АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/169/16 Справа № 202/4993/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Марченко Н. Ю. Доповідач - Григорченко Е.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого: Григорченка Е.І.

Суддів колегії: Кочкової Н.О., Ткаченко І.Ю.

при секретарі Назаренко А.С.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про стягнення суми страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2015 року, де ставить питання про скасування рішення суду та ухвалити нове, яким частково задовольнити позовні вимоги, посилається на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2015 року - у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 січня 2013 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ОСОБА_4 був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами № 28-0199-РМ2-13-00038, предметом якого є страхування транспортного засобу марки «Volkswagen Polo», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно з розділом 2 частини 1 договору страхування вигодонабувачем за договором є ТОВ «Порше Мобіліті», а пп. 10.1.2 цього договору передбачено, що вигодонабувач має право на першочергове отримання страхового відшкодування (його частини).

При укладенні договору страхування сторони погодили в розділі 13 порядок визначення розміру страхового відшкодування по ризикам страхування транспортного засобу.

24 грудня 2014 року стався страховий випадок за участю застрахованого транспортного засобу, який в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримав пошкодження.

Відповідно до звіту № 3 експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку пошкодженого автомобіля від 8 січня 2015 року, сума збитку в результаті пошкодження автомобіля марки «Volkswagen Polo», реєстраційний номер НОМЕР_1, перевищує 70% вартості транспортного засобу.

Згідно з пунктом 13.4 договору страхування у випадку конструктивної загибелі транспортного засобу (якщо матеріальний збиток перевищує 70% дійсної вартості транспортного засобу, визначеної згідно з чинним законодавством України на момент настання страхового випадку) страховик приймає рішення стосовно розрахунку розміру страхового відшкодування за варіантами, передбаченими пп. 13.4.1 або 13.4.2 цього договору.

Страховиком було прийнято рішення про розрахунок страхового відшкодування за варіантом, визначеним пп. 13.4.2 договору страхування, за яким розмір страхового відшкодування склав 114099 грн. 83 коп. Вірність розрахунку страхового відшкодування в судовому засіданні позивачем не спростована.

7 квітня 2015 року ПАТ «СК «Українська страхова група» перерахувало на рахунок вигодонабувача ТОВ «Порше Мобіліті» суму страхового відшкодування в розмірі 114099,83 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 7004 від 07.04.2015 року.

Враховуючи встановлені обставини, вимоги законодавства, суд першої інстанції прийшов до висновку, що при укладенні договору страхування сторони визначили вигодонабувача - ТОВ «Порше Мобіліті», погодили порядок розрахунків суми страхового відшкодування, обчисленому відповідно до умов договору (пп. 13.4.2), тому відмовив у задоволенні позовних вимог.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку. Висновки суду підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями учасників процесу.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції, відповідно до ст. ст. 627, 638, 985, 979 ЦК України, ст. 3, 9, 20 Закону України «Про страхування», ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Приведені в апеляційній скарзі доводи, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що відповідач не прийняв рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, не можуть бути підставою для скасування або зміни рішення суду, оскільки, відповідно до п. 10.1.2 договору страхування відповідач прийняв рішення про перерахування страхового відшкодування вигодонабувачу ТОВ «Порше Мобіліті» /а.с. 70, 175-179/.

Посилання апелянта на те, що відповідач порушив ст.20 Закону України «Про страхування» та ст. 990 ЦК України, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки зазначені норми закону передбачають здійснення страхової виплати відповідно до умов договору, яка була виплачена, відповідно до п. 10.1.2 вигодонабувачу /а.с. 110, 111/.

Доводи апеляційної скарги, що розмір позовних вимог був більше ніж перераховані кошти вигодонабувачу, не можуть бути підставою для зміни рішення суду, оскільки відповідач, відповідно до п. 13.4.2. договору страхування, розрахував страхове відшкодування в розмірі 114099,83 грн., враховуючи звіт експертного автотоварознавчого дослідження, складеного на момент страхового випадку, ліміт відповідальності страховика за договором страхування, який складає 294 999,83 грн., вартість залишкову ТЗ в розмірі 180900 грн.( 294 999,83 грн. - 180900 грн.) /а.с. 82-106, 109/.

Приведені в апеляційній скарзі доводи щодо незгоди з визначеною відповідачем залишковою вартістю автомобіля, не можуть бути підставою для скасування або зміни рішення суду, оскільки страховик визначив вартість залишкову ТЗ, відповідно до п.13.4.2. договору страхування, на свій розсуд за допомогою інтернет ресурсу «АВТООНЛАЙН»/а.с. 109/.

Відповідач повідомив позивача про ринкову пропозицію(зобов'язальну пропозицію) та запропонував позивачу повідомити страховика про бажання(небажання) продати автомобіль, відповідно до наданої ринкової пропозиції /а.с. 108/.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, зазначені ним обставини.

Проте будь-які докази, які б підтверджували інший розмір залишкової вартісті автомобіля, ніж зазначено в зобов'язальній пропозиції, суду не надані.

Посилання апелянта на те, що відповідач повинен був повернути залишок вартості пошкодженого автомобіля, враховуючи суму відновлюваного ремонту в розмірі 370936,80 грн., яка визначена звітом №108 від 27.04.2015 року, не можуть бути підставою для скасування або зміни рішення суду, оскільки, в даному випадку, відповідно до п.13.4.1. договору страхування, страхувальник зобов'язаний зняти з обіку ТЗ та передати його страховику разом з свідоцтвом про реєстрацію ТЗ, сервісною книжкою, всіма комплектами ключів, брелками сигналізації тощо.

Докази, які б підтверджували виконання позивачем зазначених умов договору, не надано.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі, що договір укладений під впливом обману, тому відповідно до вимог ст. 230 ЦК України є незаконним, не можуть бути підставою для скасування або зміни рішення суду, враховуючи презумпцію правомірності правочину, який позивачем неоспорений.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки зводяться до іншої оцінки фактичних обставин справи, яка відрізняється від зробленої судом першої інстанції оцінки і висновків суду не спростовують.

Районний суд розглянув справу у відповідності із вимогами ст. ст. 10, 11 ЦПК України про змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, в межах заявлених вимог та на підставі наданих суду доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2015 року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий:

Судді: