Справа № 456/4685/15-ц
Провадження № 2/456/421/2016
РІШЕННЯ

іменем України

28 січня 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Янко Б. Я. ,

при секретарі Стасів О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрий справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Стрийської районної державної адміністрації про відібрання малолітньої дитини-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом в якому просить постановити рішення, яким відібрати та повернути ОСОБА_1 її малолітню дитину, ОСОБА_4, 13.10.2010 р. н., у особи, яка незаконно її утримує відповідача ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19.05.2015 року у справі № 456/67/15-ц, визначено місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_4, 13.10.2010 р .н. та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матірю ОСОБА_1 за адресою: Україна, Львівська область, Стрийський район, с. Стриганці. Однак, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, всупереч рішенню суду знаходиться на даний час із батьком ОСОБА_2 в Республіці Італія, а останній відмовляється віддати доньку за місцем її постійного перебування. Вважає, що рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19.05.2015 року підлягає виконанню, а тому вона змушена була звернутись до суду із даним позовом.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просила суд їх задовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги заявлені його довірителькою підтримав, просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 заперечила проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи - Стрийської районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, однак надіслав на адресу суду заяву в якій просить розглянути дану цивільну справу без їхньої участі. Що стосується позовних вимог, то такі підтримує у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення.

Суд заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються всі позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В судовому засіданні зі слів позивачки встановлено, що на даний момент її дочка ОСОБА_4, 13.10.2010 р .н. знаходиться за кордоном, а саме в Республіці Італія разом з батьком, відповідачем по справі ОСОБА_2. Факт перебування дитини за кордоном підтвердила і представник відповідача, а тому ця обставина справи сторонами визнана та ніким не оспорюється.

Позивач ОСОБА_1 надавала письмову згоду відповідачу ОСОБА_2 на тимчасову поїздку за кордон в Італію та інші країни Шенгенської угоди, терміном з 28.11.2014 року по 28.11.2015 року своїм малолітнім дітям: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 у супровіді батька, тобто ОСОБА_2.

Також в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що з погіршенням сімейних стосунків між сторонами по справі, відповідач ОСОБА_2 без згоди матері дітей утримує старшу дочку ОСОБА_2 в Республіці Італія.

Факт, який засвідчує неправомірність дій відповідача стверджується заявою про відкликання заяви від 09.02.2015 року з якої вбачається, що позивачка ОСОБА_1 відкликає свою заяву прикордонній службі від 25.11.2014 року про згоду на тимчасову поїздку за кордон в Італію та інші країни Шенгенської угоди, терміном з 28.11.2014 року до 28.11.2015 року її малолітнім дітям: ОСОБА_4, 13.10.2010 р. н., ОСОБА_5, 13.05.2012 р. н., у супроводі їх батька ОСОБА_2.

Згідно ч.1 ст.162 СК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Відповідно до розяснень, викладених Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами цивільних справ із застосуванням Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей від 25 жовтня 1980 року (Гаазька Конвенція): батьки, інші члени сімї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобовязані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1950 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

В матеріалах справи наявне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19.05.2015 року яким визначено місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_4, 13.10.2010 р .н. та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матірю ОСОБА_1 за адресою: Україна, Львівська область, Стрийський район, с. Стриганці.

Представником відповідача не подано суду жодних переконливих доказів, які б підтверджували правомірність та законність дій відповідача ОСОБА_2 щодо перебування малолітньої дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 в республіці Італія.

Згідно ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може судом.

На підставі вищенаведеного, врахувавши той факт, що вищенаведеним рішенням суду, яке набрало законної сили, визначено місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_4, 13.10.2010 р .н. та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матірю ОСОБА_1, а також те, що представником відповідача не було подано суду жодних переконливих доказів, які б засвідчили правомірність дій відповідача щодо утримання дитини за кордоном, суд приходить до переконливого висновку, що позов є підставним, належним чином обгрунтованим, а тому підлягає до задоволення.

Керуючись ст., ст. 10, 60, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, ст., ст. 161, 162 кодексу України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити повністю.

Відбрати малолітню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 у особи, яка незаконно її утримує ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 та передати її ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, сплачений нею судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривні 20 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині відібрання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 у особи, яка незаконно її утримує ОСОБА_2 та повернути її ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Головуючий-суддя ОСОБА_7