Справа №265/3713/16-ц
Провадження №2/265/1528/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Копилової Л. В.,

при секретарі - Єфремовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - служба у справах дітей Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради,

В С Т А Н О В И В:

Представник органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що що відповідачка є матір»ю малолітньої - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Безвідповідальна поведінка матері загрожує життю малолітньої дитини, так як було встановлено, що в квартирі відповідачки вона організувала наркопритон, вживає разом з іншими особами наркотичні речовини, вирощує коноплю. Вказує на те, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 15 серпня 2013 року відповідачка ОСОБА_2 позбавлена батьківських прав відносно сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, а її другий син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає окремо від неї в родині батька. Просить суд негайно відібрати малолітню ОСОБА_1 у відповідачки, позбавити її батьківських прав та стягнути з неї аліменти на утримання малолітньої дитини.

При розгляді справи представник позивача ОСОБА_5 відмовилася від позовних вимог про негайне відібрання дитини у відповідачки. Решту позовних вимог підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 на розгляд справи не з'явилася, про час та місце її розгляду повідомлена в установленому законом порядку. Раніше при розгляді справи позовні вимоги не визнала і заперечувала проти позбавлення її батьківських прав пояснюючи суду, що раніше вживала наркотичні речовини, однак на даний час покинула це, перебуває на обліку в наркологічному диспансері. Проживає разом зі співмешканцем, який вживає наркотики. Її малолітню дитину у неї забрали і не дають можливості бачитися з донькою, куди влаштована її донька їй не повідомляють. Просила суд надати їй шанс і можливість стати на шлях виправлення.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на розгляд справи не з'явився, про час та місце її розгляду повідомлений в установленому законом порядку.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір»ю малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим 11 вересня 2015 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 692 (а.с.3).

З відповіді КЗ «Центру первинної медико - санітарної допомоги № 6 м.Маріуполя» від 14 червня 2016 року вбачається, що на обслуговуванні в центрі перебуває ОСОБА_2, яка з березня 2016 року амбулаторію з малолітньою дитиною - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 не відвідувала, на профілактичні огляди не з»являлася. При її відвідуванні вдома, двері ніхто не відчиняв (а.с.5).

З відповіді КЗ «Центру первинної медико - санітарної допомоги № 6 м.Маріуполя» від 15 вересня 2016 року вбачається, що дитина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з серпня 2016 року проживає в дитячому будинку сімейного типу, на диспансерному обліку не перебуває (а.с.32).

Як на підставу позбавлення батьківських прав відповідачки, представник позивача посилався на те, що ОСОБА_2 страждає на наркоманію.

При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_2 дійсно перебуває на «Д» обліку в наркологічному диспансері КЛПУ Міський наркологічний диспансер міста Маріуполя Донецької області з приводу вживання опіатів з 23 червня 2016 року. Була доставлена в наркотичному сп»янінні з наркопритону. Однак на виклик до наркодиспансеру не з»явилася, лікування не приймала (а.с.30).

На підтвердження обставин, викладених в позовній заяві, зокрема, вживання відповідачкою ОСОБА_2 наркотичних речовин та організацію нею наркопритону позивачем надано до суду статтю з Інтернет-сторінки (а.с.4).

Матеріалами справи також встановлено, що відносно відповідачки ОСОБА_2 проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні за фактом надання приміщення для незаконного вживання та виготовлення наркотичних засобів за ч.1 ст.317 КК України (а.с.23).

Факт вживання наркотичних засобів в минулому не заперечувала і сама відповідачка ОСОБА_2, однак наполягала на тому, що вона припинила це та має намір виправитися.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім"ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна особа має право на проживання в сім'ї. Особа може бути примусово ізольована від сім'ї лише у випадках і в порядку, встановлених законом, згідно ч. 3 ст. 4 СК України.

Згідно ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти.

За вимогами п.п.2,4 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини чи є хронічними алкоголіками або наркоманами.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

За п.16 Постанови особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК

Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками.

Аналіз наведених норм права дає підстави суду прийти до висновку про те, що до позбавлення батьківських прав може призвести належним чином доведений факт наркоманії. Однак ця обставина на думку суду існує, як правило, сукупно з іншими підставами для позбавлення батьківських прав.

Обгрунтовуючи свій висновок по суті спору, суд приймає до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», в якому закріплено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод в частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Враховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав відповідачки ОСОБА_1 відносно малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в даному випадку є не доцільним, оскільки хоча дитина фактично і відібрана у неї, проте мотив для позбавлення батьківських прав відповідачки суд вважає недостатнім, відповідачка виявляє бажання виконувати батьківські обов'язки, надані позивачем суду докази не підтверджують факту страждання відповідачки на наркоманію, а також ухилення її від виконання батьківських обов»язків.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, суд приходить до висновку про відмову в позбавленні батьківських прав ОСОБА_2 саме з цих підстав.

При цьому, суд не приймає до уваги в якості доказу на підтвердження позовних вимог рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 15 серпня 2013 року, відповідно до якого відповідачка була позбавлена батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки таке рішення не свічить про невиконання відповідачкою батьківських обов»язків саме відносно малолітньої доньки - ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.150,164 СК України, ст.ст.10,11,60,212,213,214,215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - служба у справах дітей Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі у десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні при розгляді справи, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Орджонікідзевського районного суду

міста Маріуполя Донецької області Л.В.Копилова