Ухвала

іменем україни

11 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності на будинок із господарськими будівлями і спорудами за набувальною давністю, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона проживає та зареєстрована у будинку АДРЕСА_1, із господарськими будівлями і спорудами. Разом із нею в цьому будинку проживали рідні баба ОСОБА_4 та дід ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 Із того часу позивач та члени її родини постійно проживають у зазначеному будинку. Зазначила, що до 16 лютого 2000 року вказаний будинок із господарськими будівлями і спорудами належав її покійній бабі ОСОБА_4, після чого за заповітом право власності набули позивач - на 7/9 частини будинку та дід ОСОБА_5 - на 2/9 частини будинку. Таким чином позивач відкрито, добросовісно, безперервно володіє вказаним будинком із господарськими будівлями і спорудами, утримує його та сплачує комунальні послуги, тому просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на 2/9 частини будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні указаного позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також врахувавши обставини справи, правильно виходив із недоведеності та необґрунтованості зазначених позовних вимог, оскільки за встановлених фактичних обставин справи до спірних правовідносин із приводу спадкування майна не підлягає застосуванню ст. 344 ЦК України.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, в результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії касаційного перегляду справи недопустимо.

Отже, судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

М.В.Дем'яносов

І.К.Парінова