АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

13 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Лапчевської О.Ф.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2016 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2015 року позивач - Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк», Банк) звернувся до суду з позовом та просив стягнути заборгованість за кредитними договорами у розмірі 145 839,85 доларів США з боржника ОСОБА_1, з боржника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2, з боржника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_3

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2016 року позов задоволено частково та стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 27.05.2008 № 014-2008-1675 у сумі 112 931,02 доларів США та заборгованість за кредитним договором від 27.05.2008 № 014-2008-1676 у сумі 32 908,80 доларів США та судовий збір у сумі 3 654 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права без повного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд, ухвалюючи рішення про солідарне стягнення заборгованості одночасно з позичальника та обох поручителів, не взяв до уваги тієї обставини, що між Банком та поручителями укладалися з кожним окремо договори поруки та діючим законодавством не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою.

Судом також не взято до уваги, що умови договору щодо видачі кредиту в іноземній валюті та зобов'язання погашати кредит в іноземній валюті є несправедливимитасуперечить принципам розумності та добросовісності та є наслідком дисбалансудоговірних прав та обов'язків на шкоду позичальника.

Вказувала на те, що зазначення судом в резолютивній частині рішення про стягнення заборгованості в іноземній валюті без визначення грошового еквівалента в гривні є незаконним та суперечить положенням статті 99 Конституції України

За вказаних обставин просила скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2016 року та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач - ПАТ «Універсал Банк» в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Суд неодноразово належним чином повідомляв ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи. Повістки направлялися на адресу, зазначену у позовній заяві та апеляційній скарзі. В судове засідання відповідачі не з'являлися.

Крім того, відомості про час та місце розгляду справи опубліковані на офіційному сайті Апеляційного суду міста Києва.

Згідно зворотного поштового повідомлення ОСОБА_2 за вказаною у позовній заяві адресою не проживає. Заяви до суду про зміну місця проживання або місцезнаходження не надавала, а тому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України вважається такою, що належним чином повідомлена.

ОСОБА_1 не цікавилася справою, з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталася, а згідно практики Європейського суду з прав людини особа, яка подала апеляційну скаргу повинна цікавитися ходом справи.

За таких обставин та у відповідності до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явилися в судове засідання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялись у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 27 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (далі - ВАТ «Універсал Банк», Банк), правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 014-2008-1675, за умовами пункту 1.1. якого Банк зобов'язався надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 109 000 доларів США, а позичальник в свою чергу зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 12,45% в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором.

Пунктом 1.1.1 Договору передбачено, що за користування коштами понад встановлений строк (або термін погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 37,35%. Розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені даним договором терміни сплати щомісячних платежів застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника.

Пунктом 1.2 Договору визначено строк кредитування за договором з дати надання кредиту позичальнику по 30 травня 2038 року включно.

27.05.2008 між Банком та ОСОБА_1 було погоджено Додаток № 1 до кредитного договору від 27.05.2008 № 014-2008-1675, яким встановлено Перелік та вартість послуг, що надаються кредитором та третіми особами і пов'язані з отриманням та обслуговуванням кредиту. Додатком № 2 від 27.05.2008 затверджено Графік платежів, який є невід'ємною частиною кредитного договору.

Між Банком та позичальником було укладено ряд Додаткових угод до кредитного договору № 014-2008-1675 від 27.05.2008, а саме10 березня 2009 року, 01 квітня 2009 року, 10 жовтня 2010 року, 21 жовтня 2010 року, відповідно до яких змінювався розмір відсоткової ставки за користування кредитом.

27 травня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 014-2008-1676, за умовами пункту 1.1. якого Банк зобов'язався надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 34 000 доларів США, а позичальник в свою чергу зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 13,45% в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором.

Пунктом 1.1.1 Договору передбачено, що за користування коштами понад встановлений строк (або термін погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 40,35%. Розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені даним договором терміни сплати щомісячних платежів застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника.

Пунктом 1.2 Договору визначено строк кредитування за договором з дати надання кредиту позичальнику по 30 травня 2028 року включно.

27.05.2008 між Банком та ОСОБА_1 було погоджено Додаток № 1 до кредитного договору від 27.05.2008 № 014-2008-1676, яким встановлено Перелік та вартість послуг, що надаються кредитором та третіми особами і пов'язані з отриманням та обслуговуванням кредиту. Додатком № 2 від 27.05.2008 затверджено Графік платежів, який є невід'ємною частиною кредитного договору.

Між Банком та позичальником було укладено Додаткові угоди до кредитного договору № 014-2008-1676 від 27.05.2008, а саме 10 березня 2009 року, 01 квітня 2009 року, відповідно до яких змінювався розмір відсоткової ставки за користування кредитом.

Пунктами 5.2.5 вищевказанихкредитнихдоговорівпередбачено, щовідповідно до статей 525 та 611 Цивільного кодексу Українисторони погодили, що у випадкунастання будь-якої з обставин, вказаних у договорі, та направлення кредитором на адресу позичальникаповідомлення (вимоги) про достроковеповернення кредиту і не усуненняпозичальникомпорушень умов за цим договором протягом30 календарнихднів здативідправлення кредитором вищевказаногоповідомлення (вимоги) позичальнику, вважатитермінповернення кредиту таким, що настав на 31 календарний день з дативідправлення кредитором позичальникуповідомлення (вимоги) про достроковеповернення кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

На виконання вищевказаних Кредитних договорів ВАТ «Універсал Банк» видав ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 109 000 доларів США та 34 000 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером № 0142900USD000970 від 27 травня 2008 року про надання кредиту згідно договору № 014-2008-1675, меморіальним ордером № 0142902USD000959 від 27 травня 2008 року про надання кредиту згідно договору № 014-2008-1676, а також випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 128-130).

Позичальник не виконувала взятих на себе за кредитними договорами зобов'язань щодо своєчасного та в повному обсязі погашення кредиту та відсотків, у зв'язку з чим у неї утворилась заборгованість.

Згідно розрахунку Банку заборгованість за кредитним договором № 014-2008-1675 від 27.05.2008, станом на 13.05.2015 становила 112 931 доларів США 05 центів, з яких: 104 544,61 доларів США - заборгованість по сумі кредиту; 8 359,24 доларів США - відсотки; 27,20 доларів США - підвищені відсотки (т. 1, а.с. 121-124).

Згідно розрахунку Банку заборгованість за кредитним договором № 014-2008-1676 від 27.05.2008, станом на 13.05.2015 становила 32 908 доларів США 80 центів, з яких: 29 705,81 доларів США - заборгованість по сумі кредиту; 3 166,72 доларів США - відсотки; 36,27 доларів США - підвищені відсотки (т. 1, а.с. 125-127).

Надані позивачем розрахунки заборгованості за вищевказаними кредитними договорами на підтвердження позовних вимог завірені належним чином, містять підпис начальника управління адміністрування кредитів ОСОБА_4 та печатку Банку.

Відповідач ОСОБА_1 була повідомлена про розгляд справи у суді першої інстанції та неодноразово зверталася до суду із клопотаннями про відкладення розгляду справи для сформування правової позиції щодо позову, які судом було задоволено. Своїх заперечень на спростування заявлених Банком вимог у відповідності до вимог ст. 10, 60 ЦПК України до суду першої інстанції не надавала. Доказів щодо невідповідності нарахованого розміру заборгованості матеріали справи не містять і такі докази до суду апеляційної інстанції не подавались.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями частини 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За вказаних обставин та наведених положень закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності у ОСОБА_1 заборгованості перед Банком та розміру грошового зобов'язання у сумі 145 839 доларів США 85 центів.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду щодо стягнення заборгованості віноземній валюті без зазначення суми боргу в еквіваленті в гривні, виходячи з наступного.

Статтею 192 ЦК України передбачено, що законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта України може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Грошовезобов'язаннямає бути виконане в гривнях. Використанняіноземноївалюти, а такожплатіжнихдокументіввіноземнійвалюті при здійсненнірозрахунків на територіїУкраїни за зобов'язаннями допускається у випадку, порядку та на умовах, встановлених законом.

У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютним цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Дані твердження містяться у правовому висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 24 вересня 2014 року у справі № 6-145цс14, який у відповідності до вимог статті 360-7 ЦПК України має враховуватися судом загальної юрисдикції при застосуванні відповідних норм права.

Відомості щодо наявності у ПАТ «Універсал Банк» ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями є загальнодоступними та містяться на сайті www.universalbank.com.ua.

Згідно відомостей даного сайту Відкрите акціонерне товариство «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», Банк мав право здійснювати операції з валютними цінностями на момент укладення кредитних договорів 27.05.2008 та видачі Банком кредиту в іноземній валюті - доларах США.

Відтак, доводи апеляційної скарги щодо незаконної видачі кредиту в іноземній валюті та відповідно стягнення судом суми заборгованості в іноземній валюті без зазначення еквіваленту у гривні є необґрунтованими, а тому на увагу судової колегії не заслуговують.

Разом з цим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду щодо солідарного стягнення заборгованості одночасно з боржника ОСОБА_1 та обох поручителів ОСОБА_2, ОСОБА_3, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно з ч. 3 ст. 553 ЦК України поручителем може бути одна або кілька осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитними договорами від 27 травня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено Договори поруки № 014-2008-1675-Р/1 та № 014-2008-1676-Р/1, за умовами яких поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_1 усіх її зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитних договорів № 014-2008-1675 та № 014-2008-1676 від 27.05.2008, укладених між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

27.05.2008 між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 було укладено Договори поруки № 014-2008-1675-Р/2 та № 014-2008-1676-Р/2, умовами яких передбачено, що поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_1 усіх її зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитних договорів № 014-2008-1675 та № 014-2008-1676 від 27.05.2008, укладених між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Пунктом 1.3. вищевказаних договорів поруки передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у томуж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основними договорами, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору.

Відповідальність поручителя і боржника є солідарною (п. 1.4 Договорів поруки).

01 квітня 2009 року між Банком та ОСОБА_2, Банком та ОСОБА_3 було укладено додаткові угоди до Договорів поруки № 014-2008-1675-Р/1, № 014-2008-1675-Р/2, № 014-2008-1676-Р/1, № 014-2008-1676-Р/2 від 27 травня 2008 року.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.Поручитель відповідає перед кредитором у томуж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основого боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом договору поруки поручитель та боржник відповідають перед банком як солідарні боржники.

При цьому умовами договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою.

Висновки суду першої інстанції про наявність підстав для солідарного стягнення з боржника та поручителів за різними договорами поруки суми заборгованості за кредитним договором не узгоджуються з вимогами статті 554 ЦК України та умовами договорів поруки.

Норми закону, якими регулюються правовідносини поруки, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого.

Судом встановлено, що кожен з поручителів окремо поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарний боржник.

Ураховуючи викладене, а також те, що ні нормами закону, ні умовами договорів поруки не встановлено солідарної відповідальності поручителів, підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами частини третьої статті 554 ЦК України відсутні.

Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України 24 червня 2015 року при розгляді справи № 6-255цс15, яка у відповідності до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду.

Разом з тим, суд першої інстанції, наведених обставин, а саме укладення договорів поруки з кожним поручителем окремо, та положень закону не врахував, у зв'язку з чим дійшов помилкового висновку про одночасне солідарне стягнення суми заборгованості з боржника та поручителів.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставами для зміни судового рішення.

Враховуючи викладене, ухвалене в справі рішення в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитними договорами з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 слід змінити, сума заборгованості, встановлена судом першої інстанції, підлягає стягненню солідарно з боржника - ОСОБА_1, і поручителя ОСОБА_2, а також окремо із цього ж боржника та поручителя ОСОБА_3

Також слід зазначити, що при ухваленні рішення суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про солідарне стягнення судового збору з відповідачів.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користьПАТ «Універсал Банк» судового збору у сумі по 1 218 грн. з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст. 218, 303, 307, 309, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2016 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за кредитними договорами у сумі 145 839 доларів США 85 центів та 3 654 грн. судового збору змінити.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 014-2008-1675 від 27 травня 2008 року у сумі 112 931 (сто дванадцять тисяч дев'ятсот тридцять один) доларів США 05 центів та заборгованість за кредитним договором№ 014-2008-1676 від 27 травня 2008 року у сумі 32 908 (тридцять дві тисячі дев'ятсот вісім) доларів США 80 центів.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 014-2008-1675 від 27 травня 2008 року у сумі 112 931 (сто дванадцять тисяч дев'ятсот тридцять один) доларів США 05 центів та заборгованість за кредитним договором № 014-2008-1676 від 27 травня 2008 року у сумі 32 908 (тридцять дві тисячі дев'ятсот вісім) доларів США 80 центів.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 судовий збір по 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 756/8740/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/14533/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Луценко О.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.