АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 668/6404/15-ц Головуючий в І інстанції Гаврилов Д.В. Номер провадження 22-ц/791/832/16 Доповідач: Стародубець М.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«24» березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоСтародубця М.П.
суддів:Воронцової Л.П.,
Ігнатенко П.Я.,
секретарПісоцька Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6, на ухвалу Суворовського районного суду м.Херсона від «04» лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, в процесі розгляду якого представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про забезпечення доказів, в якій просив покласти на позивача обов'язок забезпечити збереження складових частин транспортного засобу згідно наведеному ним переліку до набрання чинності рішення суду в цій справі та заборони останньому вчиняти будь-які дії, що можуть призвести до втрати або псування вказаних ним складових частин транспортного засобу Volkswagen Sharan, реєстраційний номер НОМЕР_1, посилаючись на те, що у випадку відшкодування потерпілому матеріальної шкоди у визначеному судом розмірі він може їх знищити чи вчинити дії, пов'язані із знеціненням їх вартості.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Херсона від 04 квітня 2016 року суд відмовив у задоволенні заяви.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, діючи в інтересах відповідача ОСОБА_6, просить її скасувати та постановити нову, якою задовольнити подану ним заяву, посилаючись на те, що суд першої інстанції хибно витлумачив норми процесуального законодавства й постановив у зв'язку з цим помилкову ухвалу.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, і осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника відповідача про забезпечення доказів, суд першої інстанції виходив із того, що певні частини пошкодженого автотранспортного засобу позивача не є доказами в розумінні ст.ст. 57, 58 ЦПК України, а заборона останньому вимагати будь-які дії, що можуть привести до втрати або псування цих складових частин транспортного засобу, не є заходами забезпечення доказів.

Однак, з такими висновками суду, які не ґрунтуються на положеннях процесуального законодавства, колегія суддів погодитись не може й вважає за необхідне ухвалу суду скасувати виходячи з наступного.

Поняття доказів розкрито в ч.1 ст. 57 ЦПК України, відповідно до якої це відомості про факти, що цікавлять суд, на підставі яких він встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, однією з яких є відповідач, та інших обставин, що мають значення для справи.

Визначення речових доказів наведено у статті 65 цього ж Кодексу, відповідно до положень якої, речовими доказами є предмети матеріального світу, що містять інформацію про обставини, які мають значення для справи.

Цивільне процесуальне законодавство передбачає приблизний перелік способів забезпечення доказів, право вибору якого визначається за клопотанням зацікавленої в цьому особи, який повинен сприяти захисту його інтересів й належному виконанню ухваленого в справі по суті спору рішення.

Обраний відповідачем ОСОБА_6 спосіб забезпечення доказів у вигляді покладання на потерпілого як власника пошкодженого автотранспортного засобу збереження його складових частин до моменту набрання законної сили рішення суду у даній справі, а також заборони йому вчиняти будь-які дії, що можуть привести до втрати або псування цих складових частин автомобіля не суперечать закону й при проведенні судової автотехнічної експертизи, на чому наполягає заявник, на думку колегії суддів, є доречним та правильним.

Предметом позову є відшкодування потерпілому шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, наслідком якої сталося пошкодження належного йому автотранспортного засобу.

За наданим позивачем в якості доказу розміру цієї шкоди у вигляді звіту спеціаліста про оцінку автотранспортного засобу від 04.02.2015 року його відновлення є економічно недоцільним. Матеріальний збиток у зв'язку з цим визначається у розмірі його ринкової вартості.

За таких обставин у випадку повного відшкодування матеріальної шкоди потерпілому, з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, автотранспортний засіб, який не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, повинен бути переданий останньому.

В даному випадку заподіювач шкоди своєю заявою про забезпечення доказів реалізує своє право й обмежити його в цьому правових підстав немає.

Місцевий суд формально підійшов до підставно порушеного заявником питання, не розібрався в його суті й відповідності засадам цивільного процесуального законодавства та постановив у зв'язку з цим невмотивовану і помилкову ухвалу, яка підлягає скасуванню з постановленням нової з наведених вище підстав.

Заява представника відповідача про забезпечення доказів свідчить про вимогу заподіювача шкоди вирішити питання щодо повернення йому пошкодженого автотранспорту з усіма його складовими або зменшення розміру регресного зобов'язання на їх вартість.

Керуючись ст. 133, 135, 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6, задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного суду м.Херсона від 04 лютого 2016 року скасувати і постановити нову.

Заяву ОСОБА_5 про забезпечення доказів задовольнити.

Покласти на ОСОБА_7 обов'язок забезпечити збереження складової частини транспортного засобу Volkswagen, реєстраційний НОМЕР_1, а саме:

-облицювання переднього бампера (0283);

-накладки переднього бампера ліва (0311) і права (0312);

-направляючіх переднью бампера ліва (0342) і права (0344);

-кришки передньої (капот) (0471);

-блок-фари передньої лівої (0561) і правої (0562);

-підкрилку переднього лівого (0841) і переднього правого (0842);

-передньої замикаючої балки (0930);

-колісної арки передньої лівої (1161);

-лонжерона переднього лівого (1207);

-накладки передньої лівої лонжерона (1275);

-захисної планки лівої облицювання водяного короба (1417);

-водяного бачка (1436);

-кріплення рами подушки безпеки (4322);

- конденсатора кондіцеонеру (4465);

-контактного кільця рульового колесу;

-блоку управління подушками безпеки (7440);

-радіатора охолодження двигуна внутрішнього згорання (7761);

-облицювання двигуна (8237);

-кріплення правої підвіски двигуна (8621);

-охолоджувача надувача повітря (8740),

до моменту набрання законної сили рішення суду у даній справі.

Заборонити ОСОБА_7 вчиняти будь-які дії, що можуть привести до втрати та/або псування вищевказаних складових частин транспортного засобу Volkswagen, реєстраційний НОМЕР_1.

Попередити ОСОБА_7 про відповідальність за не виконання цієї ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий М.П. Стародубець

Судді: Л.П. Воронцова

П.Я. Ігнатенко