв. м вартістю 135 361 грн.

Із господарських будівель позивачці слід виділити сарай літера Б вартістю 21 227 грн. та вбиральню літера В вартістю 3 755 грн.

Всього позивачці виділяється майна на 160 343 грн., що на 1223 грн. більше вартості ідеальної 1/2 частки майна. Частина приміщень жилого будинку, що виділяються позивачці на плані у висновку експерта зафарбовано червоним кольором (а.с.55).

Згідно з обраним сторонами варіантом поділу відповідачеві слід виділити приміщення жилого будинку: вбиральні 1-4 площею 2,1 кв. м, котельні 1-5 площею 3,9 кв. м, коридора 1-6 площею 9,3 кв. м, коридора 1-7 площею 9,7 кв. м, кухні 1-8 площею 9,3 кв.м, кімнати 1-9 площею 14,9 кв. м, кімнати 1-10 площею 15,3 кв. м, а всього приміщень будинку площею 64,5 кв. м вартістю 139 026 гривень.

Із господарських будівель відповідачеві слід виділити погріб літера Г вартістю 18 871 грн., а всього відповідачеві виділено приміщень жилого будинку та господарських споруд на 157 897 гривень, що на 1223 грн. менше вартості 1/2 частки домоволодіння.

Приміщення жилого будинку, що виділяються відповідачеві, на плані зафарбовані синім кольором ( а.с.55).

При такому варіанті поділу позивачка повинна сплатити відповідачеві грошову компенсацію у розмірі 1223 грн.

Суд вважає, що визнання позову відповідачем не порушує його прав, тому суд приймає визнання позову, що є підставою для його задоволення.

При вирішенні питання розподілу судових витрат на проведення судової експертизи та оплату судового збору суд виходить з такого. За загальним правилом відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже закон повязує звернення до суду у разі порушення, невизнання чи оспорювання права будь-кого.

Стягнення судових витрат, в розумінні ст. 88 ЦПК України, слід розуміти як негативний наслідок для того, хто порушив, не визнав чи оспорив право позивача та призвів його до витрат в ході судового розгляду спору.

При розгляді спору бувшого подружжя ОСОБА_2 достеменно не встановлено, що саме відповідач відмовився від добровільного поділу жилого будинку та призвів до судового спору. В судовому засіданні відповідач пояснював, що саме він пропонував добровільно поділитися житлом, але позивачка не пристала на його пропозицію. Сама позивачка в заяві зазначала, що вони з відповідачем не досягли згоди щодо поділу спільного жилого будинку.

Встановлено також, що в ході судового розгляду сторони прохали суд оголосити перерву у розгляді та намагалися здійснити поділ будинку у нотаріуса шляхом укладання відповідного договору, але їм це не вдалося зробити через відсутність висновку про ринкову вартість будинку.

За таких обставин суд вважає неправильним перекладати всі судові витрати у справі лише на відповідача. Судові витрати слід розділити між сторонами порівно. Суд вважає, що таке вирішення питання відповідатиме засадам справедливості.

Встановлено, що ринкова вартість жилого будинку складає 318 240 грн., а вартість 1/2 частини, тобто ціна позову, становить 159 120 грн. При цьому позивачка повинна була сплатити судовий збір у розмірі 1 591 грн. 20 коп., тобто 1% від ціни позову.

Насправді позивачка при подачі позовної заяви сплатила мінімальний розмір судового збору, а саме 551 грн. 20 коп. Отже недоплачена сума судового збору складає 1 040 грн.

Встановлено, що позивачкою сплачено за судову експертизу 2 970 грн. Разом із судовим збором в повному обємі судові витрати повинні були скласти

1591,20 грн. + 2 970,00 грн. = 4561, 20 грн.

Половина цих витрат, тобто доля кожного складає 4561,20 грн. : 2 = 2280,60 грн.

При тому, що позивачка фактично сплатила 2970,00 грн.+551,20 грн. = 3521,20 грн., а її доля витрат складає 2280,60 грн., відповідач повинен їй компенсувати

3521,20 грн. 2280, 60 грн. = 1240,60 грн.

З урахуванням того, що позивачка повинна компенсувати відповідачеві різницю у вартості часток у розмірі 1223 грн. з відповідача на користь позивачки слід стягти компенсацію 1240,60 грн. 1223,00 грн. = 17,60 грн.

Відповідач повинен сплатити на користь держави недоплачену суму судового збору у розмірі 1040,00 грн.

Отже, кожна із сторін понесла витрати у розмірі 2280,60 грн.

Позивачка 3521,20 1223,00 - 17,60 = 2280,60 грн.

Відповідач 1223,00 + 1040,00 + 17,60 = 2280,60 грн.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,212-214 ЦПК України, ст.ст.22,28,29 Кодексу про шлюб та сімю України в редакції 1970 року, ст.ст. 60, 61,70,71 СК України,

Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Здійснити поділ спільного майна, а саме жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Луговій, 48 в смт. Семенівка Полтавської області наступним чином.

Позивачці ОСОБА_3 виділити в натурі та визнати за нею право власності на приміщення тамбура 1-1 площею 0,6 кв.м., приміщення передпокою 1-2 площею 15,7 кв.м., приміщення ванної кімнати 1-3 площею 5,0 кв.м., приміщення кімнати 1-11 площею 14,5 кв.м. та приміщення кімнати 1-12 площею 27,0 кв.м., а загалом виділити у власність приміщень жилого будинку загальною площею 62,8 кв.м. вартістю 135 361грн.

Із господарських будівель ОСОБА_3 виділити у власність сарай літера «Б» вартістю 21227 грн. та вбиральню літера «В» вартістю 3755 грн., а всього виділити позивачці майна на 160343 гривні, що більше від вартості ідеальної частки (1/2 частини) на 1223 грн.

Відповідачеві ОСОБА_2 виділити в натурі та визнати за ним право власності на приміщення будинку: вбиральні 1-4 площею 2,1 кв.м., котельні 1-5 площею 3,9 кв.м., коридора 1-6 площею 9,3 кв.м., коридора 1-7 площею 9,7 кв.м., кухні 1-8 площею 9,3 кв.м., кімнати 1-9 площею 14,9 кв.м., кімнати 1-10 площею 15,3 кв.м., а загалом виділити у власність приміщень жилого будинку загальною площею 64,5 кв.м. вартістю 139 026 грн.

Із господарських будівель ОСОБА_2 виділити у власність погріб літера «Г» вартістю 18871 грн., а всього виділити відповідачеві майна на 157897 грн., що на 1223 грн. менше від вартості ідеальної (1/2 частини) домоволодіння.

Для здійснення даного варіанту розподілу жилого будинку необхідно зробити такі переобладнання:

ОСОБА_2Я повинен демонтувати дверні блоки між приміщеннями 1-7 та 1-12; 1-6 та 1-2, а отвори закласти цеглою.

ОСОБА_3 розділити приміщення 1-2 перегородкою для влаштування відокремленої кухні площею 9,2 кв.м. та передпокою площею 6,5 кв.м. Їй же частково демонтувати перегородку між приміщеннями 1-2 та 1-12, улаштувати дверні пройоми із влаштуванням додаткових балок для посилення несучої спроможності конструктивних елементів стелі і даху.

ОСОБА_3 добудувати приміщення топкової зі сторони розташування виділених їй приміщень.

Обом співвласникам обладнати квартири самостійними системами опалювання та електропостачання.

Розподіл горищного приміщення провести згідно лінії розподілу будинку без спорудження перегородки.

Стягти з ОСОБА_2 на користь держави 1040 (одну тисячу сорок) гривень судового збору.

Стягти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 17 (сімнадцять гривень) 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів шляхом подання апеляційної скарги через районний суд.

Головуючий В.І. Халявка

Повний текст рішення виготовлено 21 вересня 2016 року.