У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сидоренко І.О.

при секретарі Рудь Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Словянського міськрайонного суду заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя.

Позивач просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на легковий автомобіль марки ЗАЗ TF69Y LANOS ЗНГ, номерний знак НОМЕР_1, вартістю 160000 грн., оформлений на її імя, оскільки на теперішній час вказане майно знаходиться у відповідача у місті Горлівка. Місто Горлівка входить до територіального складу Донецької області та є зоною проведення антитерористичної операції. За фактом фактичного викрадення автомобіля позивачка звернулася до Слов'янського відділу поліції. Вважає, що відповідач може розпорядитися майном на свій розсуд та унеможливити виконання рішення суду.

Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник спір з приводу розподіл майна подружжя.

Згідно ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до вимог статті 151 ЦПК України, клопотання до суду про забезпечення позову оформлюється відповідною заявою, в якій зазначається: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, які необхідні для забезпечення позову.

Крім того, відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонам дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обовязку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору на зберігання іншим особам.

Згідно відповіді Територіального сервісного центру 1443 регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області № 31/5-1443-0575 від 10.03.2016 року автомобіль марки ЗАЗ TF69Y LANOS ЗНГ, номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований за ОСОБА_1.

З матеріалів справи на даній стадії цивільного процесу суд не вбачає, що існує загроза подальшого невиконання рішення або утруднення його виконання внаслідок відчуження відповідачем вищезазначеного автомобіля, позивачем не доведено, що відповідач має намір на відчуження даного автомобіля, не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку винесення його на користь позивача, не доказано, що відповідач в подальшому буде ухилятись від виконання такого рішення суду. Також, позивачем не надано доказів того, що автомобіль на праві власності належить саме відповідачу, натомість згідно відповіді Територіального сервісного центру 1443, автомобіль, на який позивачка просить накласти арешт, належить саме їй.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. З сенсу цієї норми закону вбачається, що після усунення недоліків та оформлення заяви про забезпечення позову належним чином, позивач в подальшому не позбавлений права звернутися до суду з аналогічною заявою.

Таким чином, позивач не надав доказів, що автомобіль може бути відчужено відповідачем, що призведе до безперспективності виконання рішення суду, а також те, що автомобіль належить не відповідачу, а позивачу, у звязку з чим суд не має достатніх підстав для задоволення даної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року,суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_3