Апеляційний суд міста Києва
Справа № 756/8172/15-ц Головуючий у суді першої інстанції: Белоконна І.В.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1676/16 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ВолошинаВ.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі Крічфалуши С.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Центр», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» про припинення іпотеки нежитлового приміщення та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Центр», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В с т а н о в и л а :

23.06.2015 позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Центр», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна Позика» про припинення іпотеки нерухомого майна, вбудованого приміщення №3. розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ст. 17 Закону України «Про іпотеку».

Позовні вимоги мотивовані тим, що кредитні кошти згідно Договору, укладеного між ним та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Центр» про відновлювальну кредитну лінію №241110/10-КФ, не надавались, вважає дію іпотеки стосовно нежитлового приміщення припиненою 23.05.2011, з підстав, що іпотека має похідний характер і є дійсною до припинення основного зобов'язання.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_4 відповідач ОСОБА_3 пред'явив зустрічний позов до ОСОБА_4, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Центр», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовував тим, що 17 грудня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна Позика» та ним (ОСОБА_3) було укладено Договір про відступлення прав за іпотечним договором, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Мілюковою - Кручиною Т.П. та зареєстровано за №10254. Пунктом 1 договору про відступлення прав за іпотечним договором встановлено, що сторони уклали договір про уступку прав вимоги за основним зобов'язанням, а саме договором про відновлювальну кредитну лінію №241110/10 - КФ від 24.11.2010, строк якої з 24.11.2010 по 23.05.2011 та договору про заміну кредитора у зобов'язанні від 17.12.2010. Виходячи з того, що боржник ОСОБА_4 не виконав умови договору про відновлювальну кредитну лінію від 24.11.2010, укладеного між ним (ОСОБА_4.) та ПАТ «КБ Центр», які забезпечені виконанням зобов'язань - договором іпотеки від 24.11.2010 , що на думку ОСОБА_3, дає йому право для задоволення вимог кредитора за рахунок предмету іпотеки.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , треті особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Центр», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» про припинення іпотеки нежитлового приміщення задоволено.

Визнано припиненим Договір відступлення прав за іпотечним договором №10254 від 17 грудня 2010 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна Позика» та ОСОБА_3, відповідно до умов якого передано в іпотеку нежитлове вбудоване приміщення №3 (група приміщень №№17;21;22) - офіс за адресою: АДРЕСА_1

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Центр», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду відповідач ОСОБА_3 подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального прав, виклав обставини справи. При цьому зазначав, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не прийняв до уваги договір про заміну кредитора у зобов'язанні від 17.12.2010, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика», ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Умовами вказаного договору, а саме п. 1, встановлено, що здійснюється заміна первісного кредитора на нового кредитора у зобов'язанні за договором про відновлювальну кредитну лінію №241110/10-КФ від 24.11.2010 та договором про заміну кредитора у зобов'язанні укладеним між первісним кредитором та ПАТ «Комерційний Банк «Цент». Із п.6, зазначеного договору випливає, що боржник - ОСОБА_4 був не тільки письмово попереджений про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги), а й є стороною даного договору, що підтверджує його згоду та відсутність заперечень щодо заміни первісного кредитора на нового кредитора -ОСОБА_3 Довідки, видані ОСОБА_4 ПАТ «КБ «Центр» ТОВ «ФК «Народна Позика» про неотримання кредитних коштів вважав неналежними доказами. В матеріалах справи відсутні пояснення банку по суті справи та не з'ясовано чи існувало право у ПАТ «КБ «Центр» на момент переходу прав за кредитним договором на підставі договорів про заміну кредитора у зобов'язанні і як наслідок договорів про відступлення прав за іпотечним договором укладених між сторонами у разі відсутності виконання банком умов кредитного договору (надання кредиту). Судом не було надано можливості відповідачу та його представнику за первісним позовом, звернутися до суду з клопотанням про застосування до даних правовідносин строку позовної давності.А сплив строку позовної давності є підставою для відмови в позові, а тому на цьому акцентував увагу суду. Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити, а його зустрічні позовні вимоги задовольнити.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи є їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами,статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку відповідача та його представника в судове засідання, які належним чином про час та місце розгляду справи були повідомлені, про що свідчить зворотне поштове повідомлення, такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог (п.2, ч.1 ст. 307 ЦПК України).

Статтею 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

- неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

- недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

- невідповідність висновків суду обставинам справи;

- порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обгрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положеньст.57-66 ЦПК України.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з їх доведеності. А відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність правових підстав до їх задоволення.

Проте, з такими висновками суду слід погодитися лише частково враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 24 листопада 2010 року між ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Центр» було укладено Договір про відновлювальну кредитну лінію №241110/10-КФ.

Згідно п.1.1 ДоговоруБанк надає Позичальнику кредит у формі відновлювальної відкличної кредитної лінії у сумі 1 500 000 грн., а позичальник зобов'язується повернути отримані грошові кошти 23 травня 2011 року та сплатити за користування кредитною лініє проценти у розмірі 24% річних.

Відповідно до п.2.1. зазначеного Договору, видача кредитних коштів в рамках кредитної лінії проводиться траншами в строк з 24 листопада 2010 року по 23 травня 2011 і за письмовими заявками позичальника з відома банку, шляхом видачі готівкових коштів каси банку.

На забезпечення виконання зобов'язань по Договору про відновлювальну кредитну лінію №241110/10-КФ від 24.11.2010, 24 листопада 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Центр» та ОСОБА_4 6yло укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мілюковою- Кручиною Т.П. та зареєстровано за №9815, відповідно до якого в іпотеку було передано майнові права ОСОБА_4 на нерухоме майно, яким є: нежитлові вбудовані приміщення №3, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Згідно до п.6.2 Договору іпотеки від 24.11.2010 право іпотеки та відповідно зазначений договір припиняє чинність у разі припинення основного зобов'язання забезпеченого цією іпотекою.

В подальшому, а саме 17 грудня 2010 року було укладено наступні договори:

1. Між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Центр», Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна Позика» та ОСОБА_4 було укладено Договір про заміну кредитора у основному зобов'язанні, а саме по Договору про відновлювальну кредитну лінію №241110/10-КФ від 24.11.2010.

2. Між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна Позика» укладено Договір відступлення прав за договором іпотеки, оскільки ТОВ «Фінансова компанія «Народна Позика» набула статусу нового кредитора та іпотекодержателя.

3. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна Позика» та ОСОБА_3 було укладено Договір про відступлення прав за іпотечним договором посвідчений приватним нотаріусом КМНС Мілюковою - Кручиною Т.П. та зареєстровано за №10254. Відповідно до вищезазначеного Договору ОСОБА_3 набув статус іпотекодержателя.

4. Між ТОВ «Фінансова компанія «Народна Позика», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про заміну кредитора у зобов'язанні.

Відповідно до довідки №260515/10.03-53-БТ від 26.05.2015 наданою Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Центр» вбачається, що кредитних коштів за Договором про відновлювальну кредитну лінію №241110/10-КФ від 24.11.2010, що був укладений між ПАТ КБ «Центр» та ОСОБА_4, не надавались (а.с.17), а листом за №148/03 від 15.04.2016 третя особа по справі ПАТ КБ «Центр» повідомило апеляційну інстанцію, що за договором про відновлювальну кредитну лінію №241110/10-КФ від 24.11.2010, ні ОСОБА_4, ні будь-хто кредитні кошти не отримував.

Пред'являючи позов до суду про припинення іпотеки нежитлового приміщення ( правова підстава ст.17 Закону України про іпотеку) позивач не зазначив причину та мету укладення таких договорів та чим порушено його право, коли усі договори були укладені з його відома і є чинними. В процесі розгляду справи також встановити ці обставини не виявилося можливим, відсутня будь-яка інформація. Лише в апеляційній інстанції стороною відповідача було надано рішення Оболонського районного суду м.Києва від 18 жовтня 2010 року згідно якого було визнано недійсним договір відступлення права вимоги щодо нежитлових приміщень між ОСОБА_9 та ОСОБА_4, які були предметом іпотеки на виконання кредитної лінії №241110/10-КФ від 24.11.2010 (договір іпотеки 24.11.2010). При цьому ОСОБА_3 зазначав, що ОСОБА_4 на момент укладення кредитної лінії взагалі не мав права укладати договір іпотеки.

Матеріали справи свідчать про те, що останнім іпотекодержателем є ОСОБА_3

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі:

-припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору;

-реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону;

-набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки;

-визнання іпотечного договору недійсним;

-знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється;

-з інших підстав, передбачених цим Законом.

Отже, аналіз зазначеної норм свідчить про вичерпний перелік підстав для припинення іпотеки і на жодну з них позивач ОСОБА_4 не посилається.

Відповідно до змісту ст. ст. 10,11,58-60 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорені або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Звертаючись до суду з позовом за захистом, позивач посилався на неотримання кредитних коштів, тоді як за його згодою та участю укладалися інші договори, які стосувалися, як кредитної лінії, так і договору іпотеки.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України.

У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Таким чином, враховуючи викладене, рішення суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 не можна визнати законним та обгрунтованим, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині, яким у задоволенні позовних вимог про припинення поруки слід відмовити.

В іншій частині рішення суду є законним і правових підстав до його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , треті особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Центр». Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» про припинення іпотеки нежитлового приміщення відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді