Справа № 456/829/16 Головуючий у 1 інстанції: Шрамко Р.Т.
Провадження № 22-ц/783/4660/16 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів - Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

секретар Бохонко Е.Р.,

З участю: позивача ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, та представника Дашавської с/р - Слободянюк З.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 ОСОБА_6 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Дашавської селищної ради, ОСОБА_7, третьої особи приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу про визнання недійсним та скасування рішень селищної ради,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваною ухвалою заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.

До вступу рішення в законну силу заборонено ОСОБА_4, який проживає АДРЕСА_1 здійснювати будь-які дії пов»язані з будівництвом паркана, інших будівельних та земляних роботи на спірному проїзді на земельній ділянці, яка знаходиться в с.Гайдучина Стрийського району по вул.Стрийській,34, яка визначена планом земельної ділянки №43/93 від 03.03.1993 року.

Ухвалу оскаржив представник відповідача ОСОБА_8 В апеляційній скарзі зазначає, що така постановлена з грубим порушенням норм процесуального права, які регулюють підстави, умови та порядок забезпечення позову. Стверджує, що подаючи заяву про забезпечення позову, позивач не виконав вимоги ст.151 ЦПК України, а саме не зазначив у зв»язку з чим потрібно забезпечити позов. Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції не врахував того, що земельна ділянка площею 0,1052 га, на якій розташований житловий будинок відповідача, належить йому на праві приватної власності і суд не вправі обмежувати його у користуванні належним йому майном, в тому числі земельною ділянкою, яка межує із земельною ділянкою позивача тільки однією стороною і будівництво споруд на іншій частині спірної земельної ділянки, яка не межує з земельною ділянкою позивача не зачіпає його інтереси. Суд в ухвалі не вказав жодних обставин, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що свідчить про незаконність та необгрунтованість ухвали про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони здійснювати будь-які дії пов»язані з будівництвом паркана та інших будівельних та земляних робіт на спірному проїзді. Просить скасувати ухвалу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_4 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, пояснення представника Дашавської сільської ради Слободянюк З.М., вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що в провадженні Стрийського міськрайонного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до Дашавської селищної ради, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу. В позовній заяві позивач просить визнати незаконним, нечинним та скасувати рішення Дашавської селищної ради №453 від 25.04.2008 року, рішення №504 від 25.04.2008 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації по підготовці до видачі державних актув про право власності на землю» за заявою ОСОБА_9 Визнати незаконним, нечинним та скасувати рішення Дашавської селищної ради №692 від 16.05.2008 року «Про завтердження технічної документації та передачу земельної ділянки у власність» земельної ділянки площею 0,1052 га за заявою ОСОБА_9 для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_1 від 11.09.2008 року, виданий на підставі рішення №621 від 16.05.2008 року Дашавської селищної ради на ім»я ОСОБА_9. Визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 02.11.2012 року, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі №2100. Зобов»язати ОСОБА_4 демонтувати бетонний фундамент та паркан, який встановлено на заїзді/проїзді що веде до земельної ділянки кадастровий НОМЕР_4 та призначена для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 на праві власності.

В обгрунтування позовних вимог позивач зпазначає, що на даний час у власності ОСОБА_4 незаконно та безпідставно перебуває частина земельної ділянки, яка при проектуванні та виготовленні містобудівної документації на житловий будинок АДРЕСА_1 була визначена для заїзду (проїзду) до нього та до земельної ділянки, на якій він проектувався.

Задовольняючи повторну заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що 29.03.2016р. було винесено ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0.1052 га, яка знаходиться в АДРЕСА_2 та зареєстрована за ОСОБА_4 на підставі договору дарування земельної ділянки від 02.11.2012р. за реєстровим №2100, якою заборонено ОСОБА_4 здійснювати будівельні роботи пов»язані з будівництвом паркана на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0.1052 га, яка знаходиться в АДРЕСА_2 та зареєстрована за ОСОБА_4 на підставі договору дарування земельної ділянки від 02.11.2012р. за реєстровим №2100, яка межує з будинковолодінням ОСОБА_2, яке розміщене по АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_3.Однак відповідач ОСОБА_4 не виконує ухвалу та продовжує проводити будівельні роботи по зведенню паркану про що свідчать копії фотографій додані до заяви про забезпечення позову, а відтак повторно заборонив відповідачу проводити будь-які будівельні роботи пов»язані з будівництвом паркана на спірному проїзді.

Колегія суддів вважає такий висновок суду обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам процесуального та матеріального права, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв»язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції вірно виходив із наведених норм процесуального права та дійшов правильного висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення в майбутньому, оскільки відповідачем на спірній земельній ділянці проводяться будівельні роботи по зведенню паркану на забетонованому фундаменті.

Доводи відповідача про те, що суд обмежив його у праві користуватися земельною ділянкою в цілому не заслуговують на увагу, оскільки з оскаржуваної ухвали чітко вбачається, що останньому заборонено проводити будівельні роботи лише на частині земельної ділянки, що межує з ділянкою позивача тобто на спірному проїзді.

Крім цього, у п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз»яснено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, а відтак права відповідача не порушуються, оскільки спір, який виник між сторонами судом не вирішений.

Твердження апелянта про відсутність в матеріалах справи, доказів на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову не приймаються до уваги, так як судом першої інстанції дано вірну оцінку копіям фотографій на яких зображено, що відповідач продовжує проводити будівельні роботи по зведенні паркану незважаючи на ухвалу суду, якою встановлена заборона на їх проведення.

Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами, в розумінні ст.57 ЦПК України, є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно з ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відтак, колегія суддів вважає, що висновок суду про підставність заяви про забезпечення позову є обґрунтований та зроблений на підставі належних та допустимих доказів, що містяться в матеріалах справи.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування законної та обґрунтованої ухвали.

Відповідно до ч.1 п 1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.1, 314 ч.1 п.4, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_6 в і д х и л и т и .

Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.Р. Мікуш

Судді А.В. Ніткевич

О.Ф.Павлишин