Справа № 303/1015/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 червня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Кожух О.А., Леска В.В.

за участю секретаря Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 03 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Мукачівська міська державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Мукачівського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин.

Позов обґрунтовано тим, що він народився 25.06.1989 року. Його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4, однак батьки не перебували в шлюбі, а тому запис про батька вчинено на підставі ч.2 ст. 55 КпШС України. 14.11.2015 року ОСОБА_4 помер, внаслідок чого відкрилася спадщина на належне йому нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1. З метою оформлення спадщини він звернувся до відділу ДРАЦС по м.Мукчаево щодо внесення змін до його актового запису про народження, а саме записати батьком ОСОБА_4, однак йому було відмовлено через те, що останній помер.

Встановлення даного факту йому потрібно для прийняття спадщини, що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 03 березня 2016 року в задоволенні даного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зокрема зазначає, що ним надано докази того, що ОСОБА_4 Й,Й, є його біологічним батьком. Вказує, що суд, в порушення ч.4 ст. 174 ЦПК України, не постановив ухвали про відмову у визнанні позову відповідачем, як і не вказав права яких саме осіб таке визнання порушує.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1, 2 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 народився 25.06.1989 року. Згідно свідоцтва про народження батьками позивача записано ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про що зроблено актовий запис за №766 (а.с.13).

14.11.2015 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено ту обставину, що запису про його батька у свідоцтві про народження зроблено зі слів матері. Також суд послався на необхідність встановлення інших можливих спадкоємців ОСОБА_4 та перевірку таких обставин, однак позивачем жодних клопотань, в тому числі про витребування спадкової справи не надано.

Однак з такими висновками суду першої інстанції щодо підстав для відмови в задоволенні позову не може повністю погодитися колегія суддів зважаючи на наступне.

Судом вірно вказано про необхідність встановлення можливих спадкоємців померлого ОСОБА_4 Зважаючи на те, що вимогу про встановлення факту родинних відносин ОСОБА_2 предявив з метою оформлення спадкових прав за ОСОБА_4 слід обовязково встановити коло всіх інших його спадкоємців, адже ці особи обовязково повинні залучатися як відповідачі по справі, оскільки рішення може вплинути на їх права. Вивчення спадкової справи за померлим в таких випадках є необхідним, спадкова ж справа в суді першої інстанції не досліджувалася.

Під час розгляду справи в апеляційній інстанції, представником позивача подано клопотання про витребування доказів, в тому числі й спадкової справи, яке було апеляційним судом задоволено. З копії спадкової справи за померлим ОСОБА_4 вбачається, що спадщину за ним прийняла ОСОБА_5, а відтак саме дана особа повинна бути відповідачем по справі. Зазначене свідчить про те, що позов предявлено до неналежного відповідача, що є підставою для відмови в його задоволенні. І саме з даних підстав слід відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2

Щодо неприйняття судом визнання позову відповідачем ОСОБА_3, то такий висновок ґрунтується на приписах ст. 174 ЦПК України, адже це може порушити права інших осіб, а саме можливих спадкоємців померлого ОСОБА_4 Хоча судом конкретно і не зазначено права яких саме осіб може порушити прийняття визнання позову, однак те, що такими особами є можливі спадкоємці померлого, логічно слідує із структури рішення абзац мотивувальної частини стосовно неприйняття визнання відповідачем позову слідує відразу після абзацу із зазначенням щодо необхідності встановлення всіх можливих спадкоємців. При цьому ст. 174 ЦПК України не вимагає постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову у вигляді окремого письмового документу. Відповідна мотивація може бути наведена у самому тексті рішення по суті вимог, що судом і було зроблено. Вказане свідчить про відсутність порушення судом приписів ст. 174 ЦПК України під час розгляду даної справи.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині правового обґрунтування підстав для відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 03 березня 2016 року змінити в частині правового обґрунтування , а резолютивну частину рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Cуддя-доповідач

Судді