АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1698/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Пєнти І.В.,

суддів: Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар Кошельник В.М.,

за участю: представника апелянта ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Хмельницької міської ради про визнання права на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та зобовязання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Хмельницької міської ради про визнання права на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та зобовязання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. В обґрунтування якого зазначав, що 17.02.2016 року він звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 0,0018 га, по вул. Зарічанська у м. Хмельницькому для будівництва індивідуального гаража. До цієї заяви ним було додано матеріали щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність позивачу для будівництва індивідуальних гаражів, що виготовлені ФОП ОСОБА_4 Проте, управлінням архітектури та містобудування Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради було на його адресу направлено лист про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно та в звязку з тим, що будівництво гаражів не відноситься до переважних чи допустимих видів забудови на даній території. А тому він вважає, що його гарантоване державою право на приватизацію земельної ділянки порушене та підлягає захисту, а відмова є незаконною.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 липня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до Хмельницької міської ради про визнання права на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та зобовязання надати дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. При цьому, посилається на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права. Вказує, що суд не навів мотивів, на основі яких прийшов до висновку, що земельна ділянка належить до зони промислових підприємств, а також у рішенні суду відсутній виклад позиції відповідача щодо предмета спору.

В судовому засіданні представник позивача підтримала апеляційну скаргу.

Представник відповідача в судовому засіданні просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач в судове засідання не зявився, про день, місце і час слухання справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення або зміни рішення є неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є законною та обгрунтованою, відповідно, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Проте, погодитись із таким висновком суду не можна з таких підстав.

Згідно з чч. 6-7 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_5 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що у лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Хмельницької міської ради з клопотанням про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 0,0018 га, для будівництва гаража (а.с. 8).

Згідно листа управління архітектури та містобудування Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради №14/1148-04-16 від 21.03.2016 року, ОСОБА_3 повідомлено про те, що у поданих матеріалах відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують наявність права власності, крім того, будівництво індивідуальних гаражів не відноситься до переважних та допустимих видів забудови на даній території, відповідно, підстави для погодження поданих матеріалів відсутні (а.с. 5).

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Таким чином, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Звертаючись до суду з позовом про визнання права на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та зобовязання Хмельницької міської ради надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, позивач вказував, що йому безпідставно було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, таку відмову він вважає незаконною.

На думку колегії суддів, з урахуванням специфіки порушеного права та характеру спірних правовідносин, позивач невірно обрав спосіб захисту порушеного права.

Порушене право позивача може бути захищене в інший, передбачений ст. 16 ЦК України, спосіб, у тому числі шляхом звернення до суду з позовом про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування, його посадових і службових осіб.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_3 до Хмельницької міської ради про визнання права на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та зобовязання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча /підпис/ ОСОБА_6

Судді: /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. Пєнта

_____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9 Провадження № 22-ц/792/1698/16

Доповідач Пєнта І.В. Категорія № 47