Апеляційний суд Житомирської області
Справа №294/220/14-ц Головуючий у 1-й інст. Потапова Т.М.
Категорія 59 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Любарської селищної ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування рішень виконавчого комітету селищної ради, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим згодом позовом до відповідачів про визнання протиправними та скасування рішень виконавчого комітету селищної ради. В обґрунтування позову зазначав, що 24.03.1988 року за рішенням виконкому Любарської селищної ради № 25 він та його брат ОСОБА_4 отримали земельну ділянку в смт.Любар для будівництва двохквартирного житлового будинку. Для будівництва будинку вони взяли кредит в ощадбанку СРСР по 10000 карбованців, отримали проектну документацію, будівництво закінчили в 1991 році. Брат вселився в 1/2 частину збудованого будинку, а він в своїй половині будинку дозволив проживати своїм батькам, оскільки на той час працював і проживав в м.Житомир. Мати померла ІНФОРМАЦІЯ_1, батько одружився з іншою жінкою, з якою по цей час проживає в цьому будинку. 24.09.2011 року він дізнався від батька, що його 1/2 частина будинку по АДРЕСА_1, яку він будував разом із братом, вже не йог, а належить батькові на підставі рішень виконкому Любарської селищної ради №47 від 05.12.1989 року, №33 від 11.05.1993 року, №36 від 16.06.1993 року. Вважає, що дані рішення порушують його права на користування земельною ділянкою та будинком по АДРЕСА_1, вони прийняті з порушенням регламенту роботи виконкому, скріплені неналежною (не гербовою)печаткою, не містять підпису голови виконкому. Враховуючи вищевикладене, просив визнати протиправними та скасувати рішення виконкому Любарської селищної ради Житомирської області № 47 від 05.12.1989 року, №33 від 11.05.1993 року, №36 від 16.06.1993 року.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 травня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення виконкому Любарської селищної ради № 33 від 11.05.1993 року про затвердження акта прийому в експлуатацію житлового будинку по АДРЕСА_1. Визнано протиправним та скасовано рішення виконкому Любарської селищної ради № 36 від 16.06.1993 року про оформлення права власності на 1/2 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 Визнано протиправним та скасовано рішення виконкому Любарської селищної ради № 47 від 05.12.1989 року про відміну в частині рішення № 25 від 24.03.1988 року, у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 вибув в інше місце проживання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням виконавчого комітету Любарської селищної ради народних депутатів № 25 від 24.03.1988 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 виділено земельну ділянку площею 0,20 га під будівництво індивідуального 2-хквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1

Рішенням виконавчого комітету Любарської селищної ради народних депутатів № 47 від 05 грудня 1989 року відмінено в частині рішення № 26(25) від 24.03.1988 року в зв'язку з тим, що ОСОБА_1 вибув в інше місце проживання. Надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 на земельній ділянці, якою користувався його син ОСОБА_1

Рішенням виконавчого комітету Любарської селищної ради народних депутатів № 33 від 11.05.1993 року затверджено акт прийомки в експлуатацію жилого будинку по АДРЕСА_1 по заяві ОСОБА_2

Рішенням виконавчого комітету Любарської селищної ради народних депутатів № 36 від 16.06.1993 року право власності на жилий будинок по АДРЕСА_1 вирішено оформити за ОСОБА_2 на 1/2 частину житлового будинку, про що видати свідоцтво про право власності.

Згідно з ст. 132-135 Конституції України (в редакції від 20.04.1978 року, що діяла на час прийняття оскаржуваних рішень), виконавчими і розпорядчими органами місцевих Рад народних депутатів є виконавчі комітети, які обираються ними. Компетенція виконавчих комітетів місцевих Рад народних депутатів і порядок їх діяльності визначаються на основі цієї Конституції, Законом "Про місцеві Ради народних депутатів України та місцеве самоврядування". Виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів приймають рішення і видають розпорядження в межах повноважень, наданих їм законодавством України.

Відповідно до ст. 49 Закону УРСР "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування"(далі Закон № 533-XII) виконавчий комітет Ради народних депутатів у межах своїх повноважень приймає рішення і видає розпорядження. Рішення виконавчого комітету приймаються більшістю від загального складу виконавчого комітету. Акти виконавчого комітету та його органів, прийняті в межах їх повноважень, набирають чинності з моменту їх прийняття, якщо не встановлено іншого строку введення цих актів у дію, доводяться до виконавців і є обов'язковими для виконання.

Статтею 44 Закону №533-ХІІ визначено правовий статус голови виконкому. Так, голова виконавчого комітету Ради народних депутатів (голова Ради) організує на основі колегіальності роботу виконавчого комітету і веде його засідання; координує діяльність осіб, що входять до складу виконавчого комітету; організує виконання рішень Ради і виконавчого комітету; інформує на черговому засіданні виконавчого комітету про видані ним розпорядження виконавчого комітету; підписує рішення і розпорядження виконавчого комітету. Голова виконавчого комітету представляє виконавчий комітет у відносинах з державними та громадськими органами і організаціями, іншими органами місцевого самоврядування, підприємствами (об'єднаннями), організаціями, установами і громадянами. Голова виконавчого комітету є розпорядником рахунків виконавчого комітету в установах банків.

З матеріалів справи вбачається, що оспорюване позивачем рішення № 47 від 05.12.1989 року про відміну в частині рішення № 25(26) від 24.03.1988 року підписане головою виконкому та секретарем, скріплене печаткою. Між тим, печатка, якою скріплений оригінал рішення не є гербовою, що суперечить постанові Президії Верховної Ради УСРС від 10.04.1981 року.

Крім того встановлено, що в рішенні наявне виправлення цифри "№25" виправлено на "№26", або навпаки з "№26" виправлено на "№25".

При дослідженні в суді першої інстансції оригіналів рішень № 25 і № 26 від 24.03.1988 року встановлено, що рішення № 26 не стосується громадян ОСОБА_2, даним рішенням вирішено питання опіки неповнолітньої дитини за заявою ОСОБА_5

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що рішенням відповідача № 47 від 05.12.1989 року відмінено саме рішення № 25 від 24.03.1988 року про надання ОСОБА_1 земельної ділянки під забудову.

Із змісту рішення №47 від 05.12.1989 року вбачається, що виконком розглянув заяву ОСОБА_2, який просить надати йому дозвіл на будівництво житлового будинку на земельній ділянці сина ОСОБА_1, який дає згоду, оскільки вибуває на інше місце проживання.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді позивач пояснював, що не писав до виконкому Любарської селищної ради народних депутатів заяву про відмову від земельної діянки, яка йому була виділена під будівництво будинку.

Згідно відповіді архівного сектора Любарської Райдержадміністрації від 30.06.2015 року такі документи є документами тимчасового зберігання відповідно до Правил роботи архівних установ та на державне зберігання не передаються, акт знищення документів за 1988-1989 роки Любарської селищної ради у Фонді відсутній.

З протоколу засідання виконкому Любарської селищної ради від 05.12.1989 року вбачається, що до порядку денного не внесено розгляд заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про передачу земельної ділянки під будівництво. На засіданні виконкому розглядалася заява ОСОБА_3 та ОСОБА_7 про дозвіл на будівництво житлового будинку по вул.Ватутіна на земельній ділянці ОСОБА_8

Таким чином суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заява ОСОБА_9 про дозвіл на будівництво житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_1, що надавалась ОСОБА_1, не розглядалася.

Згідно ст. 36 ЗК УРСР (1970 року, який діяв нас прийняття рішення виконавчого комітету Любарської селищної ради народних депутатів № 47 від 05.12.1989 року) право громадян на користування наданою земельною ділянкою підлягає припиненню відповідно повністю або частково у випадках:

1) добровільної відмови від користування земельною ділянкою;

2) закінчення строку, на який було надано земельну ділянку;

3) переїзду на інше постійне місце проживання всіх членів

двору або сім'ї, за винятком випадків, передбачених частиною

другою статті 106-1 цього Кодексу; Пункт 3 статті 36 в редакції

Указу ПВР УРСР N 6757-XI (6757-11) від 25.10.88\

4) припинення трудових відносин, у зв'язку з якими було

надано службовий наділ, за винятком випадків, передбачених

статтею 134 цього Кодексу, а також інших випадків, передбачених

законодавством СРСР і Української РСР;

5) смерті всіх членів двору або сім'ї;

6) виникнення необхідності вилучення земельної ділянки для

державних або громадських потреб.

Право користування земельною ділянкою може бути припинене у

випадках вчинення громадянином дій, передбачених статтею 169 цього

Кодексу, а також при невикористанні протягом двох років підряд

земельної ділянки або використанні її не відповідно до тієї мети,

для якої вона надана.

Припинення права користування землею у випадках, передбачених

пунктами 1, 3, 4 частини першої і частиною другою цієї статті,

провадиться за рішенням (постановою) органів, які надали земельні

ділянки, а у випадках, передбачених пунктом 6 цієї статті, - за

рішенням (постановою) органів, які мають право вилучати земельні

ділянки.

Виходячи із змісту ст.36 ЗК УРСР (1970 року) надання земельної ділянки, що є в користуванні, іншому землекористувачеві провадиться лише після припинення права користування земельною ділянкою за попереднім користувачем.

Між тим, в матеріалах справи відсутні рішення Любарської селищної ради народних депутатів про припинення права користування за ОСОБА_1 земельною ділянкою, яка йому була виділена рішеннням виконавчого комітету №25 від 24.03.1988 року для будівництва будинку у зв'язку з його добровільною відмовою від користування земельною ділянкою або переїзду на інше постійне місце проживання всіх членів двору або сім'ї.

За правилами ст.ст.32-42 Закону № 533-XII до компетенції органів місцевого самоврядування належали питання щодо надання дозволу на будівництво, затвердження акту прийомки будинку в експлуатацію, оформлення права власності на будинок тощо.

Оскільки оригінали рішень виконавчого комітету Любарської селищної ради народних депутатів № 33 від 11.05.1993 року та рішення № 36 від 16.06.1993 року не підписані головою виконкому, що суперечить ст.44 Закону № 533-XII, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання їх незаконними.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що оскаржувані ОСОБА_1 рішення ухвалені з порушенням діючого на той час законодавста, порушують його законні права, зокрема на користування земельною ділянкою під забудову житлового будинку, оформлення права власності, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позивач про наявність оскаржуваних рішень відповідача дізнався в 2011 році, звернувся до суду з позовом в порядку цивільного судочинства 06.09.2012 року. А тому, суд першої інстанції правильно вважав, що позивачем не пропущений строк позовної давності.

З огляду на наведене, суд першої інстанції ухвалюючи рішення про задоволення позову, дійшов вказаного висновку при повному, всебічному та об'єктивному з'ясуванні обставин справи, прав і обов'язків сторін у даних правовідносинах, перевірив належним чином доводи сторін, з'ясував характер та суть заявлених позивачем вимог, норм права, якими вони регулюються, дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам.

Тому, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду та не впливають на правильність прийнятого рішення, оскільки суду не було надано інших доказів, на які апелянт посилається на підтвердження обставин, крім тих, на які суд послався в своєму рішенні.

Рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді