Номер провадження: 22-ц/785/5864/16
Головуючий у першій інстанції Добров П. В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Процик М.В., Сєвєрова Є.С.,

при секретарі судового засідання Гармац Т.В..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» Єгорова Дмитра Сергійовича на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 07.06.2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

07.05.2015 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та виселення (т.1, а.с. 1а-4).

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 07.06.2016 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» було відмовлено (т.1, а.с. 232-233).

Не погоджуючись з рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 07.06.2016 року 05.07.2016 року представником Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» Єгоровим Дмитром Сергійовичем було подано апеляційну скаргу, якою представник просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити в повному обсязі (т.1, а.с. 236-237).

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, відповідачка проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи скарги, пояснення учасників провадження, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Як вбачається з матеріалів справи 29.04.2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 014/81-1-0-00/4822 (т.1, а.с. 5-14). Крім цього 29.04.2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 було укладено Іпотечний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_4, на забезпечення виконання умов кредитного договору № 014/81-1-0-00/4822, передала в іпотеку банку житловий будинок з господарчими спорудами та будівлями за адресою: АДРЕСА_1, та три земельні ділянки за цією ж адресою (т.1, а.с. 15-24).

07.05.2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 було укладено нотаріально посвідчений договір про задоволення вимог іпотекодержателя, згідно з п.1.3 якого ОСОБА_4 передає, а банк приймає у власність в рахунок виконання боргового зобов'язання нерухоме майно: житловий будинок з господарчими спорудами та будівлями за адресою: АДРЕСА_1, та три земельні ділянки за цією ж адресою. Відповідно до п.1.5 договору про задоволення вимог іпотекодержателя, з моменту нотаріального посвідчення цього договору, банк не матиме будь-яких вимог до іпотекодавця щодо виконання ним боргового зобов'язання, а іпотекодавець не матиме будь-яких прав на об'єкт нерухомості (т.1, а.с. 38-47).

Цього ж дня, 07.05.2013 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 було підписано та нотаріально завірено акт приймання-передачі об'єкта нерухомості до договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 07.05.2013 року (т.1, а.с. 48-49).

Як свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний № 3245190 від 07.05.2013 року, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» є власником житлового будинку з господарчими спорудами та будівлями за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 50).

08.05.2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 був укладений договір оренди нерухомого майна № 114-10-0-00/2951 за яким банк передав у строкове платне користування ОСОБА_4 житловий будинок з господарчими спорудами та будівлями за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 25-36).

31.03.2014 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду № 1 до Договору оренди нерухомого майна № 114-10-0-00/2951 (т.1., а.с. 37).

19.01.2015 року ОСОБА_4 надіслала банку письмову пропозицію про продовження строку дії договору оренди нерухомого майна № 114-10-0-00/2951, яка була отримана банком 22.01.2015 року (головним відділенням) та 23.01.2015 року (Одеським обласним відділенням) (т.1, а.с. 113-114).

16.02.2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю «РСР Україна» на підставі договору № 10/143-1-0-00/15 про надання послуг від 29.11.2013 року, укладеного з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було направлено ОСОБА_4 лист, яким вона повідомлялася про те, що строк дії договору № 114-10-0-00/2951 оренди нерухомого майна від 08.04.2013 року, а саме житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 закінчується 07.03.2015 року. Крім цього в листі вказувалося, що у зв'язку з тим, що банк планує продаж зазначеного орендованого майна, строк дії договору продовжено не буде і договірні відносини буде припинено (т.1, а.с. 100). Вказаний лист було направлено ОСОБА_4 на адресу: АДРЕСА_2 (т. 1, а.с. 101). Однак, лист ТОВ «РСР Україна» до ОСОБА_4 повернувся відправнику в зв'язку з закінченням терміну зберігання, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія конверта (т. 1, а.с. 105).

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» виходив з того, що лист ОСОБА_4 не отримала, оскільки ТОВ «РСР Україна» надіслало лист на адресу, за якою відповідачка не проживає. Докази того, що у ТОВ «РСР Україна» були повноваження надсилати ОСОБА_4 вказаний лист в матеріалах справи відсутні. Крім цього, лист не було надіслано протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди, а також він не надсилався не пізніше ніж за три місяці до спливу строку договору оренди. Звернення до суду з позовом не являється повідомленням орендаря про наявність заперечень орендодавця проти продовження користування житловим будинком.

Як вбачається з матеріалів справи між ТОВ «РСР Україна» та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 29.11.2013 року було укладено договір про надання послуг № 10/143-1-0-00/15. Відповідно до п. 2.1. вказаного договору банк доручає, а виконавець, тобто ТОВ «РСР Україна», бере на себе зобов'язання надавати замовнику послуги, пов'язані з придбанням/відчуженням, технічним обслуговуванням, експлуатацією та передачею замовником об'єктів в оренду/найм згідно Додатку № 2 (т.1, а.с. 125-145). Однак, в матеріалах справи додаток № 2 до договору про надання послуг № 10/143-1-0-00/15, який би підтверджував повноваження ТОВ «РСР Україна» щодо нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 відсутній.

Тому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на положення ст. 764 ЦК України, в якій зазначено, що у тому разі якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. А на додаток зазначає, що таке заперечення мало місце, оскільки ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було подано позовну заяву про визнання особи такою, що втратила право користування житлом в межах місячного терміну після закінчення строку договору оренди, яка свідчить про активну незгоду орендодавця продовжувати договір оренди з орендарем.

Колегія суддів відхиляє даний довід апелянта і вважає за необхідне зазначити.

Як зверталась увага Міністерством юстиції України в листі від 26.12.2008 року N 758-0-2-08-19 «Щодо практики застосування норм права у випадку колізії», а саме в п. 4 при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Ст. 764 ЦК України розміщена в книзі 5, підрозділ 1, глава 58, параграф 1 «Загальні положення про найм (оренду)».

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 3 ст. 760 ЦК України особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

Найм (оренда) житла регулюється книгою 5, підрозділом 1, главою 59 ЦК України і являється спеціальним по відношенню до глави 58 цього кодексу. При цьому виділення для окремого врегулювання саме цих відносин було зроблено законодавцем через специфіку об'єкту договору оренди - житла, що в свою чергу впливає на особливості регулювання відносин за цим договором. Тому, при вирішенні спорів щодо оренди житла будуть застосовуватися положення глави 59 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 861 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Як зазначається в ч. 1 ст. 821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Згідно з п. 13 договору № 114-10-0-00/2951 даний договір вступає в силу з дати його підписання та діє 11 місяців, тобто з 08.05.2013 року по 08.04.2014 року (т.1, а.с.33). 31.03.2014 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду № 1 до договору оренди нерухомого майна № 114-10-0-00/2951, якою було вирішено викласти п. 13.1 вказаного договору в наступній редакції «Даний договір вступає в силу з дати його підписання та діє 1 рік та 11 місяців…». Тобто, дія договору була продовжена до 08.04.2015 року (т.1, а.с. 37).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 822 ЦК України у разі спливу строку договору найму житла наймач має переважне право на укладення договору найму житла на новий строк. Не пізніше ніж за три місяці до спливу строку договору найму житла наймодавець може запропонувати наймачеві укласти договір на таких самих або інших умовах чи попередити наймача про відмову від укладення договору на новий строк. Якщо наймодавець не попередив наймача, а наймач не звільнив помешкання, договір вважається укладеним на таких самих умовах і на такий самий строк.

Як вбачається з матеріалів лист з повідомленням ОСОБА_4 про те, що строк дії договору продовжено не буде було направлено відповідачці 17.02.2015 року (т.1, а.с. 103, 104), тобто менше ніж за три місяці до спливу строку дії договору № 114-10-0-00/2951. Таким чином, представниками позивача були порушені приписи ст. 822 ЦК України.

Крім цього, колегія суддів відхиляючи довід апелянта про те, що повідомлення про не продовження терміну дії договору оренди нерухомого майна, яке було направлено ОСОБА_4 на адресу: АДРЕСА_2 повернулося у зв'язку з закінченням терміну зберігання, а тому вважається сторона повідомленою виходить з наступного. Вказана адреса була зазначена в первинних документах відповідачки. Проте в договорі оренди № 114-10-0-00/2951 та додатковій угоді до нього визначено місце проживання відповідачки - АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 25-36, 37). При цьому, логічним є те, що оскільки майно орендується для проживання, то місцем проживання особи - відповідача по справі буде саме ця адреса. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, зі вказаної позивачем адреси відповідачка знялась ще 30.03.2007 року в зв'язку з відчудженням квартири (т. 1, а.с. 118, 119), про що було відомо позивачу, зокрема під час підписання договору від 07.05.2013 року про задоволення вимог іпотекодержателя (т.1, а.с. 38-47) та акту прийму передачі до нього (т.1, а.с. 48-49), з яких вбачається адреса реєстрації - місця знаходження об'єкта оренди. Так само на місце реєстрації вказує і архів позивача (т.1, а.с. 69 оборот).

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильних по суті висновків суду першої інстанції, який правильно встановив обставини справи та оцінив зібрані по справі докази, колегія суддів відхиляє скаргу та залишає рішення суду першої інстанції на підставі ст. 308 ЦПК України без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» Єгорова Дмитра Сергійовича на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 07.06.2016 року - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 07.06.2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду А.І. Дрішлюк

Одеської області

М.В. Процик

Є.С. Сєвєрова