Справа № 720/178/16-ц
Провадження № 2/720/231/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

при секретарі Бурлака В.С.

з участю представника позивачів ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно та визначення часток в майні колишнього колгоспного двору,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача та третьої особи без самостійних вимог про визнання права власності на спадкове майно та визначення часток в майні колишнього колгоспного двору, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/4 частку домоволодіння, яке розташовано по АДРЕСА_1. Як спадкоємці за заповітом, спадщину своєчасно прийняли ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а ОСОБА_4 від прийняття спадщини відмовилась. Але оскільки спадкодавець не отримала при житті свідоцтво про право власності на нерухоме майно, вони не можуть оформити на себе право власності на вказане домоволодіння. Просили суд визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право власності за кожним по 1/8 частці домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8 та визначити за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за кожною по 1/4 частки в майні колишнього колгоспного двору, що збереглися на теперішній час.

В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача Топорівської сільської ради Новоселицького району в судове засідання не з'явився, надавши заяву про те, що позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності.

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_7 в судове засідання не з'явився та не повідомив про причини своєї неявки, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи.

Суд, вислухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до довідки Топорівської сільської ради Новоселицького району № 922 від 24 вересня 2015 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по АДРЕСА_1 відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали четверо осіб - спадкодавець ОСОБА_8 та позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/4 частці домоволодіння.

Житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння побудовані до 1990 року на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстровані в Топорівській сільській раді Новоселицького району в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння.

Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роки особам на праві спільної сумісної власності.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 відкрилася спадщина на її 1/4 частку вказаного домоволодіння.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до заповіту, який був складений 15 листопада 2013 року та посвідчений секретарем Топорівської сільської ради Новоселицького району, спадкодавець ОСОБА_8 заповіла позивачам ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 господарство, яке знаходиться по АДРЕСА_1.

Спадщину після смерті ОСОБА_8 позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 прийняли своєчасно як спадкоємці за заповітом, звернувшись із відповідними заявами до нотаріальної контори протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

Із заяви № 448 від 15 квітня 2015 року, поданої позивачкою ОСОБА_4 до нотаріальної контори вбачається, що відповідно до ст. 1273 ЦК України протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини вона відмовилася від прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_8.

Таким чином, позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних долях успадкували частку спадкодавця ОСОБА_8 у домоволодінні по АДРЕСА_1, тобто кожний по 1/8 частки домоволодіння.

Однак, у зв'язку із смертю спадкодавці та відсутністю за нею правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи, що позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_8 в рівних долях та своєчасно прийняли спадщину, інших спадкоємців не має, то суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, у зв'язку із чим за ними в порядку спадкування слід визнати по 1/8 частки домоволодіння.

Крім цього, за позивачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не визначені частки в майні колишнього колгоспного двору, що збереглися на теперішній час, що унеможливує отримання ними свідоцтва про право власності на дане нерухоме майно та має значення для визначення частки спадкодавця у спільному сумісному майні.

При вирішенні даної позовної вимоги суд виходить з того, що відповідно до вимог ч.2 ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року розмір долі члена колгоспного двору встановлюється з рівності часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за № 20 від 22 грудня 1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Визнання права та зміна правовідношення є встановленими ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів.

За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про визначення за кожною з позивачок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1/4 частки у вказаному домоволодінні, як їх частки в майні колишнього колгоспного двору, що збереглися на теперішній час.

На підставі ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.ст. 16, 328, 1223, 1268, 1270, 1273 ЦК України, суд керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208-218 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати право власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за кожним по 1/8 частці домоволодіння, яке складається з житлового будинку літера «А», сараїв літера «Б», «Г», «Д», «Е», «Ж», гаражу літера «В», вбиральні літера «З», погребу з шийкою літера «ВхВПг», колодязя № 1, огорожі № 2-3 та яке розташовано по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8.

Визначити за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 частки в майні колишнього колгоспного двору, що збереглися на теперішній час, за кожною по 1/4 частки в домоволодінні по АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку літера «А», сараїв літера «Б», «Г», «Д», «Е», «Ж», гаражу літера «В», вбиральні літера «З», погребу з шийкою літера «ВхВПг», колодязя № 1 та огорожі № 2-3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицький райсуд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: