Номер провадження: 22-ц/785/188/16
Головуючий у першій інстанції Гуревський В. К.
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Суворова В.О., Артеменка І.А.

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк», Фірма «Б-Проект», третя особа - Національний банк України про визнання кредитного договору недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ПАТ «Марфін Банк», Фірма «Б-Проект», третя особа - Національний банк України про визнання кредитного договору недійсним посилаючись на те, що 20 червня 2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк» (зараз - ПАТ «Марфін Банк») та Фірмою «Б-Проект» у вигляді ТОВ укладено кредитний договір №2813/OF, та до умов кредитного договору в редакції додаткової угоди №3 від 20 липня 2012 року, за умовами якого Банк надав Фірмі «Б-Проект» у вигляді ТОВ до 20 січня 2017 року грошові кошти в сумі 6114684,47 гривень із цільовим використанням: на придбання поліграфічного обладнання згідно Контракту на постачання поліграфічного обладнання №568 від 23 квітня 2008 року у сумі 392286,70 доларів США і на оплату страхових платежів у сумі 9054,0 доларів США, а відповідач зобов'язався сплачувати мінімальні платежі, встановлені договором, згідно графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом щомісячними фіксованими платежами.

Відповідно до п. 1.3.2 позичальник, з урахуванням п. п. 1.1, 5.2, 5.2.1 цього договору, сплачує Банку відсотки за користування кредитом в наступних розмірах: - 12,9% річних за фактичний період користування кредитними коштами (з розрахунку 360 календарних днів у році) від фактичної суми заборгованості за основним боргом за кредитом по траншах у доларах США; - 15,0% річних за фактичний період користування кредитними коштами (з розрахунку 360 календарних днів у році) від фактичної суми заборгованості основним боргом за кредитом по траншах у національній валюті України. Позичальник відповідно до п. 3.2.12 повинен повернути кредит у термін передбачений п. 1.1 кредитного договору відповідно до встановленого графіку.

В забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, а також відшкодування збитків, пов'язаних із порушенням умов кредитного договору, згідно кредитного договору, банк укладає в день укладення цього договору з ОСОБА_2 договір поруки № 4344-СО від 20 червня 2008 року, за яким поручитель зобов'язується перед Банком відповідати за виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором з усіма додатковими угодами до нього.

А також Банк і Фірма «Б-Проект» у вигляді ТОВ уклали договір застави від 20 червня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Муль Н.С., зареєстрований в реєстрі за №751 з наступними змінами та договір застави від 24 грудня 2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Муль Н.С., зареєстрований в реєстрі за №1364 з наступними змінами.

У зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконував, станом на 17 червня 2013 року виникла прострочена заборгованість за кредитним договором на загальну суму 3105760,80 грн. Єдиним законним засобом платежу, який застосовується при проведенні розрахунків між резидентами на території України є гривня. Надання та одержання кредиту в іноземній валюті, використання іноземної валюти, як засобу платежу можливо при дотриманні суб'єктами господарських відносин імперативних вимог законодавства, щодо одержання відповідної індивідуальної ліцензії. Грошові зобов'язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб'єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства, положення, щодо обов'язкового вираження зобов'язань в грошовій одиниці України (гривні) також передбачені статтею 524 Цивільного кодексу України.

Крім того, на день укладання кредитного договору іноземний курс валюти становив 1 USD = 4,85 грн., та на сьогоднішній день становить 1 USD = 12,83 грн. (За даними НБУ). Отже, існує істотна зміна становища, щодо виконання боргових зобов'язань за кредитним договором. Тобто з підвищенням курсу іноземної валюти, сума боргу значно зросла, яку позивачу необхідно сплачувати, в зв'язку із чим значно погіршився його фінансовий стан. Отже, подальше виконання кредитного договору на умовах, що діють на даний час з порушенням одного із принципів цивільно-правових відносин, які закріплені у статті 3 Цивільного кодексу України - принципу справедливості. Такі умови кредитного договору є несправедливими, так, як всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договорених прав та обов'язків на шкоду поручителя. Несправедливістю є, зокрема, умови кредитного договору в частині надання кредиту в доларах США, що передбачає згідно умов кредитного договору у випадку погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом у доларах США, що є способом зловживання правом, коли всі ризики знецінення національної валюти України шляхом порушення вимог закону Банк покладає, виключно на позичальника, поручителя за кредитним договором, що є грубим порушенням частини 3 статті 13 Цивільного кодексу України. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду в тому числі поручителя.

ОСОБА_2. зменшив позовні вимоги та просив визнати недійсним договір №2813/OF від 20 червня 2008 року з наступними змінами, укладений між ВАТ «МТБ та Фірмою «Б-Проект» у вигляді ТОВ, а також судові витрати покласти на ПАТ «Марфін Банк»

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2014 року позовну заяву ОСОБА_2 до ПАТ «Марфін Банк», Фірма «Б-Проект», третя особа: Національний банк України, в частині визнання договору поруки недійсним - залишено без розгляду та продовжено провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Марфін Банк», Фірма «Б-Проект», третя особа: Національний банк України, в частині визнання кредитного договору недійсним.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2015 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 суд обґрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що 20 червня 2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк», та Фірмою «Б - Проект» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю було укладено кредитний договір №2813/ОР.

Відповідно до умов кредитного договору (в редакції на момент укладання) не поновлювана кредитна лінія була визначена сумою 401340,70 доларів США.

Згідно із умовами додаткової угоди № 2 від 24 грудня 2009 року до кредитного договору №2813/ОР від 20 червня 2008 року п. 1.1. кредитного договору було викладено у новій редакції, а саме: «Банк зобов'язується надати позичальнику кредит у вигляді не поновлюваної мультивалютної кредитної лінії на суму 6114684,47 гривень...», крім цього відповідно до п. 1 додаткової угоди на день укладання цієї додаткової угоди заборгованість позичальника по кредиту за кредитним договором становила 313732,80 дол. США, таким чином, щоб провести конвертування кредиту з доларів США у гривню були проведені наступні дії: укладено додаткову угоду до кредитного договору, позичальнику видана сума в гривні, що дорівнює еквівалент заборгованості в валюті 2502019,08 грн., сума комісії 0,5% від еквівалента заборгованості - 12510,10 грн. та сума внеску в пенсійний фонд 0,5% від еквівалента заборгованості - 12510,10 грн., що разом становлять 2527039,28 грн..

Таким чином валютою у зобов'язанні та виконання зобов'язання з моменту укладання додаткової угоди № 2 від 24 грудня 2009 року до кредитного договору №2813/ОР від 20 червня 2008 року - є національна валюта України - гривня.

Відповідно до умов кредитного договору в редакції додаткової угоди № 3 від 20 липня 2012 року, за умовами якого Банк надав Фірмі «Б-Проект» у вигляді ТОВ до 20 січня 2017 року грошові кошти в сумі 6114684,47 грн. із цільовим використанням: на придбання поліграфічного обладнання згідно контракту на постачання поліграфічного обладнання № 568 від 23 квітня 2008 року у сумі 392286,70 доларів США і на оплату страхових платежів у сумі 9054,0 доларів США, а відповідач зобов'язався сплачувати мінімальні платежі, встановлені договором, згідно графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом щомісячними фіксованими платежами.

Відповідно до п. 1.3.2 позичальник, з урахуванням п. п. 1.1, 5.2, 5.2.1 цього договору, сплачує Банку відсотки за користування Кредитом в наступних розмірах: - 12,9 % (дванадцять цілих дев'ять десятих відсотка) річних за фактичний період користування кредитними коштами (з розрахунку 360 календарних днів у році) від фактичної суми заборгованості за основним боргом за кредитом по траншах у доларах США; - 15,0% (п'ятнадцять відсотків) річних за фактичний період користування кредитними коштами (з розрахунку 360 календарних днів у році) від фактичної суми

заборгованості основним боргом за кредитом по траншах у національній валюті України. Позичальник відповідно до п. 3.2.12 повинен повернути кредит у термін передбачений п. 1.1 кредитного договору відповідно до встановленого графіку.

В забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, а також відшкодування збитків, пов'язаних із порушенням умов кредитного договору, згідно кредитного договору, банк укладає в день укладення цього договору з ОСОБА_2 договір поруки № 4344-СО від 20 червня 2008 року, за яким поручитель зобов'язується перед Банком відповідати за виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором з усіма додатковими угодами до нього.

А також Банк і Фірма «Б - ПРОЕКТ» у вигляді ТОВ уклали договір застави від 20 червня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Муль Н.С., зареєстрований в реєстрі за №751 з наступними змінами та договір застави від 24 грудня 2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Муль Н.С., зареєстрований в реєстрі за №1364 з наступними змінами.

У зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконував, станом на 17 червня 2013 року виникла прострочена заборгованість за кредитним договором на загальну суму 3105760,80 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 2190252,10 грн.; заборгованість за відсотками - 700139,36 грн.; прострочена заборгованість за відсотками 102200,20 грн.; пеня - 113169,14 грн.

Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, а відповідно до ч. 2 цієї статті поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Щодо відсутності у банку індивідуальної ліцензії на здійснення валютних операцій, на що посилається ОСОБА_2, то відповідно до п. 10, 11 Постанови № 5 від 30 березня 2012 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства про вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання).

Щодо вимог підпункту "в" пункту 4 статті 5 цього Декрету, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії Національного банку України на здійснення операцій щодо надання та одержання резидентами кредитів у іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то, оскільки на цей час законодавством України не встановлено термінів і сум кредитів у іноземній валюті як критеріїв їх віднесення до сфери дії режиму індивідуального ліцензування, ця норма не може застосовуватись судами.

У разі виникнення спору щодо отримання сторонами кредитного договору індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави (підпункт "г" пункту 4 статті 5 Декрету про валютне регулювання) суд має виходити з того, що Національним банком України на виконання положень статті 11 цього Декрету, статті 44 Закону України "Про Національний банк України" в межах своїх повноважень прийнято Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затверджене постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року № 1429/10028). Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, або генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій).

У зв'язку з наведеним суди повинні виходити з того, що надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що висновок суду щодо відсутності належних доказів в підтвердження вимог позивача є обґрунтованим, оскільки таких доказів в матеріалах справи не існує.

Районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на укладення кредитного договору недієздатною особою без необхідної ліцензії у ПАТ «Марфін-Банк», використання іноземної валюти на території України без індивідуальної ліцензії НБУ як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: В.О. Суворов

І.А. Артеменко