АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/647/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ПАТ «Дельта банк» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про повернення коштів по депозитному вкладу та нарахованих відсотках,

в с т а н о в и л а :

В лютому 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з вказаним позовом до ПАТ «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, посилаючись на те, що 31 жовтня 2014 року між нею та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу (депозиту) у розмірі 87 000 доларів США на строк до 30 листопада 2014 року зі сплатою 9,5 % річних. Після останнього дня строку дію договору було продовжено на той самий строк та на тих самих умовах, крім процентної ставки, до 30 грудня 2014 року, а потім до січня 2015 року.

8 лютого 2015 року вона звернулась до банку з вимогою повернення їй вкладу, однак кошти їй не повернули.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_6 просила повернути їй депозитний вклад разом з нарахованими відсотками у розмірі 83 988 доларів 40 центів США.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 травня 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено. Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_6 суму банківського вкладу у розмірі 74 441 долар 87 центів США. Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб суму банківського вкладу у розмірі 9 546 доларів 53 центи США, що еквівалентно 200 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 14 липня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_6 до ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_6 76 565 доларів 21 цент США, що еквівалентно 1900 384 грн. 51 коп. Провадження в частині позовних вимог ОСОБА_6 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб закрито. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ввід 23 грудня 2015 року касаційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково. Рішення апеляційного суду Черкаської області від 14 липня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з слідуючих підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Однак рішення суду вказаним вимогам закону не відповідає, тому не може залишатися без змін.

Задовольняючи позов та стягуючи суму вкладу як з ПАТ «Дельта Банк», так і з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до положень ст. ст. 526, 1058, 1060, 1061 ЦК України відповідач повинен був повернути позивачу вклад по закінченню строку його дії, однак банк зазначених вимог закону та обов'язків, взятих на себе за укладеним договором, не виконав. Крім того, рішенням виконавчої дирекції Фонду від 2 березня 2015 року в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію.

Судом встановлено, що 31 жовтня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_6 було укладено договір банківського вкладу (депозиту) у розмірі 87 000 доларів США на строк до 30 листопада 2014 року зі сплатою 9,5 % річних. Після останнього дня строку вона не витребувала суму вкладу, відповідно до п. 1.11 цього договору його дію було двічі продовжено на тих самих умовах, крім процентної ставки, яка кожного разу збільшувалась на 0,25 % річних, до 30 грудня 2014 року, а потім до січня 2015 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків серед юридичних фактів є, зокрема, договори та інші правочини.

За положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Вклад (депозит) - це кошти в готівковій або в безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору (ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Судом встановлено, що по закінченню дії договору банківського вкладу грошові кошти були повернуті позивачу на поточний рахунок, відкритий на його ім'я, відповідно до п. 1.10. договору.

Отже, у подальшому між сторонами виникли правовідносини, що випливають з договору банківського рахунка (ст. ст. 1066 - 1076 ЦК України).

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10 червня 2015 року № 6-36цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Крім того, на підставі постанови правління Національного банку України від 2 березня 2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 2 березня 2015 року прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким у період з 3 березня 2015 року до 2 червня 2015 року в банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк», а в подальшому продовжено до 2 вересня 2015 року.

Отже, починаючи з 3 березня 2015 року банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Дана позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року № 2001цс15.

Відповідно до ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку, зокрема, щодо виконання операцій з виплати переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Позивачу 14 липня 2015 року було виплачено 200 000 грн., тобто граничний розмір відшкодування коштів за вкладами, який гарантується Фондом під час запровадження та дії тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк». Тобто дії банку відповідають зазначеним вище вимогам вказаного Закону.

Згідно довідки тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» залишок коштів на рахунку складає 76 565, 21 доларів США. Даний залишок є кредиторською вимогою. Вимоги позивача, як кредитора, підлягають заявленню та розгляду в особливому порядку, встановленого Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час проведення ліквідації банку.

Оскільки позивач є кредитором відповідача щодо майнового зобов'язання з отримання коштів з банківського рахунку та закінченого строком депозиту та з урахуванням встановленої Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" заборони на задоволення вимог кредиторів банку щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову в частині стягнення з відповідача частини коштів, що не відшкодовані Фондом за межами гарантованої суми в розмірі 200000 гривень.

При цьому, задоволення вимог позивача як кредитора банку, поза межами процедури ліквідації банку порушує в цілому баланс інтересів кредиторів банку та не узгоджується з положеннями Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", якими передбачено, що під час ліквідаційної процедури неплатоспроможного банку визначається загальна сума його заборгованості перед кредиторами (пасив), формується ліквідаційна маса банку (актив) та здійснюється її реалізація з подальшим спрямуванням коштів, одержаних від продажу майна банку, на погашення акцептованих (визнаних) вимог кредиторів в порядку черговості, встановленої пунктом 4 частини першої статті 52 цього Закону.

Отже позивач не позбавлений можливості захистити свої майнові права за договором банківського вкладу в порядку передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Так як суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору по суті, то рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового рішення, яким в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельтабанк» задоволити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 травня 2015 року у даній справі в частині позовних вимог до Публічного акціонерного товариства «Дельтабанк» скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про повернення коштів по депозитному вкладу та нарахованих відсотках відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :