У х в а л а

іменем україни

17 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Радабанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_6, який діє від імені ОСОБА_4, на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 9 грудня 2011 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2009 року публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Радабанк» (далі - ПАТ «АБ «Радабанк») звернулося до суду з указаним позовом. Зазначало, що 19 грудня 2008 року між банком та товариством з обмеженою відповідальністю «Укртехкомплект» укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав цільовий відкличний кредит у розмірі 5 400 000 грн на поповнення обігових коштів зі сплатою 24,5 % річних. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком і ОСОБА_1, між банком і ОСОБА_1, між банком і ОСОБА_2, між банком і ОСОБА_3, між банком і ОСОБА_4, між банком і товариством з обмеженою відповідальністю «Реал» укладені окремі договори поруки. Посилаючись на те, що позичальник не належним чином виконує зобов'язання за кредитним договором, просило задовольнити позов.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2011 року провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ «Акціонерний банк «Радабанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Укртехкомплекс» та товариства з обмеженою відповідальністю «Реал» закрито.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 9 грудня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2013 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 з кожного окремо на користь ПАТ «АБ «Радабанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 661 309 грн 64 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, який діє від імені ОСОБА_4, просить судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Статтею 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка підлягає стягненню по 661 309 грн 64 коп. з кожного із поручителів, оскільки між кожним із них та банком були укладені окремі договори поруки.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Обставин, які передбачені ст. 559 ЦК України, за яких порука припиняється, не встановлено.

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_4 договір поруки не підписувався, а тому з нього, як поручителя, не могли бути стягнуті кошти на погашення заборгованості за кредитним договором, підлягають відхиленню.

ОСОБА_4 є стороною договору поруки, в ньому від імені поручителя вчинено підпис.

Оскільки недійсність правочину у зв'язку з тим, що підпис в ньому вчинено за сторону іншою особою, законом прямо не встановлена, то такий правочин є оспорюваним, він може бути визнаний недійсним при заявленні відповідного позову (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Однак ОСОБА_4 такі вимоги заявлені не були і, відповідно, вони не розглядались.

Тому, в даному випадку презюмується правомірність укладеного з ОСОБА_4 договору поруки, як це встановлено ст. 204 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні, вони не спростовують викладеного і наведених в оскаржуваних судових рішеннях висновків, зроблених на підставі поданих сторонами доказів, яким дана належна оцінка, і встановленим відповідно до них обставин.

Зазначені рішення не позбавляють ОСОБА_4 права подати позов про визнання договору поруки недійсним.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6, який діє від імені ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 9 грудня 2011 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.І. Наумчук
Судді:В.О. Кузнєцов Г.І. Мостова