Провадження № 2/522/1975/16
29 березня 2015 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Домусчі Л. В.
при секретарі Шевчик В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -
Позивач 19.11.2015 року звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 2 391 358 (два мільйони триста девяносто одна тисяча триста пятдесят вісім) гривень, судові витрати покласти на відповідачів.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 26 лютого 2014 року позивач надав у позику відповідачу грошові кошти в розмірі 100 000 (сто тисяч) доларів США, безвідсотково, на строк до 01 жовтня 2014 року. Вищевказані грошові кошти відповідач позичила задля здійснення підприємницької діяльності, якої саме відповідач позивачу не повідомила. У підтвердження в отриманні від позивача грошових коштів, відповідач склала розписку від 26 лютого 2014 року, в якій підтверджує вищевказане. Позивач вирішив надати у позику грошові кошти у звязку із доброзичливим ставленням до відповідача через тривале дружне спілкування. Відповідач запевняла позивача, що позику буде повернуто вчасно, ніяких перешкод чи уникання від сплати боргу відповідач здійснювати не буде. Грошові кошти у розмірі 100 000 (сто тисяч) доларів США, що на день складання позовної заяви за офіційним курсом НБУ (за 100 доларів США 2391.3585 грн.) складає 2.391.358 (два мільйони триста девяносто одна тисяча триста пятдесят вісім) гривень, були передані Відповідачу у повному обсязі в момент підписання розписки.
Грошові кошти мали бути поверненні за крайнім строком 01 жовтня 2014 року.
Відповідач ці кошти добровільно не сплачує, тому позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Представник позивача адвокат ОСОБА_3 (діє на підставі договору про надання правової допомоги від 21 вересня 2015 року) у судове засідання 29 березня 2016 року не зявився, надав суду заяву, за якою позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, а саму справу просить розглядати за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була сповіщені належним чином. Від відповідача жодних клопотань до суду не надходило.
Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки у судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Згідно з ст.197 ЦПК України, у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі наявних у матеріалах справи доказів.
26 лютого 2014 року ОСОБА_2 було складено розписку, зі змістом якої вона отримала від позивача ОСОБА_1 суму грошових коштів у розмірі 100 000 доларів США, яку зобовязалась повернути до 01 жовтня 2014 року. З розписки вбачається, що грошові кошти отримані відповідачем. Оригінал розписки був наданий суду для огляду.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). ОСОБА_2 підстави зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України.
Не сплачуючи заборгованість відповідач порушує вимоги діючого законодавства України, а саме: ст. 526 ЦК України яка передбачає, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства; ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. ст. 629 ЦК України, згідно якої, договір є обовязковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобовязання. Як передбачено ч.1 ст.612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі ст.524 ЦК зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.
Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, згідно з частинами1 та 2 ст.533 ЦК грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Як відзначає ВСУ (аналіз практики застосування ст.625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві), зважаючи на зміст зазначеної статті та беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суди у разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті повинні зазначити в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню у цій іноземній валюті з вказівкою на конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу.
Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
Відповідно до ч.3ст.10 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У цьому випадку судом не встановлено обставин, за яких позивач може бути звільнений від доказування обставин, на які він посилається.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог позивача та вважає за можливе стягнути на його користь суму простроченої заборгованості у розмірі 2 391 358 (два мільйони триста девяносто одна тисяча триста пятдесят вісім) гривень.
Відповідно до змістуч.1ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61,88, ч.4 ст.169, ч.2 197, 209, 212-215,218, 224-225 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст.15,16, 509, 525, 526, 530, 533, 610-612, 625, 1046, 1048-1050 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 2 391 358 (два мільйони триста девяносто одна тисяча триста пятдесят вісім) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 (код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 6090 (шість тисяч девяносто) грн.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до палати по цивільним справам апеляційного суду Одеської області шляхом подачі через Приморський суд м ОСОБА_4 на протязі 10-ти днів з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Домусчі Л. В.

29.03.2016