Справа №: 398/1141/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"09" серпня 2016 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

судді Нероди Л.М.,

секретарі Борозни Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Олександрійської міської ради Кіровоградської області про визнання права забудовника в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Олександрійської міської ради про визнання прав і обов'язків забудовника в порядку спадкування після смерті матері.

Позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати - ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно та майнові права, зокрема на права і обов'язки забудовника житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться на присадибній ділянці АДРЕСА_1. Звернувшись до Олександрійської міської державної нотаріальної контори № 1 за отриманням свідоцтва про право на спадщину отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав ненадання правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцю.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені, представники сторін надали заяви про можливість розгляду справи в їх відсутність.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 23.01.1954 року ОСОБА_3 надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці АДРЕСА_1.

За договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 21.12.1955 року ОСОБА_3 надано на праві безстрокового користування земельну ділянку по АДРЕСА_1.

З архівної довідки №632 від 06.07.2015 року вбачається, що незавершене будівництво 8,6% готовності по АДРЕСА_1 належало ОСОБА_3 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки під забудову, посвідченого нотаріусом Олександрійської нотаріальної контори 27.12.1955 року НОМЕР_1. Акт готовності будинку відсутній. Надвірні будівлі: фундамент літ. «Ф», сарай літ. «Б», літня кухня літ. «В», прибудова літ. «в», прибудова літ. «в'».

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області 16.06.2015 року.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, його батьком є ОСОБА_5 та а матір'ю ОСОБА_3.

З довідки № 81 від 03.04.2016 року, виданої квартальним комітетом № 47, вбачається, що на момент смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 року, з нею проживав і був зареєстрований її син ОСОБА_1

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.08.2015 року №1611/02-31, підставою для відмови ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті його матері ОСОБА_3 стала відсутність правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві.

За ст.1 Закону України «Про архітектурну діяльність» забудовник - це особа, яка відповідно до закону отримала право власності або користування земельною ділянкою для містобудівних потреб та виконує передбачені законодавством дії, необхідні для здійснення будівництва об'єкта містобудування.

Відповідно до Переліку правовстановлюючих документів на підставі яких провадиться реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР (Додаток №1) до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, що був чинний на час виникнення правовідносин, такими документами, зокрема, є нотаріально посвідчений договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку та затверджений виконкомом місцевої ради акт про прийняття будинку в експлуатацію.

Так, на підтвердження наявності прав забудовника у спадкодавця позивач надав докази, які підтверджують надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку.

Постановою Ради Міністрів Української РСР від 16 квітня 1970р. № 212 затверджені Правила забудови сільських населених пунктів Української РСР, які передбачали, що будівництво жилих будинків в сільських населених пунктах проводяться на земельних ділянках виділених індивідуальним забудовникам під будівництво жилих будинків та господарських будівель у відповідності з проектом забудови. Пунктом 49 Правил передбачено прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом житлових будинків державними приймальними комісіями.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Водночас, ст. 549 ЦК УРСР визначала два можливих способи прийняття спадщини - фактичне прийняття та звернення із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Виходячи зі змісту норм розділу VІІ ЦК УРСР, до складу спадщини входять лише ті права та обов'язки, носієм яких за життя був сам спадкодавець і які належали йому на законних підставах

З дозволу №141 від 25.06.1971 року на виконання будівельних робіт вбачається, що ОСОБА_3 було дозволено виконання будівельних робіт по будівництву індивідуального жилого будинку з надвірними будівлями на присадибній ділянці АДРЕСА_1 на підставі генплану, затвердженого головним архітектором міста Олександрії.

Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР 1963 року, чинним на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до розділу «Спадкове право» ЦК УРСР 1963 року, спадкуванням є перехід належного спадкодавцю майна або його частини до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять лише ті права та обов'язки, носієм яких за життя був сам спадкодавець і які належали йому на законних підставах.

Оскільки ОСОБА_1 проживав з ОСОБА_3 на час її смерті, він вважається таким, що прийняв спадщину, фактичного вступивши в управління та володіння спадковим майном, що згідно з п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) є належним способом прийняття спадщини, тому спірні правовідносини регулюються ЦК УРСР.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

За ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини.

Судом встановлено, що обставини, викладені в позові відповідають дійсності та підтверджені документальними доказам.

Згідно ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Суд дійшов висновку, що позивач захищає порушене право у такий спосіб, у даному випадку позивач є добросовісним учасником цивільних правовідносин.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 30, 57, 58, 64, 88, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 529, 549 ЦК УРСР, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, права і обов'язки забудовника на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться на присадибній ділянці по АДРЕСА_1, з правом здачі та введенні його в експлуатацію та отримання документів, що посвідчують право власності.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які не були присутні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА