Справа № 163/1884/16-ц
Провадження № 2/163/297/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2016 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Павлуся О.С.,

за участі секретаря Семенюк К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зачернецької сільської ради Любомльського району Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2, про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

25.07.2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Зачернецької сільської ради Любомльського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно.

Свій позов мотивує тим, що після смерті його батька, ОСОБА_3, який помер 18 лютого 1997 року, відкрилася спадщина на нерухоме майно, яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Центральній, 22 в селі Високе Любомльського району Волинської області та належить спадкодавцю на підставі витягу з погосподарської книги №7 за 1996-2000 роки Зачернецької сільської ради Любомльського району Волинської області.

Ще за життя ОСОБА_3 склав заповіт на випадок своєї смерті, яким все належне йому майно, в тому числі житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Центральній, 22 в селі Високе Любомльського району Волинської області, заповів своїм синам, тобто йому ОСОБА_1 та його брату ОСОБА_2.

Позивач вказує, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що стверджується довідкою Зачернецької сільської ради Любомльського району Волинської області. Однак оформити свої спадкові права не має можливості в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, тому просить визнати за ним право власності на спадкове майно за заповітом, а саме на житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Центральній, 22 в селі Високе Любомльського району Волинської області.

Разом з тим, заначив, що крім нього, спадкоємцем за заповітом є його брат ОСОБА_2, проте він не прийняв спадщини в строки передбачені ст. 549 ЦК УРСР, при цьому подав нотаріусу заяву в якій відмовився від прийняття спадщини.

Ухвалою Любомльського районного суду Волинської області від 10.08.2016 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Зачернецької сільської ради Любомльського району Волинської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно ОСОБА_2.

В судове засідання позивач не зявився, подав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутності, позов підтримує з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував щодо задоволення позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував щодо задоволення позову.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З довідки виконкому Зачернецької сільської ради Любомльського району Волинської області №382 вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі №1 за 1996-2000 роки за особовим рахунком №7 ОСОБА_3 належав житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться по вул. Центральній, 22 в селі Високе Любомльського району Волинської області (а.с. 6).

ОСОБА_3 помер 18 лютого 1997 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №019962 (а.с.9).

Отже, після смерті ОСОБА_3, відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами, які знаходяться по вул. Центральній, 22 в селі Високе Любомльського району Волинської області.

Статтею 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкодавець ОСОБА_3 на випадок своєї смерті склав заповіт від 18 грудня 1991 року, яким все належне йому майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що він матиме право за законом на момент смерті, заповів своїм синам: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.8).

Згідно ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Фактично ОСОБА_1 прийняв спадщину у відповідності до ст. 549 ЦК Української РСР, який діяв на час відкриття спадщини, вступивши в управління та володіння спадковим майном. Дана обставина стверджується довідкою виконавчого комітету Зачернецької сільської ради Любомльського району Волинської області № 381 від 09.06.2016 року (а.с. 7).

Інший спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 в установлений законом строк спадщину не прийняв та не претендує на неї, що стверджується поданою до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області заявою про відмову від спадщини та заявою поданою безпосередньо до суду.

З матеріалів спадкової справи №43/2016 вбачається, що інших спадкоємців немає.

Позивач оформити свої спадкові права на житловий будинок не має можливості в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Частиною 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

З копії техпаспорта вбачається, що нерухомі обєкти, які знаходяться по вул. Центральній, 22 в селі Високе Любомльського району Волинської були побудовані в 1963 році.

На час побудови спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами питання державної реєстрації права власності на нерухоме майно регулювалося Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, що передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3, який помер 18 лютого 1997 року, а саме на житловий будинок з надвірними спорудами, які знаходяться по вулиці вул. Центральній, 22 в селі Високе Любомльського району Волинської.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі статтями 524, 548, 549 ЦК УРСР, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3, який помер 18 лютого 1997 року, а саме на житловий будинок з надвірними спорудами, які знаходяться по вулиці вул. Центральній, 22 в селі Високе Любомльського району Волинської.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя Любомльського районного суду Павлусь О.С.