АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/753/16 Головуючий 1 інст. Андросов О.М.
Справа № 611/961/15-ц Доповідач - Кісь П.В.
Категорія: спори, що виникають
із земельних правовідносин
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1,

-ОСОБА_2,

за участю секретаря Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 26 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області про визнання рішень недійсними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

04.11.2015 ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом в якому просив:

- визнати недійсним рішення Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області XLVIІ сесії VI скликання №435- VI від 12 жовтня 2015 року в частині відмови поділити земельну ділянку площею 6,4379 га кадастровий № :05:000:0521, та відмови винесення рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо зміни виду використання з товарного сільськогосподарського виробництва на особисте селянське господарство, відведення земельної ділянки площею 1,6095 га для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності (товарного сільськогосподарського виробництва) Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області за межами населеного пункту на території Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області для подальшого надання йому у власність;

- визнати за ним право на безкоштовне отримання земельної ділянки під особисте селянське господарство площею 1,6095 га з земельної ділянки площею 6,4379 га, кадастровий № :05:000:0521, згідно ст. 5 Закону України «Про особисте селянське господарство» від 15 травня 2003 року, п.п. «в» ч. 3 ст. 116 та п. «б» ч. 1 ст. 121 ЗК України із земель комунальної власності (товарного сільськогосподарського виробництва) Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області за межами населеного пункту на території Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області;

- зобовязати Великокомишуваську сільську раду Барвінківського району Харківської області винести рішення про поділ земельної ділянки площею 6,4379 га кадастровий № :05:000:0521 з метою реалізації його права на безкоштовне отримання земельної ділянки під особисте селянське господарство площею 1,6095 га згідно ст. 5 Закону України «Про особисте селянське господарство» від 15 травня 2003 року N 742-ІV, п.п. «в» ч. З ст. 116 та п. «б» ч. 1 ст. 121 ЗК України;

- зобовязати Великокомишуваську сільську раду Барвінківського району Харківської області винести рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо зміни виду використання з товарного сільськогосподарського виробництва на особисте селянське господарство, відведення земельної ділянки орієнтованою площею 1,6095 га для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності (товарного сільськогосподарського виробництва) Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області за межами населеного пункту на території Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області для подальшого надання йому у власність.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилався на те, що 12 жовтня 2015 року ним було подано до Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району заяву з вимогами: поділити земельну ділянку площею 6,4379 га кадастровий № :05:000:0521 для подальшого вирішення питання про надання йому під особисте селянське господарство площею 1,6095 га та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо зміни виду використання з товарного сільськогосподарського виробництва на особисте селянське господарство, відведення земельної ділянки орієнтованою площею 1,6095 га для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності (товарного сільськогосподарського виробництва) Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області за межами населеного пункту на території Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області для подальшого надання йому у власність.

12 жовтня 2015 року Великокомишуватська сільська рада постановиал рішення №435-VІ, яким відмовлено у задоволенні його та інших осіб заяв про надання землі. Як на підставу відмови відповідач посилався на те, що: мала місце відсутність розгляду заяви на постійній комісії Великокомишуваської сільської ради з питань агропромислового комплексу та земельних відносин; на час розгляду заяви земельна ділянка, на яку претендує позивач, не прийнята на баланс сільської ради; малися неодноразові звернення громадян села про передачу їм земельної ділянки, в тому числі звернення учасника АТО ОСОБА_4 При цьому відповідач послався на п. 14 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», статтю 118 ЗК України, угоду між Великокомишуваською сільською радою та відділом Держгеокадастру в Барвінківському районі Харківської області від 01.10.2015 року щодо взаємодії в частині вирішення питань забезпечення учасників антитерористичної операції земельними ділянками.

Позивач зазначає, що при зверненні до відповідача він виконав всі вимоги, передбачені ч. 6 ст. 118 ЗК України, однак відповідач постановив 12 жовтня 2015 року незаконні рішення про відмову у розподілі земельної ділянки площею 6,4379 га та про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо зміни виду використання земельної ділянки з товарного сільськогосподарського виробництва на особисте селянське господарство для подальшого надання йому у власність.

Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 26 листопада 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вважає рішення суду необґрунтованим та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні посилається на п.п. «б» п. 15 Перехідних положень ЗК України, відповідно до якого встановлено мораторій на зміну цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва до 01 січня 2016 року. Однак, на думку апелянта даний факт спростовується ст. 19 ЗК України, якою визначено категорії земель, наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 N 548 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 листопада 2010 р. за N 1011/18306) «Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель», в якому зазначено, що «1.4. КВЦПЗ визначає поділ, земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської (діяльності, типами забудови, типами особливо цінних об'єктів».

Згідно таблиці наведеній в зазначеному наказі землі сільськогосподарського призначення мають код розділу КВЕД під №01, землі житлової забудови мають код №02, землі громадської забудови - код №03, і т.д., що кореспондується зі ст. 22 ЗК України.

Тобто законодавство встановлює кодування для певного виду цільового призначення (категорії землі). Розділ №01 має декілька підрозділів серед яких: 01.01 - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, 01.03 - для ведення особистого селянського господарства. В разі переводу земельної ділянки з товарного сільськогосподарського виробництва на особисте селянське господарство змінюється лише код підгруп сама ж земельна ділянка знаходиться в межах однієї і тієї ж групи №01 - земля сільськогосподарського призначення.

Тобто зміна цільового призначення є зміною категорії землі, зміною виду цільового призначення земель та зміною групи землі під іншим номером ніж № 01.

Відповідно до п. 14 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», пільги на отримання учасниками бойових дій земельних ділянок з цільовим призначенням особисте селянське господарство відсутні в законі. А тому посилання суду першої інстанції на дану норму закону в обґрунтування свого рішення є незаконним. Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України єдиною підставою відмови у наданні дозволу на отримання безоплатно у власність земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Як вбачається з заяви позивача на приватизацію, на якій проставлена відмітка відповідача про отримання, заява складена відповідно до вимог чинного законодавства, до якої долучено: копія паспорту громадянина на 4 аркушах; викопіювання з кадастрової карти плану з зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки на 1 аркуші; копія довідки по ф.-6 Зем. про віднесення земель до категорії сільськогосподарського призначення на 1 аркуші; копія витягу земельної ділянки з кадастровим номером на 1 аркуші. Окрім іншого в заяві позивачем було також зазначено, що земельна ділянка необхідна йому для забезпечення себе та членів своєї родини роботою, отримання стабільного заробітку шляхом вирощування та реалізації вирощеної екологічно чистої сільськогосподарської продукції.

З витягу про право власності на земельну ділянку площею 6,4379 га кадастровий №:05:000:0521, щодо якої ставиться питання виділення позивачу безкоштовно у власність земельну ділянку площею 1,6095 га, вбачається, що її власником є відповідач.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Голова Великокомишуваської сільської ради, діюча від імені та в інтересах відповідача, апеляційну скаргу не визнала і просила її відхилити, а рішення суду залишити без змін. Обґрунтовуючи заперечення на апеляційну скаргу, представник відповідача вказувала, що на час подачі заяви ОСОБА_3 про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності для ведення особистого селянського господарства Великокомишуваською сільською радою рішення про поділ земельної ділянки площею 6,4379 га не було і на сесії сільської ради від 12.10.2015 року це питання не розглядалося. Рішення «Про затвердження нормативної грошової оцінки» вказаної земельної ділянки та рішення «Про прийняття на баланс Великомишуваської сільської ради земельної ділянки площею 6,4379 га кадастровий номер :05:000:0521» були прийняті лише 12.10.2015 року. Заява ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок комунальної власності для ведення особистого селянського господарства надійшла до сільської ради за одну годину до початку сесії, земельною комісією не розглядалася, її задоволення без дотримання встановленого порядку суперечить інтересів мешканців територіальної громади, в тому числі учасника бойових дій АТО.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Судом встановлено, підтверджується належними доказами та не оспорюється сторонами той факт, що на позачерговій XLV11 сесії V1 скликання Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області, яка відбулася 12 жовтня 2015 року, було прийнято рішення № 434-V1 «Про прийняття на баланс Великокомишуваської сільської ради земельних ділянок», яким прийнято на баланс сільської ради земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення сільськогосподарського виробництва загальною площею 42,6462 га, в тому числі і спірна земельна ділянка площею 6,4379 га кад. №:05:000:0521.

В цей же день Великокомишуваською сільскою радою прийнято рішення №435-V1 «Розгляд заяв громадян щодо надання дозволу на розробку проектів землеустрою», яким відмовлено громадянам ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо зміни виду використання з товарного сільськогосподарського виробництва на особисте селянське господарство, відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності (товарного сільськогосподарського виробництва) за межами населеного пункту та подальшого надання у власність у звязку з тим, що вищеназвані заяви, які подані за одну годину до початку сесії, не були розглянуті постійною комісією сільської ради та на час надходження заяв не було вирішено питання про прийняття земельних ділянок, на які претендують вказані громадяни, на баланс сільської ради. Одночасно вказаним рішенням розяснено заявникам про їх право повторного звернення у порядку, визначеному чинним законодавством.

Ухвалюючи 26.11.2015 року рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що іншого рішенням щодо вирішення заяв громадян, які подали заяви за годину до початку сесії, сільська рада і не могла прийняти, оскільки це суперечило б вимогам законодавства, яке регулює ці питання, зокрема ст.1 Закону України «Про землеустрій», ст.ст. 19, 20, 21, 22, 31, 33-37 ЗК України, ст.1 ЗУ «Про особисте селянське господарство» та Постанові КМУ №449 від 02.04.2002р. «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акту на право постійного користування земельною ділянкою» щодо визначення поняття «цільове призначення земельної ділянки», Постанові КМУ №502 від 11.04.2008р. «Про затвердження «Порядку зміни цільового призначення земельних ділянок, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб», відповідно до яких встановлення та зміна цільового призначення земельних ділянок може здійснюватися виключно відповідно до вимог закону та у встановленому порядку, порушення якого має наслідком скасування таких розпоряджень (ст.21 ЗК України).

Крім того, на момент винесення відповідачем оспорюваного рішення була чинною передбачена підпунктом «б» пункту 15 Перехідних положень ЗК України заборона на зміну цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Разом з тим, поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що доводи відповідача в запереченнях на позов і фактично зі змісту оскарженого позивачем рішення сільської ради вбачається, що відмова у задоволенні заяв ОСОБА_26 та інших осіб, зазначених у рішенні №435-V1 від 12.10.2015 року обумовлена тим, що заявники домагалися розгляду їх заяв про надання дозволу на розробку проектів землеустрою і подальшого вирішення питання про отримання земельної ділянки у власність для особистого селянського господарства із земель товарного сільськогосподарського призначення усупереч встановленого порядку вирішення цих питань органом місцевого самоврядування.

Характер спірних правовідносин свідчить про те, що їх вирішення має здійснюватися за правилами адміністративного судочинства, оскільки справа виникла зі спору в публічно-правових відносинах, де Великокомишуваська сільська рада при вирішенні питань щодо зміни цільового призначення земельної ділянки та вирішення питань про передачу земельних ділянок у власність є субєктом владних повноважень, здійснює владні управлінські функції.

Пунктом 1 частини 1 ст.17 КАС України передбачено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

ОСОБА_3 на час звернення з заявою не мав речових прав, за захистом яких у відповідності до ст.3 ЦПК України міг би звертатися до суду в порядку цивільного судочинства.

Згідно п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п.4 ч.1 ст.307, ст.ст. 310, 313-315, 317, 319, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 26 листопада 2015 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області про визнання рішень недійсними та зобовязання вчинити певні дії закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий П.В. Кісь

Судді: І.С. Кіпенко

ОСОБА_2