Справа № 368/1114/15-ц Головуючий у І інстанції Іванюта Т.Є.
Провадження № 22-ц/780/4513/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 23.08.2016
УХВАЛА

Іменем України

23 серпня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Іванової І.В., Касьяненко Л.І.,

при секретарі: Тимошевській С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 21 липня 2015 року у справі за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Переможець» до ОСОБА_2, реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції в Київській області, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання договору оренди землі недійсним та скасування державної реєстрації права оренди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Переможець» про розірвання договору оренди, -

в с т а н о в и л а:

СТОВ «Переможець» звернулося до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 20 березня 2015 року йому стала відома інформація, що реєстраційною службою Кагарлицького районного управління юстиції в Київській області проведено державну реєстрацію права оренди земельних ділянок, які знаходяться в адміністративних межах с. Кадомка Кагарлицького району Київської області.

Таке право було зареєстровано 13 березня 2015 року, виходячи з договору оренди землі укладених 10 березня 2015 року між ОСОБА_2 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 20071434 від 17.03.2015 року.

Проте між ОСОБА_2 та СТОВ «Переможець» 09 вересня 2009 року було укладено та зареєстровано у Кагарлицькому районному відділі КРФ Центр ДЗК, договір оренди землі строком на 10 років.

При проведені державної реєстрації права оренди, державним реєстратором в порушення положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не перевірено, чи були зареєстровані права на цю земельну ділянку за іншими особами, що призвело до порушень прав СТОВ «Переможець».

А тому позивач просить визнати недійсним договір оренди земельних ділянок, укладених між відповідачкою та ФОП ОСОБА_3, скасувати державну реєстрацію права оренди, рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

ОСОБА_2 подала до суду зустрічний позов про розірвання договору оренди посилаючись на те, що Товариством «Переможець» належним чином не виконуються умови договору.

Укладений договір оренди земельної ділянки не відповідає типовій формі договору оренди землі, встановленою Постановою Кабінету Міністрів України № 220 від 03 березня 2004 року. Так в п.12.3 договору зазначено, що невідємними частинами договору є кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень ( обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів, довідка про визначення нормативної грошової оцінки обєкта оренди, але дані частини договору відсутні, а також в дійсності договір оренди вона не підписувала на 10 років, а строком на 5 років.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 21 липня 2015 року первісний позов задоволено.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 1,0002 га, укладений 10 березня 2015 року між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3

Скасовано державну реєстрацію права оренди вказаної земельної ділянки, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У задоволені зустрічних позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати в звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким зустрічний позов задовольнити, у задоволенні первісного позову відмовити.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 10 листопада 2015 року зазначене рішення районного суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову скасовано й в цій частині ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено.

Розірвано договір оренди земельної ділянки площею 1,002 га № 212, укладений 09 вересня 2009 року між ОСОБА_2 та СТОВ «Переможець».

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2016 року рішення Апеляційного суду Київської області від 10 листопада 2015 року в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2скасовано і справа в цій частині направлена до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

В частині первісних вимог судове рішення залишено без змін.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з виходячи з наступного.

В частині зустрічного позову, судом встановлено, що 09 вересня 2009 року між ОСОБА_2 та товариством укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,0002 га.

Згідно додатку до вказаного договору оренди визначено порядок та форми оплати орендної плати, а саме до 31 грудня кожного року. Орендна плата сплачується щорічно в натуральному вигляді сільськогосподарською продукцією: зерно 390 кг, цукор 26 кг, олія -1,5 л, крупа 1,5 кг.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд виходив з того, що для розірвання договору не має підстав.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Так ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з вимогами ст.ст. 21, 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.

Отже аналіз правових норм свідчить, що основною метою договору оренди землі та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати встановленому договором розмірі.

Як правильно встановлено судом, що 09 вересня 2009 року між ОСОБА_2 та товариством укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,0002 га.

Згідно додатку до вказаного договору оренди визначено порядок та форми оплати орендної плати, а саме до 31 грудня кожного року. Орендна плата сплачується щорічно в натуральному вигляді сільськогосподарською продукцією: зерно 390 кг, цукор 26 кг, олія -1,5 л, крупа 1,5 кг.

Вказане підтверджується довідками та копіями відомостей СТОВ «Переможець», згідно яких останній своє зобовязання щодо сплати орендної плати, в зазначених в договорі оренди землі розмірах та строках виконує.

Також вбачається, що укладений договір оренди земельної ділянки не повного паю, а саме площею 1,0002 га, й відповідно до цього додатком до договору оренди визначено порядок розрахунків за оренду землі, який є меншим ніж за оренду повного паю, що свідчить про погодження сторонами форми, розміру та строку виплати орендної плати й що належно виконується товариством.

Вказане спростовує доводи апеляційної скарги про те, що договір не виконується та що він за змістом і формою не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні щодо даних правовідносин, на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного Кодексу України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Вказане також передбачено ст. 32 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні щодо даних правовідносин.

Щодо строку оренди договорів вбачається, що вони були підписані строком на 5 років, і підтвердження цього є додаток до договору, але даний додаток не встановлює строк дії договору, який закріплений у п. 3.1. Договору, а лише визначає форму орендної плати, кількість і період виплати, що також чітко передбачено в п. 4.1. 4.5. договорів оренди землі.

При цьому відповідачем не вказано, як, де, і скільки їй не було виплачено орендної плати, а недоплата орендної плати в сумі 38,47 грн. за 2014 рік, яка одержана відповідачкою в 2015 році суд вважає, що і в цій частині її вимоги у встановленому законодавством не доведені.

За таких обставин рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права тому апеляційна скарга як необґрунтована підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 308, 315 України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 21 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді