Провадження № 2/522/555/16
УХВАЛА

18 жовтня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса клопотання представника ОСОБА_1 про призначення посмертної комплексної судово-психіатричної експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб - Шостої Одеської державної нотаріальної контори, Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області про визнання заповітів недійсними, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб - Шостої Одеської державної нотаріальної контори, Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області про визнання заповітів недійсними.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 заявила клопотання про призначення посмертної комплексної судово-психіатричної експертизи у цивільній справі за вищевказаним позовом, на вирішення якої просила поставити наступні питання:

- якими хворобами страждав при житті ОСОБА_3, який помер 09 травня 2011 року, в тому числі під час складання та підписання оскаржуваних заповітів від 05 лютого 2010 року та 11 квітня 2011 року;

- чи супроводжуються захворювання, якими страждав ОСОБА_3, який помер 09 травня 2011 року, розладом мовлення, слуху, зору, навичок письма, координації рухів, розладами розумової та психічної діяльності і якими саме, які клінічні прояви цих захворювань спостерігались у ОСОБА_3 під час складання та підписання оскаржуваних заповітів від 05 лютого 2010 року та 11 квітня 2011 року, та чи потребував ОСОБА_3 внаслідок свого хворобливого стану постійної сторонньої допомоги станом на 05 лютого 2010 року, чи був він здатний до самообслуговування в побуті;

- чи призначались ОСОБА_3 в період складання та підписання оскаржуваних заповітів від 05 лютого 2010 року та 11 квітня 2011 року медичні препарати, які були здатні впливати на його психіко-емоційну сферу і як саме;

- чи усвідомлював ОСОБА_3, який помер 09 травня 2011 року, на момент складання та підписання заповіту від 11 квітня 2011 року значення своїх дій та чи міг ними керувати.

ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала вказане клопотання та просила його задовольнити.

Представник ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення вищевказаного клопотання лише в частині четвертого запитання. Щодо інших запитань, то представник зазначив, що визнання заповіту від 05 лютого 2010 року недійсним на підставі ч. 1 ст. 231 ЦК України не потребує проведення судово-психіатричної експертизи, оскільки в даному випадку йдеться лише про вчинення особою правочину під впливом психічного чи фізичного насильства, для встановлення чого, на його думку, проведення вказаної експертизи є недоречним.

Інші учасники у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, просили розглядати справу за їх відсутності.

Дослідивши матеріали цивільної справи та вислухавши думки сторін, суд вважає, що клопотання представника ОСОБА_1 про призначення посмертної комплексної судово-психіатричної експертизи підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань в галузі науки, мистецтва, техніки або ремесла суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 3 ст. 143 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, мають право подати суду питання, на які потрібна відповідь експерта. Кількість і зміст питань, за якими має бути проведена експертиза, визначається судом. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 202 ЦПК України, суд може за заявою особи, яка бере участь у справі, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках призначення судом експертизи.

Згідно п. 16 Постанови Пленум ВСУ №9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі ст. 225, ч. 2 ст. 1257 ЦК України суд відповідно до статті 145 ЦПК України за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів. Разом із тим у випадках, коли вирішення справи залежить від психічного стану особи в момент вчинення нею певної дії, наприклад при розгляді справ про визнання правочинів недійсними з мотивів укладення їх фізичною особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла ними керувати (стаття 225 ЦК), і за відсутності клопотання про призначення експертизи, суд згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК повинен розяснити позивачу його право на заявлення такого клопотання та наслідки невчинення цієї процесуальної дії. Експертиза повинна бути обовязково призначена у випадках, передбачених статтею 145 ЦПК.

До того ж, згідно п. 14 Постанови Пленуму ВСУ №8 від 30.05.1997 р. «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» судово-психіатрична експертиза призначається, коли вирішення кримінальної або цивільної справи залежить від визначення психічного стану особи на час вчинення нею певного діяння (бездіяльності) чи укладення угоди за наявності сумнівів щодо її спроможності усвідомлювати значення своєї поведінки внаслідок психічної хвороби або тимчасового розладу душевної діяльності.

Як вбачається зі змісту уточненої позовної заяви, ОСОБА_1 просить визнати недійсним заповіт від 05 лютого 2010 року на підставі ч. 1 ст. 231 ЦК України, а саме вчинення особою правочину під впливом психічного чи фізичного насильства, а також просить визнати недійсним заповіт від 11 квітня 2011 року на підставі ч. 1 ст. 225 ЦК України, а саме вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Тому, суд вважає, що клопотання представника позивачки в частині визначення психічного стану ОСОБА_3 під час складання ним заповіту від 05 лютого 2010 року (питання №1-3) є безпідставним, оскільки визнання правочину недійсним на підставі ч. 1 ст. 231 ЦК України не передбачає необхідність призначення судово-психіатричної експертизи.

З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що заявлене клопотання про призначення посмертної комплексної судово-психіатричної експертизи підлягає задоволенню частково, лише в частині запитання про те, чи усвідомлював ОСОБА_3, який помер 09 травня 2011 року, на момент складання та підписання заповіту від 11 квітня 2011 року значення своїх дій та чи міг ними керувати.

Керуючись п. 16 Постанови Пленум ВСУ №9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», п. 14 Постанови Пленуму ВСУ №8 від 30.05.1997 р. «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», ст. ст. 143, п. 5 ч. 1 ст. 202, 208-210 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 про призначення посмертної комплексної судово-психіатричної експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб - Шостої Одеської державної нотаріальної контори, Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області про визнання заповітів недійсними, задовольнити частково.

Призначити по даній справі посмертну комплексну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

- чи усвідомлював ОСОБА_3, який помер 09 травня 2011 року, на момент складання та підписання заповіту від 11 квітня 2011 року значення своїх дій та чи міг ними керувати?

Доручити проведення експертизи експертам КП «Одеська обласна клінічна психіатрична лікарня №1».

Попередити судових експертів КП «Одеська обласна клінічна психіатрична лікарня №1» про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України про дачу завідомо неправдивого висновку експерта та відмову від виконання покладених обовязків без поважних причин.

Роз'яснити особам, що беруть участь у справі, зміст ст. 146 ЦПК України та зобов'язати сторони не перешкоджати експертам в проведенні експертизи для ухвалення висновку.

Оплату за проведення експертизи покласти на ОСОБА_1.

Зупинити провадження по справі № 2/1522/12205/11 до закінчення проведення експертизи та отримання висновку експерта за поставленими судом питаннями.

У розпорядження експертів надати цивільну справу № 2/1522/12205/11.

Ухвала в частині зупинення провадження в справі може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси в п'ятиденний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Ю.Б.Свячена