Справа № 740/5247/15-ц Провадження № 22-ц/795/335/2016 Головуючий у I інстанції Куровський Ю. В. Доповідач - Висоцька Н. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Онищенко О.І., Позігуна М.І.

при секретарі Бівалькевич Т.В.,

за участю: представника ПАТ «Мультіплекс-Холдинг» ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Мультіплекс-Холдинг» ОСОБА_2 на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 грудня 2015 року по справі за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ТОВ «Блокбастер-Київ» про стягнення заборгованості та зобов»язання виконувати договір,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ТОВ «Блокбастер-Київ» про стягнення заборгованості та зобов»язання виконувати договір.

Цього ж дня позивачем було подано заяву про забезпечення позову відповідно до ст.ст. 151, 152 ЦПК України.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду від 08.12.2015 року заяву ОСОБА_3 задоволено, заборонено керівництву ТОВ «Блокбастер-Київ» ухилятись від вчинення оперативно-господарських санкцій та інших заходів забезпечення виконання зобовязань боржника (ТОВ «Мультіплекс-Холдинг»), а саме: заборонено ТОВ «Блокбастер-Київ» ухилятись від притримання майна, що знаходиться в орендованому ТОВ «Мультіплекс-Холдинг» приміщенні за адресою м. Київ, проспект Московський, 34-В; заборонено допускати будь-яких осіб, в тому числі працівників ТОВ «Мультіплекс-Холдинг» до приміщення, що орендує ТОВ «Мультіплекс-Холдинг», що розташоване за адресою: м. Київ, проспект Московський, 34-В; заборонено будь-яким особам забирати притримане майно, яке знаходиться в приміщенні, що орендує ТОВ «Мультіплекс-Холдинг», що розташоване за адресою: м. Київ, проспект Московський, 34-В та в будь-яких інших приміщеннях за цією ж адресою.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції представник ПАТ «Мультіплекс-Холдинг» ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду від 08.12.2015 року.

Доводи скарги зводяться до того, що оскаржувана ухвала суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, не ґрунтується на дійсних обставинах справи, є такою, яка грубо перешкоджає законній господарській діяльності ПАТ «Мультіплекс-Холдинг».

Незаконність оскаржуваної ухвали суду заявник обґрунтовує тим, що згідно договору оренди нежилого приміщення від 20.08.2009 року ПАТ «Мультіплекс-Холдинг» орендувало нежитлові приміщення, без ремонту та оздоблення (лише стіни) без іншого рухомого майна, за адресою: м. Київ, Пр-т Московський, 34-В у ТОВ «Блокбастер-Київ». Під час оренди ПАТ «Мультіплекс-Холдинг» установило обладнання та інше майно, яке необхідне для роботи кінотеатру «Мегаплекс» на загальну суму 101 574 910, 80 грн. Цільове використання орендованого майна договором оренди визначено для здійснення кінотеатральної діяльності, продажу квитків на кіносеанси, торгівля товарами та продуктами харчування у барі та рекламна діяльність.

З 02.12.2015 року посадові особи ТОВ «Блокбастер-Київ», використовуючи своє службове становище, протиправно привласнили рухоме майно ПАТ «Мультіплекс-Холдинг» на суму 101 574 910, 80 грн., самовільно його демонтують та вивозять у невідомому напрямку, що спричиняє шкоду товариству в особливо великих розмірах.

Вказує, що оскаржувана ухвала суду може призвести до безповоротних та негативних наслідків для ПАТ «Мультіплекс-Холдинг».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ «Мультіплекс-Холдинг», дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Задовольняючи заяву та накладаючи арешт на майно, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також може нанести шкоду товариству та його учасникам.

Такий висновок суду є необґрунтованим та не відповідає вимогам закону, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК України, заходи забезпечення позову.

В силу ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а згідно ч.5 ст.153 ЦПК України про вжиття забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Відповідно до ст.ст. 151, 153 ЦПК України та роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.1 постанови Пленуму від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» єдиною підставою для забезпечення позову є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини 3 статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними заявленим позивачем вимогам.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та враховуючи роз'яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд постановляючи оскаржувану ухвалу, наведеним правовим положенням не надав юридичного аналізу, не з»ясував співмірність заявлених позовних вимог та визначення видів забезпечення позову, в зв»язку з чим постановив незаконну ухвалу.

Як вбачається, в обґрунтування підстав пред»явленого позову позивач ОСОБА_3 посилався, що він є учасником ТОВ «Блокбастер-Київ» та володіє часткою у розмірі 5% від статутного капіталу товариства.

Матеріальні збитки, які заявлені до відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6, позивач пов»язує з невиконанням посадових обов»язків працівником ТОВ «Блокбастер-Київ», яка прийнята на роботу 16.11.2015 року.

Розмір збитків позивач визначив в сумі 11000,00 грн., а відповідно до п. 2 заявлених позовних вимог позивач просив зобов»язати директора ТОВ «Блокбастер-Київ» застосувати до боржника ПАТ «Мультіплекс-Холдинг» оперативно господарські санкції у вигляді не допуску працівників та/або інших осіб до приміщення (м. Київ, пр. Московський, 34-В), та припинити подачу до приміщення електричної енергії, гарячої та холодної води та інших комунальних послуг, притримати майно ПАТ «Мультиплекс-Холдінг», що знаходиться у приміщенні (м. Київ, пр. Московський, 34-В) до моменту повної сплати Орендарем заборгованості з орендної плати та інших платежів, передбачених Договором оренди.

Судом першої інстанції не враховано, що забезпечення позову застосовується для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

До апеляційної скарги заявником додано акт (а.с. 115), вимогу № 366/15-МХ (116-117) від 09.12.2015 року, телефонограми № 102023 від 04.12.2015 року (а.с. 118), лист 360/15-МХ від 03.12.2015 року (а.с. 120), з яких вбачається, що існують господарські правовідносини між двома юридичними особами, а саме ПАТ «Мультіплекс-Холдінг» та ТОВ «Блокбастер-Київ», внаслідок порушення яких і заявлено позов.

Відповідно до заперечень, наданих суду апеляційної інстанції представником ОСОБА_3 ОСОБА_7, вбачається що, на день розгляду апеляційної скарги орендні відносини між ПАТ «Мультіплекс-Холдінг» та ПАТ «Блокбастер-Київ» практично врегульовані (а.с. 142).

Враховуючи викладене, обгрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо спору між двома юридичними особами з приводу не належного виконання договору оренди, який підлягає вирішенню в порядку іншого судочинства, що не заперечується сторонами по справі, але залишилось поза увагою суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала підлягає скасуванню, з постановленням ухвали про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151, 153, 303, 307, ч. 1 п. 2 ст. 312, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Мультіплекс-Холдинг» ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 грудня 2015 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ТОВ «Блокбастер-Київ» про стягнення заборгованості та зобов»язання виконувати договір відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: