Ухвала

іменем україни

21 вересня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Писана Т.О., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 30 червня 2016 року в справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_2, третя особа - приватне акціонерне товариство «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс», про відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 30 червня 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ СК «ВУСО» суму завданої шкоди в розмірі 5 620,13 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

31 серпня 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 липня 2016 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2015 року в задоволенні заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 липня 2015 року відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження в справі необхідно відмовити на таких підставах.

Судами встановлено, що 09 квітня 2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок зіткнення автомобіля марки «Ніссан», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Ніссан», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3

Згідно з постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 травня 2012 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

24 червня 2008 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту. Шкоду, завдану ОСОБА_3 в розмірі 5 620,13 грн сплачено страхувальнику. Виплату страхового відшкодування позивачем сплачено на підставі заяви страхувальника від 10 квітня 2012 року та страхового акта від 04 липня 2012 року. Факт виплати підтверджено платіжним дорученням.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який сплатив страхове відшкодування за договором страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за нанесений збиток.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Право зворотної вимоги (регресу) - це вимога кредитора до боржника (особи, яка завдала шкоди) про повернення сплаченого за його вини відшкодування потерпілому. За загальним правилом, на боржника за зворотною вимогою покладається обов'язок відшкодувати кредитору сплачений ним третій особі платіж у повному обсязі.

Враховуючи наведене, суди дійшли правильного висновку про задоволення позову та обґрунтовано стягнули заподіяну майнову шкоду з ОСОБА_2, яка здійснювала експлуатацію джерела підвищеної небезпеки та визнана винною у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 09 квітня 2012 року.

Вимоги матеріального та процесуального права при розгляді справи судами додержані.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень не вбачається порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 30 червня 2016 року в справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_2, третя особа - приватне акціонерне товариство «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс», про відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Т.О.Писана