У Х В А Л А

8 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Черненко В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, визначення місця проживання дитини; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Харківської області від 18 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної дитини ОСОБА_7 у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення із позовом до досягнення дитиною повноліття; зобов'язати відповідача сплачувати 50 % від вартості придбання дитині необхідного одягу, шкільного приладдя, спортивного інвентарю, а також 50 % вартості освітніх, санаторно-курортних, лікувальних заходів, туристичного відпочинку дитини в Україні та за її межами; зобов'язати відповідача надавати всі необхідні дозволи для виїзду на відпочинок за межі України та надання документів для оформлення дитині закордонного паспорту.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2015 року вказаний позов було об'єднано з позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини, у якому позивач просила визначити місце проживання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, із нею.

На обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_4 зазначала, що у період з 2003 по 2010 роки вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_5, мають неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від оплати витрат на утримання дитини, всі витрати на навчання, харчування, одяг, відпочинок та розвиток дитини вона несе самостійно. Крім того, дитина постійно проживає разом з нею та її чоловіком, який також опікується дитиною, у комфортабельній квартирі, де створені усі необхідні умови для проживання, виховання та розвитку дитини, у той час, як у відповідача відсутні належні умови для проживання дитини та її виховання.

Враховуючи наведене, просила позов задовольнити.

У серпні 2015 року ОСОБА_5 звернувся із указаним вище зустрічним позовом до ОСОБА_4 у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив зобов'язати ОСОБА_4 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1; встановити періодичність побачень його з сином, місце та час їхнього спілкування з можливістю спільного відпочинку, а саме: регулярні побачення кожної першої суботи місяця та кожної третьої неділі місяця, весь день за адресою: АДРЕСА_2, спільний відпочинок: осінні та весняні канікули по 6 днів з можливістю виїзду на відпочинок в межах України (інші міста окрім Харкова) та за кордон, а також літні канікули по 10 днів з можливістю виїзду на відпочинок в межах України (інші міста окрім Харкова) та за кордон.

Зустрічний позов ОСОБА_5 обґрунтував тим, що він проживає окремо від дитини, працює та має регулярний дохід у вигляді заробітної плати, має бажання приймати участь у вихованні та утриманні дитини. Але мати дитини не надає йому можливості бачитися із сином у зручний для них час, перешкоджає у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

Також зазначає, що проживає та працює в іншому місті, має обмежений час для безпосереднього спілкування з сином лише у вихідні, неробочі та святкові дні.

Враховуючи наведене, просив зустрічний позов задовольнити.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Ухвалено стягувати щомісячно з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 9 червня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Визначено місце проживання дитини, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_4

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_4 не перешкоджати ОСОБА_5 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначено спосіб участі ОСОБА_5 у вихованні та вільному спілкуванні з сином, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом надання побачень кожної першої суботи місяця та кожної третьої неділі місяця з 08.00 години до 22.00 години, визначивши місцем зустрічі за адресою: АДРЕСА_2, а також осінні та весняні канікули по 6 календарних днів та літні канікули по 10 календарних днів щороку з можливістю виїзду на відпочинок в межах України.

Ухвалено перші дві зустрічі батька ОСОБА_5 з малолітнім сином ОСОБА_7 проводити у присутності матері ОСОБА_4

У задоволенні решти зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 18 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції змінено в частині визначення способу участі ОСОБА_5 у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_7

Визначено спосіб участі ОСОБА_5 у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_7 шляхом надання побачень кожної першої суботи місяця та кожної третьої неділі місяця з 10.00 години до 18.00 години за місцем проживання дитини за адресою АДРЕСА_1, з можливістю відвідування місць дитячого відпочинку в межах м. Харкова.

Визначено можливість спільного відпочинку з дитиною в осінні та весняні канікули по 3 календарних дні та літні канікули по 10 календарних днів щороку з можливістю виїзду на відпочинок в межах України.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки викладені в касаційній скарзі доводи про наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення потребують перевірки.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, визначення місця проживання дитини; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І.Журавель

В.А. Черненко