АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/799/16 Головуючий 1 інст. Боговський Д.Є.
Справа № 641/451/15-ц
Категорія : договірні Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Бобровського В.В., Кокоші В.В,

за участю секретаря Лашаковій Д.І.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» на рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 30 червня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказував, що 26 грудня 2007 року між ним та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за яким остання отримала кредит у розмірі 259 714,50 грн. строком до 26 грудня 2027 року. На забезпечення виконання кредитного зобовязання також укладено договір поруки, поручителем по якому є ОСОБА_3. Проте, зобовязання за договором відповідачка належним чином не виконує. Станом на 20 листопада 2014 року заборгованість за договором складає 305 168,39 грн.

Тому, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь Банку заборгованість у розмірі 305 168,39 грн. та судові витрати.

У судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_2 заперечував проти позову, вказував, що рішенням суду від 27 квітня 2015 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 26 грудня 2007 року в розмірі 273 729,54 грн. вже звернуто стягнення на предмет іпотеки, квартиру АДРЕСА_1; виселено ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з квартири. Вимога про стягнення ще й додатково заборгованості за кредитним договором є неправильним.

Представник відповідачки ОСОБА_3 в судовому засіданні також заперечував проти позову, вважає, що порука ОСОБА_3 є припиненою, бо кредитор не предявив вимогу до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 26 листопада 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь Банку заборгованість за кредитним договором від 26 грудня 2007 року в розмірі 31 438,85 грн. Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 314,38 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції, скасувавши його в частині відмови у задоволенні позову в розмірі 273 729,54 грн. з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги Банку в цій частині задовольнити. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін. Судові витрати стягнути з відповідачів.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує, що ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу наразі не виконане, дія кредитного договору не є припиненою, тому стягнення заборгованості за кредитним договором не є подвійним стягненням.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що стягненню з боржника за кредитним договором підлягає різниця між розміром заборгованості та розміром заборгованості, в рахунок якого звернуто стягнення на майно боржника, а саме сума 31 438,85 грн.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 26 грудня 2007 року міжЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за яким остання отримала кредит у розмірі 259 714,50 грн. строком до 26 грудня 2027 року (а.с.11).

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, порукою, заставою.

На забезпечення виконання кредитного зобовязання 26 грудня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки (а.с.15).

Статтею 553 ЦК України передбачено, що поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порука є способом забезпечення виконання зобов'язання.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Згідно зі ст. 543 ЦК у разі солідарного обов'язку боржників( солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь - якого з них окремо.

Відповідно до ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК.

Станом на 20 листопада 2014 року сума заборгованості за договором від 26 грудня 2007 року складає 305 168, 39 грн., з яких:

-237 315,76 грн. заборгованість за кредитом;

-35 728,39 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

-4 381,66 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором;

а також штрафи:

-27 742,58 грн. штраф (процентна складова)

У разі порушення забовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що просрочив, якщо він не приступив до виконання забовязання або не виконав його у строк , встановлений договором або законом відповідно до вимог ч.1 ст. 611, ч.1 ст. 612 ЦК України.

Матеріали справи свідчать, що 26 грудня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено також іпотечний договір (а.с.70).

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 27 квітня 2015 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 26 грудня 2007 року в розмірі 273 729,54 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, квартиру АДРЕСА_1. Виселено ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з вищевказаної квартири (а.с. 78).

З урахуванням вищевказаного, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про стягненню різниці розміру заборгованості, що заявлена та розміром заборгованості, в рахунок якої звернуто стягнення на майно боржника.

Доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» про ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу наразі не виконане, дія кредитного договору не є припиненою, тому стягнення заборгованості за кредитним договором не є подвійним стягненням, - спростовуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства, оскільки посилання Банку на Постанову Верховного Суду України від 04 вересня 2013 року у справі № 73цс13, - не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки обставини, викладені в постанові Верховного Суду не є тотожними зі спірними правовідносинами.

Наявність рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не звільняє позичальника від відповідальності за невиконання кредитного зобовязання та не позбавляє банк права на отримання належних сум з відповідачів.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307,ст.ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 26 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - В.В. Черкасов

Судді: В.В. Бобровський

ОСОБА_7