Справа № 135/104/13- ц
Провадження № 8/144/1/16
У Х В А Л А

"01" квітня 2016 р. Теплицький районний суд Вінницької області

в складі: головуюча суддя Задорожна Л.І.,

секретар судового засідання Кошмелюк А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Теплик заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

установив :

Відповідно ухвали судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 18 грудня 2014 року відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення у звязку з нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності, поділ спільного майна подружжя, виділ його в натурі та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ автомобіля(справа №135/104/13-ц).

26 серпня 2015 року до Гайсинського районного суду Вінницької області, якому було передано для розгляду справа №135/104/13-ц за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Ладижинського міського суду за нововиявленими обставинами, від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить в порядку забезпечення позову ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності, поділ спільного майна подружжя, виділ його в натурі та за зустрічним позовом ОСОБА_1 про поділ автомобіля, розподіл майна подружжя, визнання права власності на ? половину рухомого та нерухомого майна, коштів, накласти арешт на: житловий будинок по вул.Прибережна,8/1 в м.Ладижин Вінницької області; земельну ділянку за цією ж адресою, площею 0,0941га; автомобіль марки «KIASPORTEGE 2.01», 2007 року випуску, д/н НОМЕР_1, що знаходиться у відповідача за адресою м.Ладижин, вул.Базарна,9; нежитлову будівлю за адресою м.Ладижин, вул.Базарна,9; обладнання в магазині за адресою м.Ладижин, вул..Базарна,9; земельну ділянку під та біля нежитлової будівлі(магазину) за адресою м.Ладижин, вул.Базарна,9 в розмірі 1/6 частки спільної приватної власності. Причиною забезпечення позову вказав те, що до закінчення розгляду справи та вступу рішень судів в законну силу, нерухоме та рухоме майно відчужить, що відповідач унеможливить виконання рішення суду.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 та його представники ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не зявились, про час та місце розгляду заяви про забезпечення позову були повідомлені в установленому порядку, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток про виклик до суду від 29 березня 2016 року, про причини своєї неявки суду не повідомили.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 в судове засідання не зявились, про час та місце його проведення були повідомлені в установленому порядку.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судам цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно до п.1 ч.1 та ч. 3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід ураховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 20 лютого 2014 року, яке набрало законної сили, вирішено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності, поділ спільного майна подружжя, виділ його в натурі, та вимоги зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ автомобіля.

Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 31 серпня 2015 року ОСОБА_1 було відмовлено у прийнятті зустрічного позову

- 2 -

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та визнання права власності на ? частину нерухомого та рухомого майна.

Отже, на час розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі №135/104/13-ц відсутні будь-які не вирішені позовні вимоги ОСОБА_2 чи ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, тобто суд, на підставі поданих ОСОБА_1 доказів, пересвідчився в тому, що спір між сторонами вирішено рішенням Ладижинського міського суду від 20 лютого 2014 року, тому накладення арешту на майно боржника, оголошення заборони на його відчуження має відбуватись в процесі виконання рішення суду відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Так, наприклад, відповідно до ч.1 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Тому, суд приходить висновку, що на даний момент відсутні підстави для забезпечення позову, оскільки рішення суду у справі набрало законної сили, і мова може йти тільки про реальність виконання рішення суду, а не про невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, що необхідно встановити при розгляді заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.151-153, ст.293 ЦПК України, суд -

ухвалив :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі постановляння ухвали без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ