Провадження №2/760/4364/16
в справі 760/9976/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 року Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Шереметьєва Л.А., розглянувши заяву Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ »Міський комерційний банк» про відстрочку сплати судового збору в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 5 177 727, 86 гр. заборгованості за кредитним договором.

Одночасно з позовною заявою Уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ »Міський комерційний банк» була подана заява про відстрочення сплати судового збору, в обґрунтування якої заявник посилається на важке фінансове становище та неплатоспроможність фінансової установи.

Підстави для задоволення заяви відсутні, виходячи з наступного.

Згідно ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно роз'яснень, що містяться в пункті 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 82 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Таким чином, єдиною підставою для вчинення судом у зазначених вище нормах законодавства дій є врахування майнового стану сторони.

Обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, згідно зі статтями 10, 60 ЦПК України, покладається на заінтересовану сторону.

Звертаючись до суду з таким клопотанням, заявник будь-яких доказів у його обгрунтування, як цього вимагає закон, не надав.

Посилання заявника на постанову Правління Національного банку України про відкликання банківської ліцензії позивача, введення тимчасової адміністрації та розпочату процедуру його ліквідації, з точки зору закону, не є підставою для висновків про такий майновий стан позивача, який не дає йому можливості сплатити судовий збір при зверненні до суду.

Крім того, як зазначається в позові та заяві, в зв»язку з прийняттям рішення про відкликання банківської ліцензії в банку була введена Тимчасова адміністрація та питання, пов»язані з його ліквідацією, вирішує Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до ч.ч.1, 2,3 ст.8 Закону України «Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб.

Фонд є юридичною особою, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його повному господарському віданні.

Фонд є економічно самостійною установою, яка не має на меті одержання прибутку, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки в Національному банку України.

Розділом III даного Закону визначено Порядок формування коштів Фонду.

Згідно ч.ч.2,3 ст.21 Закону Фонд є єдиним розпорядником коштів, акумульованих у процесі його діяльності.

Фонд має право придбавати та орендувати майно, необхідне для виконання його функцій, у межах кошторису витрат, затвердженого адміністративною радою і погодженого з Міністерством фінансів України та Національним банком України.

Крім того, з точки зору даного Закону, для виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому Законом, здійснює, в тому числі, такі функції:

-надає фінансову підтримку банку;

-здійснює аналіз фінансового стану банків з метою виявлення ризиків у їхній діяльності та прогнозування потенційних витрат Фонду на виведення неплатоспроможних банків з ринку та відшкодування коштів вкладникам;

-надає цільову позику банку для оплати витрат, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, залученням до роботи інших осіб (радників, аудиторів, юристів, оцінювачів та інших) та юридичних експертиз з питань діяльності банку.

Враховуючи викладене вище, правове регулювання діяльності банку при запровадженні процедури його ліквідації, участі в цьому та роль Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ненадання позивачем доказів скрутного матеріального становища, який позбавляв би його можливості сплатити судовий збір, підстави для задоволення заяви та відстрочення сплати судового збору.

Крім того, з точки зору ст.82 ЦПК України та ст.8 Закону України « Про судовий збір» відстрочка або розстрочка може бути застосована на строк не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Тобто, позивач у всякому випадку буде зобов»язаний його сплатити або настануть правові наслідки, визначені законом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 82 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

У задоволені заяви представника позивача про відстрочку сплати судового збору в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання

копії ухвали.

Суддя: