Справа № 1306/6914/12 Головуючий у 1 інстанції: Гайдук А.М.
Провадження № 22-ц/783/1553/16 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого - судді: Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря судового засідання: Брикайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - відділ ДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року позивач ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати ним аліментів в розмірі 54244 грн. 00 коп. за період з серпня місяця 2011 року по липень місяць 2012 року. ОСОБА_2 в подальшому уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 45523 грн. 90 коп. за період з 01.01.2010 року по 31.07.2012 року.

ОСОБА_2 свій позов обґрунтувала тим, що відповідач невчасно і не в повній мірі сплачував аліменти на двох дітей, які були визначені рішенням Дрогобицького міськрайонного суду в березні місяці 2003 року, відповідно до якого відповідач повинен був сплачувати аліменти в її користь в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку щомісячно. Позивач зазначає, що через невчасну сплату аліментів відповідачем в нього виникла заборгованість, і тому вона звернулася з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_3 пені за прострочення сплати аліментів на дітей.

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач, просить таке скасувати, ухвалити нове - про задоволення позову повністю. Мотивує тим, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, на основі неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Апелянт зазначає, що, приймаючи рішення, суд першої інстанції порушив вимоги ст. 196 Сімейного кодексу України. Апелянт стверджує, що суд першої інстанції безпідставно повністю поклав на неї провину за несплату відповідачем аліментів. Крім того, зазначає, що посилання суду на відсутність претензій щодо стягнення аліментів, а відтак, спростування вини відповідача у їх несвоєчасній сплаті, є необґрунтованим та не відповідає обставинам справи й наявним доказам і суперечить нормам матеріального права. Зауважує, що пред'явлення позову про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів є також претензією щодо своєчасності сплати та стягнення аліментів, оскільки інші заходи не впливали на сплату відповідачем аліментів. Судом не з`ясовано фактичні обставини справи, зокрема неправильно зазначено дату подання позову. Апелянт зазначає, що відповідач не надав суду жодних доказів щодо свого матеріального становища, та не надав будь-яких інших доказів що спростовують його вину чи визначення розміру пені за несвоєчасну сплату аліментів, а тому вважає, що посилання суду на матеріальне становище відповідача є необґрунтованим та не підтверджується жодним доказом. Вказує і на те, що під час розгляду справи відповідач продовжував не сплачувати аліменти в повному обсязі, а відсутність заборгованості по сплаті аліментів на день прийняття рішення не є безумовною підставою у відмові в позові про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам законності та обґрунтованості рішення суду не відповідає.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ч.1 ст.309 ЦПК України, підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач відповідно до виконавчого листа виданого 11.03.2003 року на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11.03.2003 року повинен сплачувати аліменти в користь позивачки на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку щомісячно (а.с. 7).

Крім того, міськрайонним судом встановлено, що з переліку розрахунків, які є у ДВС Дрогобицького МРУЮ, що є у справі, відповідач періодично, не в повній мірі, здійснював проплату аліментів в користь позивача.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення пені за прострочення сплати відповідачем аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не пред'являла претензій до відповідача щодо повної та своєчасної сплати аліментів, а матеріальний стан дозволяв відповідачу в міру можливості і без умислу уникнення періодично сплачувати аліменти на утримання дітей, та станом на 16 грудня 2013 року відповідач повністю погасив заборгованість щодо сплати аліментів.

З даним висновком колегія суддів не погоджується.

Зокрема, висновок суду про те, що на утриманні відповідача є друга дружина і дитина від другого шлюбу, і ця обставина є одним з доказів відсутності вини щодо несплати аліментних зобов'язань на утримання дітей від першого шлюбу, не ґрунтується на законі, оскільки відповідач не скористався своїм правом та з позовом про зменшення розміру аліментів на двох неповнолітніх дітей від першого шлюбу не звертався.

Доводи апелянта про те, що він не мав можливості сплачувати аліменти у визначеному виконавчою службою розмірі не заслуговують на увагу, оскільки належних доказів, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин ОСОБА_3 ні суду першої, ні апеляційної інстанцій не представив, а під час розгляду справи в суді першої інстанції повністю погасив заборгованість, нараховану за період з 01.01.2006 року до 16.12.2013 року в сумі 50 104,68 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з довідкою-розрахунком державного виконавця ВДВС Дрогобицького МРУЮ від 16.12.2013 року, у відповідача утворилась заборгованість в розмірі: за 2010 рік - 3396 грн. 04 коп., за 2011 рік - 4363 грн. 96 коп., за 2012 рік - 2183 грн. 81 коп. (а.с.112-113), тобто такий частково сплачував аліменти, визначені виконавчою службою.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто, як роз'яснив ВС України в своїй Постанові № 6-94цс15 від 01.07.2015р., неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Враховуючи те, що розрахунок, який проведено позивачем (а.с.62) не відповідає правилам розрахунку, які роз'яснив ВС України, розмір неустойки підлягає перерахунку безпосередньо судом.

Як вбачається з розрахунку державного виконавця (а.с.112), у січні 2010 року відповідач не провів оплати аліментів, внаслідок чого заборгованість становить 549 грн. 67 коп. Проводячи розрахунок пені згідно з роз'ясненнями Верховного Суду України, її розмір за цей місяць становитиме 170 грн. 40 коп. (549 грн. 67 коп. * 1 % / 31 = 170 грн. 40 коп.).

За аналогічними правилами, які наведено вище, слід провести розрахунок за лютий - з відповідача на користь позивача слід стягнути 153 грн. 90 коп., листопад - 164 грн. 90 коп. та грудень - 170 грн. 40 коп.

Оскільки в березні, травні, липні, вересні 2010 року у відповідача не було заборгованості по сплаті аліментів, такий у вищезазначені місяці здійснював сплату аліментів по 800 грн. 00 коп., неустойка не може нараховуватись протягом цих періодичних платежів.

Так як в березні 2010 року аліментні зобов'язання погашені повністю на суму 800 грн. 00 коп. з необхідних 549 грн. 67 коп., розмір неустойки за наступний місяць слід обраховувати виключно із врахуванням суми переплачених аліментів в попередньому місяці, тобто в основу розрахунку за квітень місяць слід покласти 299 грн. 34 коп. (800 - 549, 67= 250, 33; 549, 67 - 250, 33= 299, 34). Відповідно, розмір неустойки становитиме 89 грн. 80 коп.

За аналогічними правилами, які наведено вище слід провести розрахунки за червень, серпень та жовтень 2010 року

Так, за червень 2010 року з відповідача на користь позивача слід стягнути 89 грн. 80 коп. пені, за серпень 2010 року - 92 грн. 80 коп., за жовтень 2010 року - 92 грн. 80 коп.

Загалом за 2010 рік - 1024 грн. 80 коп.

За 2011 рік пеню слід обраховувати лише за лютий, квітень, травень, червень, серпень, вересень, жовтень та листопад, оскільки лише в ці місяці виникала повна або часткова заборгованість. За лютий - 128 грн. 99 коп., квітень - 138 грн. 20 коп., травень - 195 грн. 40 коп., червень - 189 грн. 10 коп, серпень - 142 грн. 80 коп., вересень - 189 грн. 10 коп., жовтень - 195 грн. 40 коп., листопад - 189 грн. 10 коп.

Загалом за 2011 рік - 1368 грн. 09 коп.

За 2012 р. пеню слід обраховувати за січень - липень. За січень - 162 грн.27 коп. (з урахуванням переплаченої суми аліментів у грудні 2011 року), лютий - 201 грн.00 коп., березень - 214 грн. 87 коп., квітень - 207 грн. 94 коп., травень - 214 грн. 87 коп., червень - 207 грн. 94 коп., липень - 214 грн. 87 коп. Загалом за січень - липень 2012 року - 1429 грн. 76 коп.

Відтак, загальний розмір пені за період з 01.01.2010 року по 31.07.2012 року, який слід стягнути з відповідача на користь позивача, становить 3822 грн. 65 коп.

Згідно з матеріалами справи, відповідач на час виникнення заборгованості по сплаті аліментів займався підприємницькою діяльністю (а.с.20,34-37), а також те, що інших аліментних зобов'язань він не має і до 16.12.2013 року сплатив заборгованість по аліментах у розмірі - 50123,63 грн. ( а.с.113).

З вищенаведеного не вбачається, що матеріальний чи сімейний стан відповідача дає підстави для застосування ч.2 ст.196 СК України щодо зменшення розміру нарахованої неустойки за прострочення по сплаті аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей і такого клопотання відповідач в суді апеляційної інстанції не заявляв.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що оскаржене рішення в силу ст. 309 ЦПК України необхідно скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 214 грн. 60 коп. судового збору.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 307, ст.309, ст.ст. 314, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 грудня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 3822 грн. 65 коп. за період з 01.01.2010 року по 31.07.2012 року.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 214 грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскарженим в касаційному порядку протягом двадцяти днів подачею касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.