Справа № 308/952/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.02.2016 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сарай А.І., при секретарі Гечка К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород подання головного державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець РВ ДВС Ужгородського МРУЮ звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. Подання мотивує тим, що на виконанні у РВ ДВС Ужгородського МРУЮ перебуває виконавче провадження ЄДРВП № 44704309 з примусового виконання виконавчого листа № 306/1413/14-ц від 07.08.2014 р. виданого Свалявським районним судом про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 21.05.2014 р. і до досягнення ним повноліття. 15.09.2014 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, про що повідомлено боржника та зобовязано його зявитися в строк до 23.09.2014 р. Разом з постановою про відкриття виконавчого провадження боржнику надіслано розрахунок заборгованості по аліментам. Боржник на зазначену у постанові про відкриття виконавчого провадження дату до відділу зявився та надав квитанції про сплату аліментів на суму 1677.41 грн. Так як остання сплата аліментів була здійснена за серпень 2014 року, борг на 01.12.2014 р. склав суму 1500 грн. Відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження державним виконавцем розпочато примусове виконання рішення суду та вжито ряд заходів його примусового виконання. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 27.01.2016 р. склала суму 6000 грн.

Враховуючи, що протягом періоду з 21.05.2014 р. по 27.01.2016 р. рішення суду боржником не виконано, не дивлячись на те, що державним виконавцем вжито усіх передбачених законодавством України заходів примусового виконання рішення, боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням.

На підставі наведеного державний виконавець просить тимчасово обмежити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на нього рішенням Свалявського районного суду про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 21.05.2014 р. і до досягнення ним повноліття. Розгляд справи просить провести без участі державного виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні у РВ ДВС Ужгородського МРУЮ знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 306/1413/14-ц виданого 07.08.2014 р. Свалявським районним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 21.05.2014 р. і до досягнення дитиною повноліття

15.09.2014 р. державним виконавцем РВ ДВС Ужгородського МРУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України до виконання зобовязання за рішенням.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобовязань.

З аналізу зазначених норм слідує, що саме по собі самостійне невиконання боржником зобовязань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків.

При цьому, під поняттям «ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини.

Обовязок доказування факту ухилення боржника від виконання зобовязань, відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, покладається в даному випаду на державного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.

Як вбачається з матеріалів подання, постановою державного виконавця від 15.09.2014 р. відкрито виконавче провадження. При цьому, повідомлення про вручення боржнику вказаної постанови в матеріалах справи відсутнє, у поданні йдеться лише про наявність у боржника невиконаного грошового зобовязання, без визначення причин та доцільності відповідного обмеження, обставин які обумовлюють прийняття такого рішення. Сама по собі заборгованість за виконуваним рішенням суду не свідчить про ухилення боржника від виконання зобовязання. Також, в матеріалах справи відсутні будь-які докази (вручення поштового відправлення), які свідчать про отримання боржником викликів до МВ ДВС Ужгородського МРУЮ.

Крім цього, в поданні не зазначено і не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що обмеження ОСОБА_1 у виїзді за межі України яким-небудь чином вплине на виконання боржником судового рішення і буде сприяти погашенню ним заборгованості.

Водночас, встановлення боржнику тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань покладених на нього рішенням суду, як просить державний виконавець в прохальній частині подання, не враховуватиме специфіки виконуваного рішення і може тлумачитися як обмеження боржника у праві виїзду за кордон на весь період виконання зобовязань із сплати аліментів на утримання дитини, зокрема, до її повноліття. За відсутності заборгованості за виконуваним рішенням суду таке обмеження вочевидь порушуватиме права боржника у виконавчому провадженні (ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України).

За таких обставин суд вважає, що у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», Законом України «Про виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання головного державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Сарай А.І.