Справа № 289/2253/15-ц
Номер провадження 2/289/169/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2016 року м.Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі :

головуючого судді Сіренко Н.С.,

при секретарі Галькевич Ю.В.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ленінської сільської ради Радомишльського району Житомирської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ :

25.12.2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Донецьк, на даний час проживає в с. Бабинці, Бородянського району Київської області. Відповідно до її свідоцтва про народженні її матір'ю є ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивачки ОСОБА_2 у віці 76 років в с. Леніне, Радомишльського району Житомирської області.

Крім того зазначає, що до своєї смерті мати позивачки 26.10.1984 року заповіла все своє майно своїй дочці, тобто їй - ОСОБА_1

До складу спадкового майна входить: цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, земельна частка (пай), яка перебуває у колективній власності ПКСП «Заповіт» що розташоване в с.Леніне Ленінської сільської ради Радомишльського району Житомирської області розміром 2,67 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 10068 грн., що видана на ім'я «ОСОБА_2» згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1.

На даний час позивач має намір оформити свідоцтво про право на спадщину на зазначене спадкове майно, але в зв'язку із помилкою в прізвищі її матері, яке значиться в сертифікаті на право на земельну частку (пай) та в свідоцтві про смерть спадкодавця, в зв'язку з відсутністю дати видачі сертифіката, а також через відсутність правовстановлюючих документів, нотаріус запропонувала звернутися їй до суду для встановлення відповідного факту. З огляду на викладене просить встановити факт належності ОСОБА_2 сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 видане на ім'я «ОСОБА_2».

У судове засідання позивач не з»явилась, її представник за довіреністю ОСОБА_4 надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі його представника.

За згаданих обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом.

За ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного.

Відповідно до п.4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач порушив у суді спір про визнання права власності на спадкове майно за заповітом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто, між сторонами виникли правовідносини щодо прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 року (а.с.13).

Враховуючи зазначене та фактичні обставини справи суд визначає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню чинне на той час законодавство, а саме, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до вимог ст.548 ЦК УРСР для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Відповідно ст. 549 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно із п. 183 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріальними конторами Української РСР (яка діяла на час виниклих правовідносин) доказом фактичного вступу спадкоємця в управління спадковим майном може бути довідка про це місцевих органів влади, ухвала суду або відмітка в паспорті про постійне проживання в спадковому будинку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки № 622 від 16.11.2015 р., яка була видана Ленінською сільською радою Радомишльського району Житомирської області ОСОБА_1 є такою, що прийняла спадщину, оскільки фактично прийняла спадщину на підставі ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР .

Матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач зверталась з заявою про відмову від спадщини.

Судом встановлено, що відповідно до заповіту від 26.10.1984 року ОСОБА_2 заповідала все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй належало на день смерті, вона заповідала своїй дочці ОСОБА_1 (а.с.12).

Також, відповідно до довідки ФОП ОСОБА_5 від 12.08.2015 року № 9, згідно з наявними даними інвентаризаційної справи №9, право власності на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1, не зареєстровано (а.с.15). Даний житловий будинок рахується за померлою ОСОБА_2(а.с.16-20).

Згідно довідки №577 від 05.11.2015 року покійній ОСОБА_2 належить сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1. (а.с.23).

Факт належності правовстановлюючого документа - сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, який видан на ім'я «ОСОБА_2» на підставі рішення Радомишльської райдержадміністрації від 04.03.1997 р. за № 58 матері позивача ОСОБА_2 підтверджується також і свідоцтвом про смерть (а.с.13).

За інформацією Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області від 19.01.2016 року, ніхто із спадкоємців із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 не звертався. Спадкова справа щодо майна не заводилась (а.с.33).

В п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року зазначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно зі ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 524-527, 548, 549 ЦК Української РСР 1963 року, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Ленінської сільської ради Радомишльського району Житомирської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 76 років в с.Леніне Радомишльського району Житомирської області, сертифікату право власності на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності ПКСП «Заповіт» що розташоване в с.Леніне Ленінської сільської ради Радомишльського району Житомирської області розміром 2,67 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 10068 грн., що видана на ім'я «ОСОБА_2» згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 76 років в с.Леніне Радомишльського району Житомирської області, право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 76 років в с.Леніне Радомишльського району Житомирської області, право власності на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності ПКСП «Заповіт» що розташоване в с.Леніне Ленінської сільської ради Радомишльського району Житомирської області розміром 2,67 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 10068 грн., що видана на ім'я «ОСОБА_2» згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 15.02.2016 року.

Суддя Н.С.Сіренко