АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/505/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

з участю представників ОСОБА_6 та ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 - ОСОБА_6 на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 04 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2015 року ОСОБА_9 звернулася з позовом до ОСОБА_8 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вважає протиправним зведення відповідачкою паркану з шиферу між їх будинковолодіннями, шляхом прикручування листів до існуючого паркану із сітки. Оскільки не давала їй згоди на зміну паркану, що існує між їхніми земельними ділянками, а також враховуючи ту обставину, що паркан із шиферу, який звела відповідачка, затіняє її земельну ділянку та спричиняє інші незручності.

ОСОБА_9 просила суд:

- усунути перешкоди у користуванні земельної ділянки, шляхом зобовязання ОСОБА_8 зробити демонтаж огорожі із шиферу, що встановлений на межі земельних ділянок ОСОБА_9 та ОСОБА_8;

- стягнути з ОСОБА_8 судові витрати на користь ОСОБА_9

У червні 2015 року ОСОБА_9 уточнила позовні вимоги.

Збільшивши вимоги, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_8 також витрати понесені на правову допомогу в сумі 1 500 грн.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 04 січня 2015 року, на підставі заяви представника позивача, позовна заява ОСОБА_9 залишена без розгляду.

Також даною ухвалою судом відмовлено у задоволені заяви представника відповідача ОСОБА_6, діючого в інтересах ОСОБА_8, про стягнення судових витрат.

У січні 2016 року, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції в частині відмови у стягненні понесених стороною відповідача судових витрат, представник ОСОБА_8 - ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення зави сторони відповідача про стягнення з позивача судових витрат у звязку з залишенням її позову без розгляду, оскільки ці витрати ОСОБА_8 були понесені у звязку з необґрунтованим зверненням позивача до суду, а їх розмір був підтверджений необхідними документами.

Апелянт просив суд:

- задовольнити апеляційну скаргу;

- змінити ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 04 січня 2016 року в частині відмови у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_6, про стягнення судових витрат і постановити ухвалу про стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 2 807,60 грн. витрат на правову допомогу.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що в березні 2015 року ОСОБА_9 звернулася з позовом до ОСОБА_8 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

15 квітня 2015 року ОСОБА_8 уклала договір про надання правової допомоги по вказаній цивільній справі з адвокатом ОСОБА_6, з терміном дії договору до 31 грудня 2015 року /а.с. 27/.

01 січня 2015 року був укладений новий договір на надання правової допомоги між ОСОБА_8 та адвокатом ОСОБА_6 /а.с. 110/.

Відповідно до п. 2.1.2. даного договору адвокат здійснює представництво клієнта в органах державної влади, місцевого самоврядування, перед третіми особами, а також у судах України загальної юрисдикції.

З п. 4.2. договору про надання правової допомоги вбачається, що гонорар адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється додатковою угодою до даного договору.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Згідно з положенням ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Стаття 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат, на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" передбачає, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до ч. 3 ст. 89 ЦПК України у випадках закриття провадження у справі, а також у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відмовляючи у задоволенні заяви представнику відповідача ОСОБА_6 про стягнення судових витрат, суд в своїй ухвалі послався на те, що відповідно до ч. 3 ст. 89 ЦПК України відповідач та її представник не надали доказів необґрунтованих дій позивача, також послався на те, що судом не розглядалася справа по суті.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно журналу судового засідання, розгляд справи відбувався з березня 2015 року до січня 2016 року. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, адвокат ОСОБА_6, виконуючи умови договору з ОСОБА_8, готувала та подала до суду заперечення на позов /а.с.29-30/, здійснювала збір доказів, які подала до суду /а.с.32-38/, приймала безпосередню участь в усіх шести судових засіданнях: 27.04.2015 року - з 12-ї год. 04 хв. до 12 год. 16 хв., 20.05.2015 року з 11 год. 42 хв. до 11 год. 56 хв., 22.06.2015 року з 10 год. 16 хв. до 10 год. 26 хв., 26.08.2015р. з 10 год. 38 хв. до 11 год. 20 хв., 08.12.2015 року з 10 год. 03 хв. до 10 год. 15 хв., 04.01.2016 року з 14 год. 23 хв. до 15 год. 56 хв. Під час яких досліджувалися матеріали справи, заслуховувалися пояснення сторін та показання свідків. Також провадження в справі зупинялося ухвалою суду від 26 серпня 2015 року до вирішення іншої справи, що розглядалася в порядку адміністративного провадження /а.с. 85/.

А на шостому засіданні суду 04 січня 2016 року, представник позивача ОСОБА_7, після дослідження всіх наданих сторонами доказів, коли слухання справи по суті відбувалося, - подав до суду заяву-клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою без розгляду, яку підтримала його довіритель позивач ОСОБА_9 /а.с. 111, 126/.

Також на засіданні 04 січня 2016 року адвокат ОСОБА_6 подала до суду заяву про стягнення судових витрат /а.с. 112/. Просила стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 судові витрати на правову допомогу в розмірі 2 807,60 грн.

На підтвердження суми за надану правову допомогу адвокат надала розрахунок суми гонорару за надання правової допомоги, додаткову угоду № 2 від 15 квітня 2015 року та квитанцію до прибуткового касового ордера № 7 від 10 грудня 2015 року /а.с. 113-115/.

Таким чином необґрунтованість дій позивача підтверджується тривалим розглядом справи та тим, що позивач здійснював всі процесуальні дії для підтримання позовних вимог, а відповідач, в свою чергу, подавав заперечення і докази їх обґрунтування. І майже через рік після початку розгляду справи, позивач просив суд залишити свою позовну заяву без розгляду, - « …у звязку із зясуванням окремих обставин, що потребують детального вивчення» /а.с.111/. Чим фактично сторона позивача підтвердила необґрунтованість своїх дій повязаних зі зверненням з даним позовом до суду.

Отже, враховуючи, що сума відшкодування коштів за правову допомогу з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 була доведена відповідачем, і позивачем не оспорювалася, то,за вказаних обставин, суду першої інстанції мав стягнути зазначені представником позивача кошти з відповідача в порядку, що передбачений ч. 3 ст. 89 ЦПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Тому, враховуючи встановлені обставини та допущені судом порушення і безпідставну відмову відповідачу в стягненні судових витрат з позивача в порядку, що передбачений ч. 3 ст. 89 ЦПК України, оскаржувана ухвала має бути змінена. В частині відмови у задоволені заяви представника ОСОБА_8 - ОСОБА_6 про стягнення судових витрат ухвалу належить скасувати, стягнувши з ОСОБА_9Ф на користь ОСОБА_8 витрати на правову допомогу в сумі 2 807,60 грн.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Тому, враховуючи, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, то належить стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 275 грн. 60 коп. витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги / а.с. 129 /

Керуючись ст.ст. 88,89, 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 - ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 04 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою змінити.

В частині відмови у задоволені заяви представника відповідача ОСОБА_8 ОСОБА_6, про стягнення судових витрат скасувати.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 2 807 грн. 60 коп. витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 275 грн. 60 коп. витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :