АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

15 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В., Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.05.2016 року даний позов задоволено . Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 166 603 (сто шістдесят шість тисяч шістсот три) грн. 99 коп.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій ставлять питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідачі посилаються на незаконність та необґрунтованість судового рішення, вважають, що воно ухвалене без врахування обставин справи. Зазначають, що відповідачу ОСОБА_1 кредит наданий у гривні,що підтверджується тим ,що банком на оплату транспортного засобу було перераховано 59 121 грн., при цьому на сьогодні ним вже сплачено 312 560, 71 грн., що значно перевищує суму отриманого ним кредиту. ОСОБА_1 здійснював погашення кредиту в максимально можливому для нього розмірі враховуючи ті обставини, що він не має постійного місця роботи, а його дружина ОСОБА_2 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Вказує, що суд при стягненні з відповідачів пені не врахував пом'якшуючі обставини для зменшення її розміру, зокрема інфляційні процеси в Україні та те, що відповідачі являються багатодітною родиною.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник за довіреністю ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали з підстав наведених в ній.

Представник позивача в судове засідання не з'явився,повідомлений належним чином про що свідчить зворотне поштове відправлення долучене до справи ( а.с.113).

Виходячи з положень ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що відповідачі порушили взяті на себе зобов'язання, визначені кредитним договором та договором поруки щодо вчасного повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, що призвело до виникнення заборгованості, яка підлягає стягненню солідарно з них у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду і вважає їх правильними.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом, 18.04.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 700005632, за умовами якого останній отримав у кредит 12 069,20 доларів США строком до 19.04.2015 року зі сплатою 14,50 % річних за користування грошовими коштами.

Відповідно до п. 2.4. кредитного договору, цільовим призначенням кредитних коштів є придбання транспортного засобу Dacia Logan 90L, 2008 року випуску, згідно з договором купівлі-продажу, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Фірма «Кий Авто» № КДЧ-64 від 08.04.2008 року.

23.12.2008 року між сторонами було укладено Договір про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору № 700005632 від 18.04.2008 року, відповідно до умов якого було змінено дату остаточного повернення кредиту на 19.04.2020 року.

На забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за укладеним кредитним договором між позивачем та ОСОБА_2 18.04.2008 року було укладено Договір поруки № 700005632-П, відповідно до п. 2.1. якого ОСОБА_2 поручається за виконання ОСОБА_1 обов'язків, які виникли на підставі основного договору (кредитного договору № 700005632) або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Зокрема,обов'язку повертати банку кредит рівними частинами у терміни, визначені основним договором та додатком № 1 до основного договору; обов'язку щомісяця сплачувати банку проценти за користування кредитом у терміни, визначені основним договором та додатком № 1 до основного договору.

Пунктом 3.1. договору поруки закріплено, що боржник і поручитель відповідають перед банком за порушення обов'язків, перелічених у п. 2.1. договору, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, визначені графіком здійснення платежів з повернення кредиту та додатком № 1 до договору, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісії за дії банка, які вчиняються на користь позичальника з метою сприяння останньому у виконанні ним своїх зобов'язань за договором, сплачувати неустойки та інші передбачені договором платежі Крім того, пунктом 3.4. кредитного договору встановлено, що в разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язання в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно умов договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення.

Пунктом 6.1. кредитного договору передбачено право Банку вимагати від позичальника дострокове виконання зобов'язань з повернення кредиту у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць.

Також умовами договору закріплено, що у разі набуття банком права вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, банк направляє на адресу позичальника рекомендованим листом письмову вимогу про дострокове повернення кредиту, сплату нарахованих процентів за користування кредитом, нарахованої неустойки та інших платежів та нарахувань за договором та/або про усунення порушень та виконання зобов'язання у не менш як тридцяти денний термін з письмовим попередженням про звернення стягнення на предмет застави у разі невиконання цієї вимоги.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надав відповідачу ОСОБА_1 кредит в обумовленій сумі, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. Разом з тим, відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором.

Станом на 03.07.2015 року заборгованість відповідача склала 166 603, 99 грн., а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 7 497, 68 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 157 538, 32 грн., заборгованість за відсотками 68, 65 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 1442, 45 грн., пеня у розмірі 362, 81 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 7623, 22 грн.

06.07.2015 року за вих. № 58128-102 б/б позивач надіслав відповідачам вимогу про дострокове порушення кредиту, які ними не були виконані.

Відповідно до ст. 549 ЦК України у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеню). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно із ст. 543 ЦК України позичальник і поручитель несуть солідарну відповідальність за невиконання зобов'язань за договором, а тому банк має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх божників, так і будь-кого з них окремо.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідно до листа НБУ № 13-210/7871-22612 від 07.12.2009 року банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», 03.12.2001 року отримав Банківську ліцензію НБУ № 61 на право здійснювати банківські операції, визначені ч. 1 та пп. 5-11 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», 31.05.2002 року ЗАТ «Альфа-Банк» отримав Дозвіл НБУ № 61-3 на право здійснення операцій, визначених п. 1-4 ч. 2 та ч. 4 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Також 25.06.2007 року ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», отримав Дозвіл НБУ № 61-4 на право здійснення операцій, визначених пп. 1-4 ч. 2та ч. 4 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Вказані обставини підтверджуються належним чином завіреними копіями документів, що містяться в матеріалах справи (а.с.84-91). А відтак, враховуючи вищенаведене, ЗАТ» Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», мав законні підстави для надання ОСОБА_1 кредиту в іноземній валюті .

Посилання відповідачів на те, що ОСОБА_1 отримав кредит не в доларах,а у гривні, свого підтвердження не знайшли. Зі змісту укладеного між сторонами договору,зокрема п. 2.1. кредитного договору та додатку № 1 до кредитного договору № 700005632,які позивачем не оспорювалися в установленому законом порядку,а навпаки виконувалися,убачається,що він отримав кредит у доларах США. Відсутність у матеріалах справи квитанції про конвертацію валюти при перерахуванні коштів на оплату придбаного позивачем автомобіля не свідчить про зміну умов кредитного договору в частині визначення валюти кредиту.

Посилання відповідачів в апеляційній скарзі на форс мажорні обставини, зміну курсу валюти в Україні, а також ту обставину, що у відповідачів на утриманні перебувають четверо дітей та вони є багатодітною сім'єю як на пом'якшуючу обставину для зменшення розміру пені, що була стягнута судом, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки відповідачами не були надані суду належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованих підстав для зменшення розміру пені, також відповідачами у встановленому порядку не оспорювався кредитний договір, суду не було надано доказів у підтвердження наявності судових рішень щодо повного або часткового визнання недійсним спірного договору.

Окрім того, жодних інших розрахунків заборгованості за кредитним договором та пені відповідачами надано суду не було.

Доказів на підтвердження тому, що на час ухвалення судового рішення відповідачі не мали заборгованості перед банком або її розмір був іншим до суду першої інстанції ними не подано.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315, 317ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді:

Справа № 753/13386/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10333/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Шклянка М.П.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.