РІШЕННЯ

Іменем України

13 вересня 2016 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого - судді Кузь В.Я.

при секретарі - Янковській С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського філіалу Державного науково - дослідного та проектно - вишукувального інституту «НДІ проектреконструкція» за участю третьої особи на стороні відповідача Державного науково - дослідного та проектно - вишукувального інституту «НДІ проектреконструкція» про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні працівника та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд з позовом, в якому просить стягнути із відповідача належну їй, нараховану, проте не виплачену заробітну плату на день її звільнення, а також моральну шкоду, спричинену їй внаслідок невчасної виплати заробітної плати.

В судовому засіданні від 08 червня 2016 року, судом залучено в якості третьої особи на стороні відповідача - Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут " НДІ проектреконструкція", інтереси якого, відповідно до довіреності представляє - представник відповідача ОСОБА_2

13 вересня 2016 року представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги уточнив, просить стягнути із відповідача невиплачену, але нараховану заробітну плату, що на день звільнення позивача становить 6133,67 грн.. Також просить стягнути моральну шкоду у розмірі 3500 грн.

В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог покликається на те, що 04.01.2016 року, відповідно до наказу № 34-к, позивача було звільнено з посади головного бухгалтера Львівської філіалу ДП "ДНД та ПВІ "НДІ проектреконструкція" на підставі ст. 38 КЗпП України. Разом з тим, при звільненні їй не було виплачено заробітну плату за останні шість місяців роботи, що суперечить вимогам ч.1 ст. 47, ч.1 ст. 116 КЗпП України, у звязку з чим, позивач звернулася в суд та просить стягнути заборгованість їз відповідача.

Крім того, вважає, що такими своїми діями відповідач заподіяв їй моральну шкоду, що полягала у докладенні нею зайвих зусиль для організації свого усталеного повсякденного життя та життя родини, пошуків додаткових джерел для існування у звязку з відсутністю коштів на прожиття та позичання грошей і т.д.. На її думку, нанесені моральні страждання слід оцінити у 3500 грн.

В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним в позові, просить його задоволити з урахуванням нової довідки по картковому рахунку ОСОБА_1 за період з 01.03.2016 року по 06.04.2016 року та відповідно до якої, у цей період відповідачем було виплачено його довірительці частину заробітної плати в розмірі 4326,12 грн. Відтак, сума заборгованості становить 6133,67 грн. ( 10459, 79 грн. - 4326, 12 грн.). Просить позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовних вимог як у цілому, так і уточнених, не визнав, покликаючись на письмові заперечення відповідно до яких, вважає, що Львівський філіал ДП "ДНД та ПВІ "НДІ проектреконструкція"не є належним відповідачем у справі, оскільки відповідно до вимог ст. 95 ЦК України, філії не є юридичними особами, а відтак не несуть відповідальність за виплату заробітної плати. Крім того, трудові відносини укладено між позивачем та третьою особою, що має бути належним відповідачем у справі. Із цих підстав просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Додатково звернув увагу суду на необхіність залишення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди без розгляду , у зв"язку із несплатою судового збору, так як відповідно до Закону України " Про судовий збір" від 01.09.2015 року, від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, разом з тим, позивачем додатково заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди.

Будучи також представником третьої особи - ДП "НДІ проектрнеконструкція" - ОСОБА_3 від дачі пояснень та виступу в дебатах відмовився.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Судом встановлено, що згідно із реєстраційною катркою наказів, ОСОБА_1 звільнено з посади головного бухгалтера Львівської філії ДП "ДНД та ПВІ "НДІ проектреконструкція" на підставі ст. 38 КЗпП України. Таким наказом наказ № 34-к від 04 січня 2016 року. Тобто ОСОБА_1 звільнена наказом керівника Львівської філії ДП "ДНД та ПВІ "НДІ проектреконструкція" - ОСОБА_4 З даного документу також вбачається, що прийняте рішення не погоджувалося з керівником ДП "ДНД та ПВІ "НДІ проектреконструкція", а отже, повноваження прийняття на роботу та звільнення з роботи, юридичною особою - ДП "ДНД та ПВІ "НДІ проектреконструкція" покладено на філіал. За таких обставин, суд визнає філіал як уповноважений орган на вичнення дій від імені юримдичної особи ( ас. 7).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 47 КЗпП України, передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу.

Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

25.02.2016 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про проведення із нею розрахунку та виплати усіх належних сум на день звільнення, довідок про нараховану заробітну плату та дохід за останні шість місяців.

Відповідно до довіок про заробітну плату та підтвердження трудових відносин, такі видані за підписом керівництва ЛФ ДП " ДНД та ПВІ " НДІ проектреконструкція" ( ас.9 - 10).

Згідно довідок про кредиторську заборгованість № 35, № 36 та № 37 від 15 квітня 2016 року, № 40 від 19 квітня 2016 року, однозначно вказано, що Львівський філіал ДП "ДНД та ПВІ "НДІпроектреконструкція" станом на 04.01.2016 року, на 15.04.2016 року, має заборгованість перед позивачем та іншими особами, у тому числі й з урахуванням часткового погашення ( виплати) ( ас. 21 - 23, 25).

Відповідно до уточнених вимог, вбачається, що представник позивача уточнює їх поклдикаючись на вказані вище довідки виписку з карткового рахунку № НОМЕР_1. Із даних документів вбачається, що за період з 01.03.2016 року по 06.04.2016 року , відповідачем здійснено перерахунок коштів заборгованих по заробітній платі , а саме: 29.02.2016 року, 29.03.2016 року та 31.03.2016 року на загальну суму 4326,12 грн.

Також, судом встановлено та сторонами не оспорюється, що позивачу ОСОБА_1 належиться до виплати нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 6133,67 грн, які належить стягнути із відповідача.

Що стосується заперечень про неналежність відповідача у даній справі, яке у своїх міркуваннях та клопотаннях висловлює представник ОСОБА_5, покликаючись на те, що Львівська філія не є юридичною особою та не несе відповідальність по виплаті заробітної плати, то судом такі не примаються до уваги з огляду на наступне.

Суд також відхиляє правове тлумачення представника відповідача та третьої особи - ОСОБА_5 норм ст. 95 ЦК, ст.ст. 28, 33 ЦПК України, оскільки це не належить до компетенції останнього, а крім того, таке тлумачення не узгоджується з матеріалами справи та із змістом ст. ст. 1, 2 ЦПК України та відповідному " Положенню про Львівський філіал "ДП " ДНД та ПВІ " НДІ проектреконструкція".

Так, відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 серії БТ-1 № 2498504 та наказу № 34-к від 04.01.2016 року про припинення трудового договору, позивач перебувала у трудових відносинах із Львівськиим філіалом "ДП " ДНД та ПВІ " НДІ проектреконструкція" та була звільненою відповідно до наказу начальника філіалу без будь - яких погоджень.

Відповідно до п. 4.1, 4.6 Положень про Львівський філіал "ДП " ДНД та ПВІ " НДІ проектреконструкція", філіал є відокремленим підрозділом Інституту без права юридичної особи із самостійним балансом у зведеному балансі Інституту. Філіал не несе відповідальності за зобов"язаннями Інституту, а Інститут не несе відповідальності за зобов"язаннями філіалу, крім випадків передбачених законодавством.

Судом встановлено, що саме Львівськиий філіал "ДП " ДНД та ПВІ " НДІ проектреконструкція" здійсний здійснити виплату заробітної плати .

Даний висновок суду узгоджується із вказаним вище Положенням про філіал та не суперечить вимогам ч. 3 ст. 95 ЦК України на котру покликається представник відповідача та третьої особи. Зокрема вказана норма закону не перешкоджає і не забороняє філіалу (філії) бути відповідачем як структурному підрозділу юридичної особи, оскільки згідн Положення про філіал, ДП " ДНД та ПВІ " НДІ проектреконструкція" наділила філіал відповідними цивільними правами та обовязками, що й підтверджується сукупністю матеріалів справи та не спростовано стороною відповідача.

Суд вважає безпідставними клопотання представника відповідача та третьої особи ОСОБА_5 у якому він покликається на вимоги ст. 33 ЦПК України, і зокрема на заміну відповідача, оскільки дана норма закону не предбачає такого права за відповідачем. У той же час, таким правом наділений позивач, представник якого у категоричному порядку заперечує будь - які претензії до ДП " ДНД та ПВІ " НДІ проектреконструкція".

З огляду на викладене, є беззаперечним факт, що Львівська філія "ДП " ДНД та ПВІ " НДІ проектреконструкція " є належним відповідачем у справі.

При цьому, суд приймає зауваження представника ОСОБА_5, що Львівськиий філіал "ДП " ДНД та ПВІ " НДІ проектреконструкція" не є юридичною особою в за загальним правилом та в розумінні ст. 91 ЦК України, зважаючи, що у даному випадку Львівськиий філіал "ДП " ДНД та ПВІ " НДІ проектреконструкція" має цивільну правоздатність та відповідальність перед позивачем, як фізичної особи, в силу п. п. 4.1, 4.6 Положень про Львівський філіал "ДП " ДНД та ПВІ " НДІ проектреконструкція. Такий висновок також підтверджується довіреністю "ДП " ДНД та ПВІ " НДІ проектреконструкція" згідно якої ОСОБА_5 наділений представницькими повноваженнями з правом представляти Інститут "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ", які стосуються діяльності Львівського філіалу (ас. 51).

Вирішуючи даний спір та враховуючи позицію представника ОСОБА_5, суд вважає доцільним звернутися до ст.11 ЦПК України, відповідно до якої, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

При цьому, суд з урахуванням норм національного права, яке регулює дані спірні правовідносини виходить з вимог ст. 55 Конституції України, та ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» згідно з якою, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і

безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно зі ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відтак, право позивача на вчасне отримання нарахованої але не виплаченої заробітної плати підлягає судовому захисту, вирішення якого, суд здійснює у відповідності та з урахуванням положень ст. 8 ЦПК України.

Вирішуючи питання позовних вимог позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 3500 грн., то така підлягає до часткового задоволення.

Так, в обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди, позивач та її представник покликаються лише на те, що неправомірними діями відповідача відносно порушень трудового законодавства їй була завдана моральна шкода, яку вона оцінює у 3500 грн.

У той же час, статтею 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, коли порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

У відповідності до ст.23 ЦК України, а також постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, із знищенням чи пошкодженням її майна, у душевних стражданнях, які особа перенесла у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім'ї.

Оцінюючи відносини, що склалися між сторонами, суд приходить до висновку, що бьездіяльністю, яка полягала у несвоєчасній виплаті заробітної плати, повна сума якої не виплачена й на даний час, відповідачем заподіяно моральної шкоди ОСОБА_1. Моральна шкода полягає у порушенні прав позивача, що спричиняє їй моральниі страждання у тому числі й тратити час на захист свого права шляхом звернення до суду.

Проте, оцінючи розмір моральної шкоди, суд вважає таку значно меншою ніж заявлено у позові, оскільки позивачем та її представником не доведено обєм страждань, на які вони покликаються, а крім того, розмір недоплачених коштів є неспіврозмірним із заявленою моральною шкодою.

Що стосується клопотання представника відповідача з покликанням на п. 8 ч.1 ст. 207 ЦПК України, про залишення без розгляду позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, то у задоволенні такого слід відмовити, оскільки судом відкрито провадження у справі з урахуванням норм матеріального та процесуального права. Ухвала про відкриття провадження набрала законної сили.

Крім того, звернутися до суду із заявою про залишення позову без розгляду, законодавець надав виключно позивачу, а отже відповідач чи третя особа не вправі звертатися до суду з подібними клопотаннями, а вказані застереження суд прийняв до уваги.

При цьому, суд вважає також безпідставними твердження представника відповідача та третьої сторони на обовязковість сплати судового збору, оскільки відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від 01.09.2015 року, від сплати судового збору звільняються - позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Відтак, вимога про стягнення моральної шкоди в даній справі випливає із трудових правовідносин.

Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України, суд присуджує з відповідача судовий збір в дохід держави пропорційно до задоволених вимог, за виключенням випадку, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору. В судовому засіданні таких підстав для звільнення не встановлено.

Вирішуючи даний спір, суд також виходить з вимог ст. ст. 10, 60 та ст. 61 ЦПК України, у звязку з чим не досліджує розмір заборгованості по заробітній платі, який сторонами визнається.

На підставі наведеного, керуючись ст.115 КЗпП України, ст.34 Закону України Про оплату праці , ст.ст.1, 3,8, 10, 57-61, 88, 208-210, 212- 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Уточнені позовні вимоги задоволити частково.

Стягнути з Львівського філіалу Державного науково - дослідного та проектно - вишукувального інституту «НДІ проект реконструкція» розрахунковий рахунок № 7, МФО 38085, в ПАТ «ОСОБА_6 Аваль» Інд. Под.. № 54 на користь ОСОБА_1 ( ідентифікаційний код № НОМЕР_2) заборгованість по заробітній платі не виплачені при звільненні в сумі 6133 (шість тисяч сто тридцять три) грн. 67 коп.

Стягнути з Львівського філіалу Державного науково - дослідного та проектно - вишукувального інституту «НДІ проект реконструкція» розрахунковий рахунок № 7, МФО 38085, в ПАТ «ОСОБА_6 Аваль» Інд. Под.. № 54 на користь ОСОБА_1 ( ідентифікаційний код № НОМЕР_2) моральну шкоду завдану несвоєчасною виплатою заробітної плати в розмірі 1500 ( одну тисячу пятсот) грн. 00 коп.

В решті позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди відмовити за недоведеністю таких.

Стягнути з Львівського філіалу Державного науково - дослідного та проектно - вишукувального інституту «НДІ проект реконструкція» розрахунковий рахунок № 7, МФО 38085, в ПАТ «ОСОБА_6 Аваль» Інд. Под.. № 54 на користь держави судовий збір з розгляду даної справи в розмірі 1102 (одну тисячу сто дві) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його ухвалення , шляхом подачі через суд першої інстанції.

Суддя В. Кузь