Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/4514/16-ц Головуючий у 1-й інст. Колупаєв В. В.
Категорія 55 Доповідач Якухно О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Якухно О.М.

суддів: Жигановської О.С., Коломієць О.С.

з участю секретаря

судового засідання: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі справу за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 02 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі ФОП ОСОБА_3П.) заборгованість по заробітній платі в сумі 6000 грн. та середній заробіток за час затримки у розрахунку станом на 17.05.2016 року в сумі 24278,22 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона уклала з відповідачем письмовий трудовий договір з 01.07.2015 року по 31.08.2015 року із встановленням заробітної плати в сумі 3000 грн., однак при закінченні дії договору з нею не розрахувалися.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 02 серпня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення її вимог. Зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом безпідставно не прийнято її доводи, що договір укладався з відповідачем як ФОП, оскільки юридичної особи ще не існувало, а реєстрація письмового договору покладається на відповідача.

Представник відповідача заперечує у задоволенні скарги і пояснила, що контракт було підписано з наміром в майбутньому укласти з ОСОБА_2 трудовий договір після реєстрації юридичної особи, а до цього перевірити навички позивача, яка кілька разів приїжджала на консультації, однак свої здібності не підтвердила і до роботи допущена не була. Договір є неукладеним. Контракт було підписано формально і ОСОБА_2 робоче місце не визначалося, будь-яка робота останньою не виконувалася, а тому підстави для виплати заробітної плати відсутні.

Розглянувши справу в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, відповідно до ст.21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно п.2 ч.1 ст.23 КЗпП України трудовий договір може бути укладений на визначений строк, встановлений за погодженням сторін.

При укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу. В період випробування на працівників поширюється законодавство про працю (ст.26 КЗпП України).

З матеріалів справи вбачається, що 01.07.2015 року в м.Киїєві ОСОБА_2 підписала письмовий договір, який названий як «контракт з працівником» (далі Договір). Іншим підписантом договору зазначено Приватну школу «DELUXE English & Francais», від імені якої діяла власник ОСОБА_3

Згідно п.1 Договору цей контракт є строковим трудовим договором, на підставі якого виникають трудові відносини між працівником і підприємством, установою, організацією та громадянином.

За умовами Договору ОСОБА_2 повинна виконувати роботу, визначену контрактом за посадою асистент-методист, виконувати правила внутрішнього трудового розпорядку, а роботодавець виплачувати заробітну плату і забезпечувати умови праці. Сторони погодили повний робочий день з 9-00 до 18-00, а також розмір посадового окладу.

Згідно ч.3 ст.21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

У листі Міністерства праці та соціальної політики України (Мінпраці та соцполітики) № 06/2-4/66 від 06.05.2000 зазначено перелік законодавчих актів та посад, з якими укладаються контракти і посада асистента-методиста до них не включена, а тому посилання у письмовому договорі на укладення контракту є помилковим.

Зміст «контракту з працівником» свідчить про підписання сторонами строкового трудового договору (п.1 Договору), а тому зазначення у його назві слова «контракт» не змінює його суті як трудового договору.

Згідно статуту та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Приватна школа «DELUXE English & Francais» не зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а ТОВ «Делюкс Прайвет Скул» створено загальними зборами засновників Товариства 27 липня 2015 року та зареєстровано 12.08.2015 року. Засновником Товариства є ОСОБА_3, яка в свою чергу зареєстрована з 19.02.2008 року як фізична особа-підприємець з видом діяльності дошкільна освіта.

Згідно п.2 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 08.06.2011 № 260 (у редакції наказу Міністерства

праці та соціальної політики України 14.10.2010 № 320), укладений у письмовій формі трудовий договір між працівником і фізичною особою у трьох примірниках фізична особа повинна подати на реєстрацію до державної служби зайнятості за місцем свого проживання у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи.

За змістом вказаної норми та п.14 Порядку обовязок по реєстрації договору покладається на фізичну особу, яка використовує найману працю, і записи про реєстрацію та зняття з реєстрації трудового договору дають право фізичній особі внести записи до трудової книжки працівника про прийняття та звільнення його з роботи.

Зазначений письмовий договір у державній службі зайнятості не реєструвався.

Як пояснила представник відповідача, ОСОБА_2 не була допущена до роботи, оскільки не підтвердила свої професійні здібності, та роботу, вказану у контракті не виконувала, а товариство, в якому вона могла працювати створено лише в серпні 2015 року.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника (ст.117 КЗпП України).

Пунктом 22 Договору встановлено дію контракту з 01.07.2015 року по 31.08.2015 року. Контракт набуває чинності з моменту його підписання сторонами.

За виконання обовязків, передбачених цим контрактом, працівнику встановлено посадовий оклад в розмірі 3000 грн. (п.9 Договору).

В той же час, згідно із ст.94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Отже, заробітна плата виплачується за виконання роботи, обумовленої у договорі.

Доводи позовної заяви та апеляційної скарги не містять підтверджень допущення ОСОБА_2 до роботи, виконання нею роботи асистента-методиста у період з 01.07.2015 року по 31.08.2015 року та місця виконання трудових обовязків.

Таким чином, позивачем не доведено виконання роботи за умовами Договору від 01.07.2015 року, дотримання нею правил внутрішнього трудового розпорядку та режиму робочого часу, а формальне посилання на наявність підписаного письмового договору не є безумовною підставою для виплати заробітної плати.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст.209, 303, 304, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 02 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: