Справа №589/250/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1081/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Рибалки В. Г. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29 квітня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно з судовими рішеннями на їх користь стягнуто з ОСОБА_3 майнову та моральну шкоду, а саме: на користь ОСОБА_6 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 100000,00 грн. на відшкодування шкоди, завданої малолітній ОСОБА_6, 10774,32 грн. на відшкодування майнової шкоди, повязаної з витратами на поховання, виготовлення й установку памятника, на поминальний обід.

Шкоду, завдану малолітній ОСОБА_6, яка перебувала на утриманні померлої, за період з 14 листопада 2003 року по червень 2012 року у сумі 12436,38 грн., стягнуто щомісячно по 231,22 грн. до досягнення ОСОБА_6 повноліття.

Оскільки відповідач повністю не сплачує усіх належних їм сум, остаточно уточнивши розмір позову, посилаючись на постійне підвищення вартості життя та знецінення грошових коштів, раніше стягнутих судовими рішеннями, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, просили стягнути з ОСОБА_3 інфляційні втрати та 3% річних: на користь неповнолітньої ОСОБА_6 9317,47 грн., з яких 5589,84 грн. інфляційних втрат на користь ОСОБА_6 4754,20 грн., з яких 2890,87 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 інфляційні втрати та три відсотки річних, нараховані на несплачену суму боргу в загальній сумі 8779,53 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 інфляційні втрати та три відсотки річних нараховані на несплачену суму боргу в загальній сумі 4332,15 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в сумі 551, 20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на недоведеність судом обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

При цьому доводить, що між сторонами виникли деліктні правовідносини, що не дає підстав для застосування положень ст.625 ЦК України. Крім того із рішення суду зобовязальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства.

Вказує, що відшкодування шкоди це відповідальність, а не грошове зобовязання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими коштами.

Крім того зазначає, що присуджена позивачам майнова та моральна шкода носить разовий характер, а тому не підлягає індексації.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Особи, які брали участь у розгляді справі належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, проте своїм процесуальним правом на участь у ньому не скористалися, їх неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди є грошовим зобовязанням, а тому відповідно до ст.625 ЦК України з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню три проценти річних та інфляційні втрати.

Проте, погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можливо, оскільки цих висновків суд дійшов при неповному зясуванні обставин справи та помилковому застосуванні норм матеріального та процесуального права, що згідно з п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення й ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

З матеріалів справи вбачається, що у серпні 2011 року позивачі у цій справі зверталися до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_7 про відшкодування майнової і моральної шкоди, який мотивували тим, що 13 листопада 2003 року дружина та мати позивачів ОСОБА_8 поверталися з відпочинку разом з відповідачами у їх автомобілі. Біля 16 год. 35 хв. в районі ЛЕП №57 біля селища ОСОБА_7 Шосткинського району ОСОБА_3, грубо порушивши п.12.3 Правил дорожнього руху України, не впорався з керуванням і допустив зіткнення з гужовим візком, внаслідок чого автомобіль перевернувся, а ОСОБА_8 отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких не приходячи до свідомості померла.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 25 червня 2012 року цей позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3 моральну шкоду на користь ОСОБА_4 в сумі 50000 грн. та 100000 на користь ОСОБА_6.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 2728,39 грн. та шкоду, завдану малолітній ОСОБА_6 за період з 14 листопада 2003 року по червень 2012 року в сумі 12436,38 грн., та щомісячно по 231,22 грн., починаючи з липня 2012 року до досягнення ОСОБА_6 повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 15 серпня 2012 року вказане рішення суду в частині вирішення позову про стягнення 2728,39 грн. витрат на поховання скасовано та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 10774,32 грн.

Зазначені судові рішення відповідачем в повному обсязі не виконані.

Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобовязання, її дія поширюється на всі види грошових зобовязань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобовязань.

Цією статтею регулюються зобовязальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобовязання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду.

При цьому ч.5 ст.11 ЦК України, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст.625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобовязальних правовідносин. З рішення суду зобовязальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст.11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

У даній справі зобовязання ОСОБА_3 з відшкодування шкоди є безпосереднім наслідком порушення ним Правил дорожнього руху України, внаслідок якого загинула ОСОБА_8, відтак порушені охоронювані законом субєктивні особисті немайнові та майнові права потерпілої та позивачів.

За своїм характером таке зобовязання ОСОБА_3 належить до роду не договірних, тобто таке, що виникає поза межами існуючих між сторонами у справі договірних чи інших правомірних зобовязальних відносин.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року № 6-2491цс15, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

На зазначені фактичні обставини справи суд першої інстанції уваги не звернув та помилково застосував до спірних правовідносин положення ч.2 ст.625 ЦПК України, оскільки у даному випадку підлягали застосуванню положення ст.1208 ЦК України, однак позивачі з позовом з такими підставами до суду не зверталися.

За таких обставин та згідно п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову позивачам у задоволенні позову та відшкодуванню ОСОБА_3 за рахунок держави сплаченого ним судового збору у сумі 606,32 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29 квітня 2016 року у даній справі скасувати.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Компенсувати за рахунок держави ОСОБА_3 сплачений ним судовий збір у розмірі 606 грн. 32 коп. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Рішення набрало законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -