Провадження № 22-ц/773/807/16 Категорія: 53 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В.А.,

суддів Подолюка В.А., Шевчук Л.Я.,

секретар Черняк О.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальність «Торговий дім «Луцьккондитер», директора товариства з обмеженою відповідальність «Торговий дім «Луцьккондитер» Ляцевича Олександра Григоровича про визнання дій (бездіяльності) відповідачів з повернення трудової книжки незаконними, зобов'язання повернути трудову книжку, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за апеляційними скаргами представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та відповідача товариства з обмеженою відповідальність «Торговий дім «Луцьккондитер» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 березня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 березня 2016 року позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальність «Торговий дім «Луцьккондитер», директора товариства з обмеженою відповідальність «Торговий дім «Луцьккондитер» Ляцевича Олександра Григоровича про визнання дій (бездіяльності) відповідачів з повернення трудової книжки незаконними, зобов'язання повернути трудову книжку, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Зобов'язано товариство з обмеженою відповідальністю ТД «Луцьккондитер» повернути трудову книжку ОСОБА_1.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю ТД «Луцьккондитер» в користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за весь час вимушеного прогулу в сумі 11611 (одинадцять тисяч шістсот одинадцять) грн. 99 коп.

В решті заявлених вимог відмовлено.

Додатковим рішенням від 16 травня 2016 року вирішено питання щодо стягнення судового збору.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 5 квітня 2016 року було виправлено арифметичну помилку щодо суми середньомісячного заробітку, яка підлягає стягненню на користь позивача, та зазначено, що з відповідача на користь ОСОБА_1 стягнути 11611 грн. 99 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, представник позивача ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення змінити, а саме задовольнити позов по суті заявлених вимог та заяви про збільшення позовних вимог, щодо стягнення заробітку за час вимушеного прогулу на суму 12521,36 грн.., а також стягнути моральну шкоду.

Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, відповідач товариство з обмеженою відповідальність «Торговий дім «Луцьккондитер» (Далі - ТзОВ «ТД»Луцьккондитер») подав апеляційну скаргу. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В даному судовому засіданні позивач та представник позивача свою апеляційну скаргу підтримали, при цьому зазначили, що з урахуванням ухвали про виправлення помилки погоджуються із сумою середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Представники відповідача ОСОБА_7 та ОСОБА_4 апеляційну скаргу відповідача підтримали, апеляційну скаргу представника позивача заперечили.

Заслухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що наказом по підприємству ТзОВ «ТД»Луцьккондитер» від 09.07.2015 року було припинено трудові відносини з ОСОБА_1 за згодою сторін відповідно п. 1 ст. 36 КЗпПУ. 11.08.2015 року позивач звернувся письмово до відповідача з проханням видати йому трудову книжку та провести розрахунок, однак, відповіді не отримав, хоча відповідачем не заперечується отримання листа. Належні позивачу розрахункові кошти він отримав в кінці серпня 2015 року, а питання про видачу трудової книжки залишилося невирішеним.

Згідно п. 7.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, на підприємстві ведеться книга обліку руху трудових книжок і вкладишів до них, де реєструються всі трудові книжки, що прийняті від працівників при влаштування на роботу, а також трудові книжки і вкладиші до них із записом серії і номера, що видані працівникам знову.

У разі одержання трудової книжки у зв'язку із звільненням працівник розписується у особистій картці і у книзі обліку.

Тобто, законодавець передбачав наявність підпису як в особовій картці працівника так і в книзі обліку руху трудових книжок на підприємстві.

Показами свідків ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_6 спростовується пояснення представника відповідача про те, що книга обліку руху трудових книжок на підприємстві відсутня.

Статтею 47 КУпП визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Ч. 4 ст. 235 КУпП передбачено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Заробіток позивача перед звільненням зафіксовано в довідці про доходи, а тому розрахунок середньомісячного заробітку проводиться у відповідності до таких даних в розмірі 1565 грн. 17 коп., до задоволення підлягають вимоги позивача про стягнення середньомісячного заробітку за 7 місяців за весь час вимушеного прогулу в розмірі 11611 грн. 99 коп.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Покликання на наявність підпису в особовій картці позивача про отримання трудової книжки не заслуговують на увагу, так як допитаний в якості свідка позивач ОСОБА_1 зазначив, що дійсно поставив підпис в особовій картці про отримання ним трудової книжки, оскільки працівники охорони пред'явили йому трудову книжку і запевнили, що видадуть її відразу після підпису, однак після того, як він не захотів підписати розписку про відсутність у нього претензій до підприємства, відмовилися видати йому трудову книжку. Враховуючи, що йому не були виплачені розрахункові, він відмовився підписати розписку. Бланк розписки позивач долучив до матеріалів справи.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що покази позивача не спростовані стороною відповідача, а відсутність підпису в книзі обліку трудових книжок підтверджує обставини, на які покликається позивач. Дані доводи апеляційної скарги відповідача були предметом дослідження судом першої інстанції.

Разом з тим позивач не погоджується з рішенням суду в частині відмови у стягненні моральної шкоди та зобов'язання публічно вибачитись перед позивачем.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди та зобов'язання вибачитися перед позивачем за порушення його прав, оскільки такий спосіб захисту як публічне вибачення не передбачене чинним законодавством, а стягнення середнього заробітку в зв'язку з невидачею трудової книжки є справедливою сатисфакцією з відновлення порушених прав позивача.

Інші доводи апеляційної скарги представника позивача є аналогічними доводам, що викладені на обґрунтування позовної заяви, вони були предметом розгляду суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, надано вірну оцінку зібраним доказам, відповідно до спірних правовідносин правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому рішення скасуванню не підлягає.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та відповідача товариства з обмеженою відповідальність «Торговий дім «Луцьккондитер» відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 березня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: