Ухвала

іменем україни

8 лютого 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Львівської області від

25 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3, яка діє у власних інтересах та інтересах ОСОБА_4, до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування приміщеннями квартири та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції, про припинення права власності, визнання права власності та стягнення компенсації,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2013 року ОСОБА_3, яка діє у власних інтересах та інтересах ОСОБА_4, звернулась до суду з позовом про встановлення порядку користування приміщеннями квартири.

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом про припинення права власності, визнання права власності та стягнення компенсації.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 28 вересня

2015 року в позові ОСОБА_3, яка діє у власних інтересах та інтересах

ОСОБА_4, відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

Припинено право ОСОБА_3 на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1, що знаходиться у спільній частковій власності.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частку квартири

№ 135 за вказаною адресою.

У відповідності до визначеної у звіті про незалежну оцінку майна вартості квартири № 135 за вказаною адресою у розмірі 512 425 грн, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості

1/6 частки квартири № 135 за вказаною адресою у розмірі 85 404 грн.

Залишено 1/3 частку квартири № 135 за вказаною адресою у власності ОСОБА_4

Зобов'язано реєстраційну службу Львівського міського управління юстиції зареєструвати 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 25 грудня

2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3, яка діє у власних інтересах та інтересах ОСОБА_4, задоволено частково.

Виділено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користування кімнати, які позначені на плані квартири АДРЕСА_1, цифрами 5 і 6 площею 12.70 кв.м і 8.20 кв.м, лоджію

8 площею 1.2 кв.м, та виділено ОСОБА_2 в користування у цій квартирі кімнату, яка позначена на плані цифрою 7 площею 17,4 кв.м, лоджію під літерою 9 площею 1.8 кв.м.

Залишено у спільному користуванні учасників спільної часткової власності (ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2) кухню площею 6.90 кв.м, ванну кімнату площею 2.30 кв.м, вбиральню площею 1.20 кв.м і коридор

1.90 кв.м, які позначені на плані квартири цифрами 4, 2, 3, 1.

В задоволенні позовних вимог про встановлення нових часток права власності на квартиру відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Зобов'язано повернути ОСОБА_2 85 404,17 грн, сплачених згідно квитанції від 24 вересня 2015 року № 290.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд першої інстанції виходив з того, що частка спірної квартири

№ 135 за вказаною адресою, яка належить ОСОБА_3, є незначною і виділити в натурі її неможливо, доказів про можливість виділення ОСОБА_3 чи іншим учасникам спільної часткової власності відокремлених частин спірної квартири з самостійним виходом не надано, а оскільки не доведено можливість поділу квартири з виділенням останній у користування кімнат, позначених на плані квартири цифрами 5 і 6 та лоджії, відмовив у позові ОСОБА_3

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_2, суд першої інстанції зазначив, що вбачає наявність підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, для припинення права ОСОБА_3 на її частку у спірній квартирі.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та відмову у задоволенні позову ОСОБА_2, оскільки предметом судового розгляду за первісним позовом була можливість виділу позивачу та її дочці у користування в квартирі

вказаних нею приміщень і 1/2 частки квартири, яка належить ОСОБА_3 з дочкою (ОСОБА_4), становить 31,65 кв.м, а інша 1/2 частка квартири - ОСОБА_2, доказів про наявність у власності позивача іншого житла відповідачем не спростовано, а виплата 85 404 грн вартості 1/6 спірної квартири не дасть можливості придбати ОСОБА_3 інше житло, чим буде завдана істотна шкода її інтересам, тому судом обґрунтовано визначено порядок користування квартирою № 135 за вказаною адресою, з урахуванням правової позиції визначеної у постанові Верховного Суду України від

15 травня 2013 року у справі за № 6-37цс13.

Із поданої касаційної скарги та змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки суду не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до

оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу

ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати

або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в

рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за

позовом ОСОБА_3, яка діє у власних інтересах та інтересах ОСОБА_4, до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування приміщеннями квартири та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції, про припинення права власності, визнання права власності та стягнення компенсації, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Львівської області від 25 грудня 2015 року.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О. Дьоміна