Справа № 160/702/15-ц
Провадження № 2/160/7/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року смт. Локачі

Локачинський районний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді Вознюк І. І. ,

за участю: секретаря - Марчук Н. Я.,

прокурора - Грабовського О.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представників відповідача головного управління Держгеокадастру - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

представника відповідача реєстраційної служби Локачинського районного управління юстиції - Адамчука Р.Є., ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Локачах

цивільну справу за позовом заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Волинської обласної державної адміністрації до ОСОБА_2, головного управління Держгеокадастру у Волинській області, реєстраційної служби Локачинського районного управління юстиції про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держземагенства у Волинській області; про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку; про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння та визнання права на неї за державою,

в с т а н о в и в :

31 грудня 2015 року заступник прокурора Волинської області звернувся з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що земельна ділянка площею 0,12 га, яка знаходиться поза населеним пунктом с. Бубнів Локачинського району, надана на підставі рішення головного управління Держземагенства у Волинській області (правонаступник головне управління Держгеокадастра) від 11 вересня 2014 року у власність ОСОБА_8, відноситься до земель водного фонду і на час видачі наказу управління не мало повноважень на розпорядження нею. Такі повноваження належали Волинській облдержадміністрації.

Зважаючи, що земельна ділянка вибула з володіння держави поза її волею та всупереч вимогам законодавства, договори купівлі-продажу та дарування, після укладення яких за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на нею, є нікчемними, і власник вправі витребувати її з чужого незаконного володіння.

Просить визнати незаконним та скасувати наказ головного управління Держземагенства від 11 вересня 2014 року про надання у власність ОСОБА_8 земельної ділянки, державну реєстрацію на неї, витребувати земельну ділянку з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 та визнати право на неї за державою в особі Волинської обласної державної адміністрації.

В судовому засіданні прокурор та представник позивача підтримали позов з підстав, зазначених у позовній заяві і остання пояснила, що визначення прибережних захисних смуг водойм, підготовка необхідних документів і надання земельних ділянок поза межами населених пунктів належить до компетенції держгеокадастру.

Представник відповідача ОСОБА_2 позову не визнав і зазначив, що відповідальність за виготовлення документації несе розробник, договір купівлі-продажу посвідчений нотаріально, власники земельних ділянок мають право продавати або іншим способом відчужувати їх. ОСОБА_2 отримав дану земельну ділянку відповідно до договору дарування від 16 березня 2015 року, набуття її у власність правомірне.

Представник відповідача - головного управління Держгеокадастра у Волинській області (надалі представник управління) ОСОБА_4 позову не визнала і вказала, що земельна ділянка, яка була надана у власність ОСОБА_8 відноситься до земель сільськогосподарського призначення, а не водного фонду, і перебуває поза межами прибережної захисної смуги ставка. Головне управління є розпорядником таких земель, ведення земельного кадастру, надання земельних ділянок належить до його компетенції. У 2004 році при вирішенні питання про укладення договору оренди ставка в с. Бубнів ТзОВ "Україна" за проектом землеустрою, погодженим з відділом земельних ресурсів, районною радою, санстанцією та іншими службами, було визначено прибережні захисні смуги водойми. Цей проект був затверджений відповідно до вимог закону. Земельна ділянка, яка надана ОСОБА_8, знаходиться на відстані від 5,63 до 10 метрів від захисної смуги ставка. Тому надання їй земельної ділянки для садівництва не суперечить закону. Просить у позові відмовити.

Представник управління ОСОБА_6 позову не визнала і пояснила, що розмір прибережних захисних смуг водойм встановлюється проектами землеустрою, це належить до компетенції управління держгеокадастру. Такі розміри визначаються від урізу води в меженний період, тобто при мінімальному рівні води у водоймі. Крім цього, між водоймою і земельною ділянкою знаходиться гребля, навколо якої не встановлюється захисна смуга, так як гідротехнічні споруди призначені для охорони водних ресурсів.

Розробка окремих проектів землеустрою законодавством до 2012 року не була передбачена. Представник управління ОСОБА_5 позову не визнав і додав, що оригінали проектів землеустрою по земельних ділянках витребувано прокуратурою. Претензій до проектів землеустрою ніхто не заявляв.

Представник відповідача - реєстраційної служби Локачинського РУЮ Адамчук Р.Є. позову не визнав і вказав, що реєстрація права на земельну ділянку ОСОБА_8 проведена службою відповідно до закону.

Треті особи - ОСОБА_8 і ОСОБА_9 подали до суду заяви, в яких просять справу розглянути без їх участі.

За договором оренди земельної ділянки водного фонду від 30 серпня 2010 року земельна ділянка площею 22,53 га, у тому числі 16,6020 під водою, 5,9280 - прибережна захисна смуга, передана в оренду ТзОВ "Україна" (а.с.58-61).

Наказом головного управління Держземагенства №3-573/15-14-СГ від 11.09.2014 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_8 та надано їй у власність для індивідуального садівництва площею 0,12 га за межами населеного пункту Бубнівської сільської ради Локачинського району (а.с.12). З довідок №1223, 1224 від 21.08. 2014 року, виданих держземагенством, вбачається, що спірна земельна ділянка розташована за межами населеного пункту с. Бубнів Локачинського району і відноситься до земель сільськогосподарського призначення (пасовище), цільове призначення - садівництво, грошова (нормативна) оцінка -355,20 грн. (а.с. 45-46).

Згідно з витягом про державну реєстрацію за НОМЕР_1 від 16 березня 2015 року власником спірної земельної ділянки є ОСОБА_2 (а.с.56-57).

Відповідно до ст. 88 Водного кодексу України слідує, що з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом.

Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Дані положення дублюються у ст. 60 Земельного кодексу України.

Згідно з положеннями п. ґ ст. 47 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об'єктів розробляються з метою: ґ) встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг.

Таким чином, у судовому засіданні з'ясовано, що у 2004 році ТзОВ "Україна" звернулось до Локачинської радержадміністрації з клопотанням надати дозвіл на виготовлення проекту відведення земельних ділянок (ставків) для рибогосподарської діяльності (а.с. 154). Було розроблено проект землеустрою щодо відведення цих земельних ділянок, в якому було отримано ряд необхідних погоджень, згоду на передачу в оренду ТзОВ "Україна" земельних ділянок із земель водного фонду, розроблено план, в тому числі визначено прибережні захисні смуги ставка (а.с. 155-170).

30 серпня 2010 року між Локачинською райдержадміністрацією та ТзОВ "Україна" було укладено договір оренди земельної ділянки водного фонду загальною площею 22,53 га, з яких 5,928 га- прибережна захисна смуга (а.с. 58-61).

За проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_8 для індивідуального садівництва слідує, що ділянка надана із земель сільськогосподарського призначення (пасовище) за межами населеного пункту (а.с.14-48).

За ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб (ч. 5 статті 122 ЗК України). Як вказала представник позивача, у облдержадміністрації немає відповідної служби, тому ці питання вирішує управління Держгеокадастру. Отже, визначення розміру прибережних захисних смуг водойм, ведення земельного кадастру, надання у власність та володіння земельних ділянок сільськогосподарського призначення належить до компетенції Держгеокадастру (на 2014 рік - Держземагенства), що спростовує твердження прокурора про відсутність у головного управління Держгеокадастру таких повноважень.

Твердження прокурора, що прибережні захисні смуги водойми встановлюються окремими проектами землеустрою, відноситься до редакції ст. 60 ЗК України 2010 року, а станом на 2004 рік у названій статті зазначалось, що такі смуги встановлюються за проектами землеустрою.

Позаяк прокурор та представник позивача не надали доказів того, що проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_8 був виготовлений з порушенням закону, він розроблений належними особами, містить усі необхідні погодження, відповідно до нього спірна земельна ділянка не відноситься до земель водного фонду, тому в суду немає підстав сумніватись в його законності, і у вимозі про визнання наказу Головного управління Держземагенства (правонаступником якого є Держгеокадастр) від 11 вересня 2014 року потрібно відмовити.

Прокурор також заявив вимогу про визнання незаконним та скасування державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку, яку провела приватний нотаріус Грушицька В.В., проте залучив до справі як відповідача реєстраційну службу Локачинського РУЮ, в якій було зареєстровано право власності на земельну ділянку першого власника - ОСОБА_8

У позовній заяві зазначено, що спірна земельна ділянка незаконно вибула з володіння держави, факт її незаконного отримання виключає можливість відчуження права власності, тому договори купівлі-продажу та дарування земельної ділянки порушують публічний порядок і є нікчемними.

Враховуючи те, що договори купівлі - продажу та пізніше дарування земельної ділянки, укладені 28 жовтня 2014 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та 16 березня 2015 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 з дотриманням вимог закону, зокрема ст. 215 ЦК України, на даний час є чинними, і не визнані недійсними рішенням суду, то у визнанні незаконним реєстрації права власності на земельну ділянку, в її витребуванні та визнанні права власності за державою необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 1, 88 ВК України, ст.ст. 60, 122 ЗК України, ст. 215 ЦК України, ст.ст. 8, 47 закону України "Про землеустрій", суд

в и р і ш и в :

у позові заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Волинської обласної державної адміністрації до ОСОБА_2, головного управління Держгеокадастру у Волинській області, реєстраційної служби Локачинського районного управління юстиції про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держземагенства у Волинській області, про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння та визнання права на неї за державою відмовити.

Рішення набирає законної сили через 10 днів з дня проголошення, у разі подання апеляційної скарги - після розгляду скарги апеляційним судом і може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області протягом цього ж строку шляхом подачі апеляційної скарги через Локачинський районний суд.

Суддя Локачинського районного суду І. І. Вознюк