Справа № 603/309/16-ц
Провадження №2/603/140/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2016 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: Іванчука В. М.

при секретарі : Швець Н.С.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м.Монастириська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області, в якому просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на спадкове майно за заповітом, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, який помер 28.01.2008 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 28.01.2008 року помер ОСОБА_3 Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить земельна ділянка площею 0,2006 га та 1,4197 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №667620 . На вказане спадкове майно, спадкодавцем ОСОБА_3 складено заповіт на імя позивача. Після смерті ОСОБА_3, позивач ОСОБА_1 з метою оформлення спадкових прав звернувся до нотаріальної контори, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовлено, у звязку з розбіжностями у правовстановлюючих документах.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, хоч повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного:

ОСОБА_3 помер 28.01.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №061113, виданим 29.01.2008 року ОСОБА_2 селищною радою Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №10.

Як вбачається із наданих суду правовстановлюючих документів, ОСОБА_3 за життя на праві приватної власності належали земельні ділянки площею 0,2006 га та 1,4197 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії Р1 № 667620.

Належність вищезазначених земельних ділянок спадкодавцю ОСОБА_3 підтверджується також витягами про нормативну грошову оцінку земельної ділянки виданими відділом Держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області № 193/86-16 від 21.04.2016 року та витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-016 та №НВ-016 від 25.04.2016 року.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно, яке прийняв його син ОСОБА_1 та дружина ОСОБА_4, що підтверджується довідкою виданою ОСОБА_2 селищною радою Монастириського району Тернопільської області №691/1007 від 07.04.2016 року.

Відповідно до заповіту від 31.01.2004 року, посвідченого секретарем виконкому ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області, ОСОБА_3 все своє майно де б воно не знаходилось, і з чого б не складалось і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що за законом матиме право, заповів: ? частину будинку ОСОБА_5, ? частину будинку , земельний пай, згідно сертифікату/державного акту серії Р1 №667620 та грошові заощадження на рахунку №7020 в Ощадкасі смт. Коропець та кошти в філії АКБ «Надра» в м.Тернопіль позивачу ОСОБА_1

Спадкоємців, які претендували б на частку спадкового майна, немає.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_3, проте як вбачається із повідомлення нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори №497/01-16 від 30.05.2016 року, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з розбіжностями у правовстановлюючих документах, зокрема у державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії Р1 №667620 від 21 травня 2003 року та свідоцтві про смерть серії І-ИД №061113 від 29.01.2008 року.

На день розгляду справи державний акт серії Р1 №667620 втрачений, про що позивачем подано оголошення в районну редакцію газети «Вісті Придністровя».

Враховуючи наявність розбіжностей в вищенаведених правовстановлюючих документах щодо прізвища спадкодавця суд враховує наступне.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

В даному випадку встановлення зазначеного факту необхідно заявникові для визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

Відповідно до ч.2ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи те, що встановлення факту належності спадкодавцю правовстановлюючих документів на спадкове майно повязане з вирішенням спору про право, оскільки позивач просить визнати право власності на земельні ділянки, тому даний спір підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановленні судом.

Згідно ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оцінюючи всі перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, ст. 328, 392, 1222, 1225, 1268 ЦК України, ст.81 Земельного Кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задоволити. Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, який помер 28.01.2008 року, а саме:

- земельну ділянку площею 0,2006 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0914, що розташована на території Ковалівської селищної ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право власності на землю серії Р1 №667620;

- земельну ділянку площею 1,4197 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0004, що розташована на території Ковалівської селищної ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право власності на землю серії Р1 №667620;

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_6