Справа № 462/2977/13-ц
УХВАЛА

30 березня 2016 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

при секретарі: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду, суд,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить скасувати заочне рішення Залізничного районного суду від 09.02.2016 року та призначити справу до розгляду в загальному порядку. Свої вимоги обґрунтовують тим, що в судове засідання ОСОБА_1 та його представник не зявилися, оскільки є інвалідом ІІ групи, мають ряд хронічних захворювань, які вимагають амбулаторного та стаціонарного лікування, однак про неможливість зявитися в судові засідання він заздалегідь повідомляв суд. При цьому відмітив, що не погоджується із позовними вимогами позивача, однак не мав можливості заперечити проти них, оскільки був відсутній в судових засіданнях.

У судовому засіданні заявник та представник заявника адвокат ОСОБА_2, який діє на підставі угоди про надання правової допомоги від 29.03.2016 року, заяву підтримали з підстав викладених у ній, представник наголосив, що його довіритель не мав можливості за станом здоровя зявитися в судові засідання, а тому просить заяву задовольнити.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і представник адвокат ОСОБА_5, який діє на підставі договору про надання юридичних послуг, заперечили проти задоволення заяви посилаючись на те, що заява є необґрунтованою, просять в задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Зі змісту ст.228 ЦПК України вбачається, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Відповідно до ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 09.02.2016 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування будинком №17 на вул. Немирівській у м.Львові. В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 114,70 грн. судового збору /а.с.181-182/.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач та його представник 09.02.2016 року у судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час, день та місце розгляду справи, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення /а.с.174/, про цьому суд неодноразово відкладав розгляд справи у звязку із хворобою адвоката позивача, хоча ОСОБА_1 причини особистої неявки не зазначав, та жодних доказів на підтвердження неможливості участі в судових засіданнях суду не надав.

З огляду на наведене, суд вважає, що відповідач був належно повідомлений про час та місце розгляду справи.

Крім цього, відповідачем не надано доказів, якими він обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Необхідно наголосити на тому, що суд вирішує справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих йому доказів, особи, які беруть участь у справі, займають активне становище щодо інших учасників процесу та суду, сторони самостійно визначають, які саме докази подавати суду, а які ні, у разі невиконання процесуальних обовязків або нездійснення процесуальних прав для особи настають небажані для неї правові наслідки.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, законом визначено, що суд може скасувати ухвалене ним заочне рішення лише за наявності одночасно двох підстав визначених у ст. 232 ЦПК України, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Із розяснень, даних Верховним Судом України в узагальненні судової практики, вбачається, що правильною є практика тих судів, які скасовують заочне рішення лише за наявності двох підстав, визначених у ст.232 ЦПК, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з доказів, які містяться в матеріалах справи, судом не встановлено будь-яких причин поважності неявки відповідача в судове засідання, які можуть визнаватись судом поважними.

Суд відзначає, що відповідач не зявлявся в судові засідання без поважних причин. Доводи відповідача у заяві про перегляд заочного рішення є його субєктивними судженнями та зводяться до аналізу тих самих обставин справи на відповідність їх вимогам закону, що не є підставою для скасування заочного рішення судом, що його ухвалив.

Виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 не надав суду будь-яких належних і допустимих доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а тому, з огляду на вимоги ч.1 ст.232 ЦПК України, підстав для скасування заочного рішення Залізничного районного суду м. Львова від 09.02.2016 року і призначення справи до розгляду в загальному порядку, немає.

Керуючись ст.ст. 208-210, 231, 232 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Залізничного районного суду м. Львова від 09 лютого 2016 року залишити без задоволення.

Розяснити відповідачу, що залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення не є перешкодою оскарження заочного рішення в загальному порядку, а саме до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова, шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Бориславський Ю. Л.