Справа № 346/14/16-ц
Провадження № 2/346/299/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2016 року м. Коломия Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді Беркещук Б.Б.

секретаря Матушевської Г.Д.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Коломиї справу за позовом Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про повернення автомобіля, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідно до витягу з рішення колегії Головного управління праці та соціального захисту населення Івано-Франківської облдержадміністрації від 15.07.2003 року № 14 інваліда війни І групи ОСОБА_2 , жителя ІНФОРМАЦІЯ_1 було забезпечено автомобілем марки «Таврія » - 110270 безкоштовно . 08 серпня 2011 року інвалід ОСОБА_2 помер.

Відповідно до п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями,затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року № 999 (далі в тексті - Порядок), після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається члену сім'ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем проживання і реєстрації інваліда. В іншому разі автомобіль повертається (вилучається) головному управлінню праці та соціального захисту у повному комплекті для реалізації в установленому порядку. Автомобіль, отриманий інвалідом, законним представником недієздатного інваліда, дитини-інваліда, вилучається відповідними підрозділами державної виконавчої служби за рішенням суду за поданням департаменту. Встановлений чинним законодавством термін на переоформлення автомобіля вийшов, а відповідачка як дружина померлого не переоформила і не повернула вказаний автомобіль позивачу, тому позивач посилаючись на ст.1212 ЦК України та інші норми законодавства, просить зобов'язати відповідачку як члена сім'ї померлого інваліда повернути позивачу вказаний автомобіль.

Представник позивача в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, факсимільним звязком надіслав до суду клопотання, в якому просить розгляд справи проводити без участі представника позивача на підставі наявних матеріалів справи.

Відповідач та її представник в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, подали до суду заяву про застосування спливу позовної давності, просили суд справу розглянути у їх відсутності.

Заяву про застосування спливу позовної давності відповідач мотивувала тим, що в дійсності її чоловік ОСОБА_2 на підставі рішення колегії Головного управління праці та соціального захисту населення Івано-Франківської області за № 14 від 15.07.2003 року отримав як інвалід І групи війни, безкоштовно автомобіль « Таврію» -110270, випуску 2002 року.

Однак, згідно ст. 257 ЦК України - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.І ст. 251 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позивачу в жовтні 2011 році стало відомо те, що її чоловік ОСОБА_2 помер 08.08.2011 року, що стверджується листом Головного управління праці та соціального захисту населення Івано-Франківської ОДА за № 2194/03.01-26/10 від 19.11.2011 року. Вказаним листом позивач дав роз»яснення законодавчого порядку залишення автомобіля після смерті інваліда членам його сім»ї і надав 6-місячний термін для перереєстрації спірного автомобіля при наявності у членів сім»ї ОСОБА_2 для цього законних підстав, а при їх відсутності повернення автомобіля позивачу.

Шестимісячний строк перереєстрації або ж повернення автомобіля сплив 19 квітня 2012 року і отже, з 20.04.2012 року розпочався перебіг позовної давності, оскільки з цього часу позивачу було відомо, що його право порушено.

Позивач ж звернувся до суду в грудні 2015 року, тобто після спливу позовної давності.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Просить врахувати при вирішенні даної справи , що станом на момент смерті її чоловіка термін експлуатації автомобіля був 9 років і всього один рік не вистачило, щоб даний автомобіль у відповідності до п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою КМ України від 19.07.2006 року за № 999, залишився їй, а розрахункова сума для його викупу згідно п. 16 вищевказаного Порядку... становила менше 10 відсотків його вартості. На даний час термін експлуатації автомобіля становить вже більше 13 років. Крім того, на даний час автомобіль є несправним і непридатним для подальшої експлуатації, що зазначено в п. 1 акту повернення автомобіля, яким було забезпечено інваліда безплатно ( на пільгових умовах), також враховуючи термін експлуатації і непридатність для подальшої експлуатації спірний автомобіль фактично підлягає зняттю з балансового рахунку позивача.

Просить застосувати сплив позовної давності, оскільки позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду з позовом до неї, відповідача про повернення автомобіля і з цієї підстави відмовити позивачу в позові.

Суд, враховуючи заяви сторін, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до рішення колегії Головного управління праці та соціального захисту населення Івано-Франківської облдержадміністрації від 15.07.2003 року № 14 інваліда війни І групи ОСОБА_2 забезпечено автомобілем марки «Таврія» - 11027 безкоштовно, що підтверджується копією витягу з рішення колегії(а.с.4) та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.41)

08 серпня 2011 року ОСОБА_2 помер, що зазначено в довідці № 25 від 11 січня 2016 року виданої виконкомом Великоключівської сільської ради (а.с.42)

Відповідно до вищезгаданої довідки, станом на день смерті ОСОБА_2 в господарстві за адресою: с. Великий Ключів вул. Івана Франка, 71 а Коломийського району, проживали : дружина ОСОБА_3 (відповідач) .

Судом також встановлено, що листом №2194/03.01-26/10 від 19.10.2011 року вказане Головне управління повідомляло ОСОБА_2 (внука померлого) про положення п.16 вищевказаного Порядку та пропонувало здійснити перереєстрацію зазначеного автомобіля (а.с.8).

Згідно з актом повернення автомобіля, яким було забезпечено інваліда безоплатно ( на пільгових умовах) від 23.03.2012 року, передати органам соцзахисту спірний автомобіль ОСОБА_4 як член сім'ї померлого інваліда відмовився у зв'язку з тим, що автомобіль технічно непридатний (вийшов з ладу акумулятор та муфта зчеплення ), просив залишити в користуванні сім»ї (а.с.5)

Пунктом 16 вищезазначеного Порядку передбачено, що перереєстрація автомобіля на ім'я інваліда з числа членів сім'ї, законного представника недієздатного інваліда, дитини-інваліда проводиться підрозділом МВС протягом 10 діб з моменту визначення особи, що буде експлуатувати автомобіль на законних підставах, шляхом видачі письмової довідки, форма якої затверджується Мінсоцполітики. До визначення такої особи автомобіль перебуває на зберіганні у членів сім'ї померлого інваліда, а у разі їх відсутності повертається головному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції. Довідка видається інваліду, законному

представнику недієздатного інваліда, дитини-інваліда головним управлінням соціального захисту, в якому інвалід перебував на обліку, а інваліду внаслідок трудового каліцтва - відповідним управлінням виконавчої дирекції. Іншому члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом. В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до правил, передбачених частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Проаналізувавши суть спору, суд приходить до висновку, що в даному випадку до вимог позивача слід застосовувати загальну позовну давність тривалістю три роки, оскільки вимоги про повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, витребування майна з чужого незаконного володіння випливають з порушення майнових прав, а саме права власності на спірний автомобіль, на які спеціальна позовна давність не поширюється. Вказаний 3-річний строк слід обчислювати з 23.03.2012 року, оскільки саме в цю дату позивачу стало відомо про порушення його прав відмовою члена сімї померлого інваліда повернути спірний автомобіль, що випливає з вищевказаного акту від 23.03.2012 р. (а.с.5).

Судом встановлено, що позивач звернувся з даним позовом 25.12.2015 року, що стверджується штампом на копії поштового конверту (а.с.10), тобто після встановленого загального строку позовної давності, і в позовній заяві не ставить питання про поновлення цього строку та будь-яких доказів щодо поважності причин пропуску останнього позивачем суду не надано.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що слід застосувати за заявою відповідача наслідки пропуску строку позовної давності, оскільки це відповідає положенням ч.3 та ч.4 ст.267 ЦК України, та в звязку з цим в задоволенні позову відмовити.

На підставі наведеного, ст.ст. 256, 257, 260, 261, 266, 267, 1212 ЦК України, та, керуючись ст.ст. 197 ч.2, 213-215, 294 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про повернення автомобіля марки ЗАЗ 11027, 2002 року випуску, переданого інваліду війни І групи ОСОБА_2, жителю ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 08.08.2011 року, відмовити в звязку із пропуском строку позовної давності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, або отримання його копії.

Суддя Беркещук Б. Б.