У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом про визнання нерухомого майна об'єктом особистої приватної власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 04 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що з 24 квітня 2004 року по 01 вересня 2009 року перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, під час якого 15 листопада 2005 року ними був придбаний житловий будинок АДРЕСА_1, в якому вони були зареєстровані з 16 травня 2007 року.

Право власності на майно оформлено на ім'я відповідачки, оскільки придбане за її особисті кошти.

За період шлюбу, за сумісні кошти здійснено переобладнання будинку, а саме: побудовано мансардний поверх площею 67,3 кв.м, проведено капітальний ремонт всього житлового будинку, в результаті чого вартість об'єкту нерухомого майна було значно збільшена.

Оскільки переобладнання нерухомості не зареєстровані у встановленому законом порядку, у них виникло право власності лише на вартість робіт, будівельних матеріалів, конструктивних елементів, використаних під час здійснення такого поліпшення майна, у зв'язку з чим він має право на відшкодування Ѕ вартості здійснених поліпшень та самочинно збудованих споруд, а тому просив суд визнати поліпшення, переобладнання та самочинно збудовані споруди, здійснені у житловому будинку спільною сумісною власністю подружжя, стягнути з відповідачки на його користь Ѕ частини вартості здійснених поліпшень та самочинно збудованих споруд.

У червні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що будинок АДРЕСА_1 придбаний в період перебування у зареєстрованому шлюбі, проте за її особисті кошти, у зв'язку з чим вважає, що спірний будинок не належить до спільної сумісної власності майна подружжя, тому просила суд визнати вказане майно її особистою приватною власністю та стягнути з відповідача судовий збір.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2015 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 задоволено.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 задоволено.

Визнано що, будинок АДРЕСА_1, набутий за договором купівлі-продажу від 15.11.2005 року між ОСОБА_5, з одного боку, та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 - з другого, є об'єктом особистої приватної власності ОСОБА_5

Визнано об'єктом спільної сумісної власності сторін вартість будівельних матеріалів, конструктивних елементів, обладнання і робіт, які використані при здійсненні реконструкції і капітального ремонту житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 2078 від 20.05.2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 частину вартості будівельних матеріалів і робіт, які використані при здійсненні реконструкції і капітального ремонту житлового будинку АДРЕСА_1, у сумі 117 819 грн. 50 коп., а також 3 000 грн. вартості проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави 898 грн. 19 коп. судовогозбору.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 04 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції в частині визнання об'єктом спільної сумісної власності сторін вартість будівельних робіт, які використані при здійсненні реконструкції і капітального ремонту житлового будинку, скасовано.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 117 819 грн. 50 коп. змінено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 частину вартості будівельних матеріалів, конструктивних елементів, обладнання, які використані при здійсненні реконструкції і капітального ремонту житлового будинку АДРЕСА_1 в сумі 74 588 гривень.

В решті рішення суду першої інстанції до апеляційного суду не оскаржувалось, а тому не підлягає перегляду в касаційному порядку.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судоми норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання об'єктом спільної сумісної власності сторін вартість будівельних робіт, які використані при здійсненні реконструкції і капітального ремонту житлового будинку, апеляційний суд правильно зазначив, що такі вимоги розглянуті судом в порушення ст. 31 ЦПК України.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині вимог про стягнення вартості будівельних матеріалів, конструктивних елементів, обладнання, які використані при здійсненні реконструкції і капітального ремонту житлового будинку, апеляційний суд виходив з того, що нерухоме майно набуває статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації та з моменту державної реєстрації права власності і до цього об'єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки, відтак є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати на праві власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними, у зв'язку з чим дійшов правильного висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача вартості будівельних матеріалів, визначеної висновком судової будівельно-технічної експертизи від 20 травня 2015 року № 2078 без урахування вартості будівельних робіт.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 04 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун Л.М. Мазур