Справа № 2035/1288/2012
Провадження 6/646/165/2016
ЧЕРВОНОЗАВОДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.16 року

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Салайчук С.М.,

за участю секретаря Сімоненко К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про заміну способу та порядку виконання рішення суду від 14.05.2012 року у справі №2035/1288/2012 (провадження № 2/2035/1074/2012) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа Київський відділ Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Київський відділ Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, про відшкодування збитків та витребування майна

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з вищевказаною заявою, якою просить замінити спосіб і порядок виконання рішення суду у справі № 2035/1288/2012 та замість витребування автомобілю ВАЗ 21099 просить стягнути з ОСОБА_2 кошти як вартість належного заявникові автомобілю на день, коли ОСОБА_2 порушив його право та не повернув автомобіль за першою його вимогою.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що 03.06.2004 року Київським ВДВС при примусовому виконанні за виконавчим листом №2-5809 від 08.05.2003 року, виданого Київським районним судом м. Харкова, без його присутності з місця його роботи був вилучений автомобіль ВАЗ 21099, 1996 р. випуску, 1997р. реєстрації, № двигуна 75. Та в присутності державного виконавця, міліції, понятих та інших свідків, автомобіль був поставлений на автомобільну стоянку розташовану за адресою: м. Харків, вул. Побідоносна, 60, та переданий на відповідальне зберігання представнику стягувача за виконавчим провадженням. 07.07.2005 року ВДВС Київського районного управління юстиції м. Харкова було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, за яким було арештовано його майно та вилучено автомобіль закінчено. Із вказаною постановою заявник та його представники зверталися звертатися до ОСОБА_2, щоб забрати належний йому на праві власності автомобіль, але ОСОБА_2 постійно відмовляв заявникові, у звязку з чим він та його представники неодноразово звертались до міліції. Крім того, ОСОБА_2 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова, а згодом до Червонозаводського районного суду м.Харкова з позовами про стягнення з заявника 12 тисяч гривень, за зберігання вищевказаного автомобілю, в той час коли офіційний прайс на його стоянці дорівнював лише 3 гривні на добу. В цих судових провадженнях ОСОБА_2 звертався до суду про накладання арешту на вказаний автомобіль. Постановою судового виконавця, було накладено арешт та передано ОСОБА_4 спірний автомобіль на його особисте відповідальне зберігання. Заявник неодноразово звертався з заявами про зняття арешту з його автомобілю чи передачу на відповідальне зберігання йому особисто. Однак вказані звернення залишились без задоволення. В той же час, рішеннями Дзержинського районного суду м. Харкова у справі №2-1860/2006 та рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 14.05.2012 у справі №2035/1288/2012 було постановлено витребувати у ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 автомобіль ВАЗ 21099 (державний номер НОМЕР_1). Так 02.10.2012 Червонозаводським районним судом міста Харкова було видано виконавчий лист за виконавчим провадженням ВП№41346558, щодо витребування у ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 автомобіля ВАЗ 21099 (державний номер НОМЕР_1). 29.10.2012 року вищевказаний виконавчий лист було предявлено до Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського управління юстиції.

Я зазначено в заяві, понад 10 років ОСОБА_2 утримував належний йому ВАЗ 21099 у себе на автостоянці під відкритим небом - дощем, сонцем, снігом, градом тощо, тому він майже впевнений, що автомобіль за цей час зіпсувався. На даний час достовірно невідомо місцезнаходження автомобілю. Актом державного виконавця зафіксовано, що автомобіль на автостоянці відсутній, а 23.03.2015 року державний виконавець виніс постанову про розшук вказаного автомобілю. У звязку з вищевикладеним, заявник вважає, що неправомірні дії ОСОБА_2 призвели до повного знищення його автомобілю та утруднення виконання вищевказаного рішення суду.

Сторони, для забезпечення явки в судове засідання яких судом вживались передбачені законом заходи, не зявились в судове засідання. Відкладення судового засідання не забезпечить дотримання 10-денного строку розгляду, встановленого ст.373 ЦПК України, з урахуванням справ, вже призначених до розгляду.

За таких обставин з метою дотримання розумних строків розгляду, заяву розглянуто за відсутності учасників, повідомлених про час та дату судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.05.2012 року у справі № 2035/1288/2012 було задоволено зустрічний позов ОСОБА_1 та витребувано у ОСОБА_2 на його користь автомобіль ВАЗ 21099, державний номер НОМЕР_1.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 25.07.2012 року вищевказане рішення суду першої інстанції було залишено без змін.

Крім того, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних а кримінальних справ від 22.04.2013 року рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.05.2012 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 25.07.1012 року було залишено без змін.

На підставі вищевказаного рішення суду від 14.05.2012 року Червонозаводським районним судом м. Харкова було видано виконавчий лист про витребування у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 автомобілю ВАЗ 21099, державний номер НОМЕР_1.

В рамках виконавчого провадження № 41346558, відкритого за вищевказаним виконавчим листом, виданим Червонозаводським районним судом м. Харкова 02.10.2012 року, державним виконавцем Дзержинського ВДВС ХМУЮ 23.03.2015 року було винесено постанову про розшук автомобілю ВАЗ 21099, державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до ста. 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

У частині першій статті 36 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Така ж норма міститься і в ст. 373 ЦПК України.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленого статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Таким чином, зміна способу виконання судового рішення з витребування майна (відновлення становища, яке існувало до порушення п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України) на стягнення його вартості (відшкодування майнової шкоди п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України) фактично змінить рішення суду по суті та змінить спосіб захисту, передбачений статтею 16 ЦК України, що є неприпустимим.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 25.11.2015р. №6-1829цс15.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про заміну способу та порядку виконання рішення суду від 14.05.2012 року у справі №2035/1288/2012 (провадження № 2/2035/1074/2012) залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя С.М. Салайчук