Справа № 340/609/15-ц
Провадження № 22-ц/779/189/2016
Головуючий у 1 інстанції Атаманюк Р.І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Вакарук В.М.,

суддів: Бойчука І.В., Горейко М.Д.,

секретаря Шемрай Н.Б.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Відділу освіти Верховинської районної державної адміністрації про визнання недійсним наказу № 56-К від 20.02.2014 року, залишення в силі наказу від № 657-К від 25.12.2013 року, визнання таким, що втратив чинність контракту № 2 від 30.09.2010 року, за апеляційною скаргою представника Відділу освіти Верховинської районної державної адміністрації на рішення Верховинського районного суду від 25 листопада 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулася в суд із зазначеним позовом до відповідача, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що згідно наказу відділу освіти Верховинської РДА № 198-К від 31 серпня 2009 року її було прийнято на роботу вчителем географії Ільцівської ОСОБА_4 ступенів з неповним тижневим навантаженням з 01.09.2009 року. Наказом № 325-к від 29.09.2010 року її було призначено на посаду директора даної школи з 04.10.2010 р по 03.10.2015 р. на умовах викладених в контракті. Наказом № 657-к від 25.12.2013 року її було призначено на посаду директора вказаної школи з 25.12.2013 року, а попередній наказ № 325-к від 29.09.2010 року визнано таким, що втратив чинність. Наказом №57-к від 25.02.2014 року її було незаконно звільнено з посади вчителя та директора, однак рішенням суду від 14.11.2014 року, яке набрало законної сили поновлено на попередній роботі та 03.08.2015 року видано виконавчий лист. В ході примусового виконання рішення суду, а саме 03.09.2015 року їй стало відомо про існування наказу відділу освіти №56-К від 20.02.2014 року "Про відміну дії наказу від 25.12.2013 року №657-к. Цей наказ вважає незаконним, оскільки він виданий без її згоди і відома. У зв'язку з тим, що відповідачем наказ №56-к від 20.02.2014 року виданий всупереч трудовому законодавству України, просила визнати його недійсним, залишити в силі наказ №657-к від 25.12.2013 року та визнати таким, що втратив чинність контракт №2 від 30.09.2010 року з 25.12.2013 року.

Рішенням Верховинського районного суду від 25 листопада 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано недійсним наказ управління освіти, сім'ї, молоді та спорту Верховинської районної державної адміністрації №56-к від 20.02.2014 року "Про відміну дії наказу від 25.12.2013 року №657-к "Про призначення ОСОБА_2І." Визнано таким, що втратив чинність з 25.12.2013 року контракт №2, укладений 30.09.2010 року між відділом освіти Верховинської районної державної адміністрації та ОСОБА_2 В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Відділу освіти Верховинської районної державної адміністрації, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, зазначає, що рішення суду є необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм законодавства про форму внесення змін до контракту про прийняття на роботу. Апелянт вважає, що оскільки в наказі 657-к не вказано про розірвання контракту №2 від 30.09.2010 року, то контракт вважається таким, що продовжував діяти на момент видання наказу 657-к та наказу 56-к. Законодавство не передбачає автоматичного скасування контракту в разі видання нового наказу про прийняття на роботу. Крім того, не відповідає дійсності висновок суду про те, що позивачка дізналась про наказ №56-к лише в вересні 2015 року, оскільки даний наказ долучено ще в липні 2014 року до справи за позовом ОСОБА_2 до Управління освіти, сімї, молоді та спорту Верховинської РДА про поновлення на роботі та стягнення відпускних, а позов про скасування наказу поданий осінню 2015 року. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В засідання апеляційної інстанції сторони в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Відповідачем подано заяву про відкладення розгляду справи, однак не зазначено жодних поважних причин неможливості явки двох його представників, що з урахуванням положень ст. 305 ЦПК України дає можливість колегії суддів прийти до висновку про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 наказом по відділу освіти Верховинської РДА №325-к від 29.09.2010 року призначена на посаду директора Ільцівської ОСОБА_4 ст. з 04.10.2010 року по 03.10.2015 року на умовах викладених в контракті (а.с.8).

30.09.2010 року між ОСОБА_2 та відділом освіти РДА було укладено контракт №2 про призначення позивачки на посаду директора Ільцівської ОСОБА_4 з 04.10.2010 року по 03.10.2015 року (а.с.9-11).

За письмовою заявою позивачки наказом № 657-к від 25.12.2013 року її призначено на посаду директора вказаної школи з 25.12.2013 року, а попередній наказ № 325-к від 29.09.2010 року визнано таким, що втратив чинність (а.с.6,28).

Відповідно до наказу №57-к від 25.02.2014 року позивачку було звільнено із займаної посади директора Ільцівської ОСОБА_4 ступенів за власним бажанням, з яким вона не погодилась та звернулась в суд із позовом про поновлення її на роботі. Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 14.11.2014 року позов було задоволено та поновлено її на попередній роботі на посаді директора Ільцівської ОСОБА_4 ступенів та на посаді вчителя географії з 25.02.2014 року(а.с. (а.с.7,43-46).

Дане рішення набрало законної сили 01.07.2015 року згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, якою рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.12.2014 року у даній справі було скасовано та залишено в силі рішення Косівського районного суду від 14.11.2014 року (а.с.16-18,13).

Встановлено, що наказом управління освіти, сім'ї, молоді та спорту Верховинської РДА (яке в подальшому реорганізовано в відділ освіти Верховинської РДА) № 56-к від 20.02.2014 року було відмінено дію наказу від 25.12.2013 року №657-к, як такий, що виданий всупереч наказу від 29.09.2010 року №325-к та залишено в силі наказ №325-к від 29.09.2010 року (а.с.5).

Із цим наказом ОСОБА_2 не було ознайомлено та про його існування вона дізналася в вересні 2015 року в процесі примусового виконання рішення Косівського районного суду від 14.11.2014 року, що не заперечували також в судовому засіданні представники відповідача.

За змістом ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути :1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Згідно ч.4 ст.24 КЗпП України трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Пунктом 1 ст.36 КЗпП України встановлено, що підставою припинення трудового договору є, зокрема, угода сторін.

Аналізуючи досліджені по справі докази, суд прийшов до правильного висновку про те, що наказ відповідача №56-к від 20.02.2014 року не відповідає вимогам трудового законодавства, оскільки після його прийняття фактично змінено умови трудового договору позивачки із безстрокового та строковий, так як по угоді сторін згідно наказу № №657-к вона з 25.12.2013 року була прийнята на роботу за безстроковим трудовим договором. Згоди на зміну істотних умов трудового договору вона не давала та про таку зміну їй не було повідомлено в установленому законом порядку.

Посилання представників апелянта на те, що наказ №56-к від 20.02.2014 року не вплинув на права та інтереси позивачки, яка продовжувала працювати на підставі контракту та що цим наказом лише виправлявся помилковий попередній наказ №657-к, суд правильно визнав необгрунтованими, оскільки позивачка до видання оскаржуваного наказу з 25.12.2013 року перебувала у фактичних трудових відносинах із відповідачем на підставі саме безстрокового трудового договору, контракт №2 від 30.09.2010 року втратив чинність із моменту винесення за угодою сторін наказу №657-к від 25.12.2013 року, яким ОСОБА_2 призначено на посаду директора школи на невизначений строк, а наказ №325-к від 29.09.2010 року про призначення її на посаду директора школи по контракту визнано таким, що втратив чинність.

Вищенаведені обставини встановлені також рішенням Косівського районного суду від 14.11.2014 року, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_2 була незаконно звільнена з посади, на яку вона була призначена на підставі чинного наказу №657-к від 25.12.2013 року, а наказ №56-к від 20.02.2014 року сторонами в судове засідання в якості доказу навіть не надавався (а.с.43-46).

Крім цього, нормами трудового законодавства та Законами України «Про освіту», «Про загальну середню освіту» не передбачено обов'язкової контрактної форми трудового договору із директором школи, а тому у відповідача не було жодних законних підстав для припинення із позивачкою безстрокового трудового договору та поновлення дії контракту без її згоди.

Таким чином, суд належно оцінивши досліджені по справі докази прийшов до висновку, що відповідачем допущено порушення трудових прав позивача і ці права підлягають відновленню шляхом визнання недійсним наказу відділу освіти Верховинської РДА №56-к від 20.02.2014 року "Про відміну дії наказу від 25.12.2013 року №657-к "Про призначення ОСОБА_2І." та визнання таким, що втратив чинність з 25.12.2013 року контракту №2 від 30.09.2010 року.

Після визнання недійсним наказу №56-к від 20.02.2014 року відновлюється чинність наказу №657-к від 25.12.2013 року, а тому суд обгрунтовано вважав, що позовна вимога про залишення в силі цього наказу є зайвою і задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового або зміни рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Відділу освіти Верховинської районної державної адміністрації залишити без задоволення, а рішення Верховинського районного суду від 25 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: В.М. Вакарук

ОСОБА_5

ОСОБА_6