АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2636/16 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Бездітко В.М., Коровіна С.Г.

при секретарі Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 16 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення процентів за користування коштами, трьох процентів річних, неустойки і звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення процентів за користування коштами, трьох процентів річних, неустойки.

В обґрунтування позову зазначає, що 23 березня 2007 року між ним та ОСОБА_1 укладено договір позики, за яким відповідач отримав 32500,00 доларів США та зобовязався повертати ці кошти частинами ( по 625 доларів США) із остаточним терміном повернення не пізніше 23 лютого 2008 року.

Відповідач свої зобовязання за договором не виконав, у звязку з чим він у жовтні 2010 року звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

27 жовтня 2010 року приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6І, вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 боргу за договором позики у сумі, еквівалентній 32500 доларів США. Дізнавшись про наявність виконавчого напису відповідач звернувся до нього з проханням не звертатися до органів ДВС та пообіцяв розрахуватись у якнайкоротший строк.

Однак борг відповідачем повернуто не було.

У лютому 2015 року ОСОБА_3 уточнив позовні вимоги, предявивши позов також до ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Зазначає, що 23 березня 2007 року з метою виконання зобовязань за договором позики між ним та ОСОБА_4 укладений договір поруки.

Також між ним та ОСОБА_5 В укладено іпотечний договір, за яким ОСОБА_5 в іпотеку передано належну їй двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

07 травня 2013 року він через представника надіслав відповідачам ОСОБА_1 і ОСОБА_5 письмові вимоги про усунення порушення зобов'язань з повернення боргу протягом 30-денного строку і попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Остаточно просить стягнути проценти за користування неповернутою частиною позичених коштів за період з 27 жовтня 2010 року по 05 лютого 2015 року в розмірі 11 534 доларів США, трьох процентів річних від простроченої поверненням позики в розмірі 4 175 доларів США, а всього - суму, еквівалентну 15 709 доларам США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі, а також неустойки в сумі 781 500 грн. 00 коп.;

в рахунок задоволення вимог за договором позики від 23 березня 2007 року в сумі 32500 доларів США звернути стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру № 57 за адресою місто Харків, вулиця Кітаєнко, будинок 4 житловою площею 29,0 кв.м., загальною площею 49,1 кв.м. - із застосуванням визначеної ст. 38 Закону України «Про іпотеку» процедури продажу шляхом надання іпотекодержателю права на продаж предмета іпотеки будь-якій третій особі - покупцю на його власний розсуд за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу;

надати право предявляти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, усно та письмово звертатися, подавати, одержувати і підписувати необхідні довідки та документи, заяви (в тому числі стосовно сімейного стану іпотекодавця ОСОБА_5В,), до КП «Харківське МБТІ», Державної міграційної служби України, Державної реєстраційної служби України та інших державних органів, установ, підприємств, організацій, з питань отримання Витягів та інших документів, довідок про склад сімї, а також вчиняти всі інші дії, повязані з виконанням цих питань;

виселити ОСОБА_5 з квартири № 57 за адресою: місто Харків, вулиця Кітаєнко, будинок 4 Передати предмет іпотеки в управління позивача ОСОБА_3 на період до його реалізації за визначеною ст. 38 Закону України «Про іпотеку» процедурою продажу;

стягнути судові витрати.

Відповідач ОСОБА_4 подав суду письмові пояснення, в яких визнав всі обставини, на які позивач посилається в обґрунтування свого позову, визнав вимоги позивача.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 16 квітня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 гривневий еквівалент процентів за користування позикою в період з 27 жовтня 2010 року по 05 лютого 2015 року в розмірі 11 534,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день вирішення справи 16 квітня 2015 року на рівні 2 178,3027 за 100,00 доларів США становить 251 245,43 грн., трьох процентів річних за період з 27.10.2010 року по 05.02.2015 року в розмірі 4 175,00 доларів США, що за курсом НБУ на 16 квітня 2015 року на рівні 2 178,3027 за 100,00 доларів США становить 90945,15 грн., неустойку за період з 27 жовтня 2010 року по 05 лютого 2015 року в сумі 781 500,00 грн., а всього 1 123 690 грн. 58 коп.

В рахунок задоволення вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 за договором позики від 23 березня 2007 року щодо сплати процентів за користування позикою, трьох процентів річних та неустойки за період з 27 жовтня 2010 року по 05 лютого 2015 року на загальну суму 1 123 690,58 грн. та щодо повернення позичених коштів в сумі 32 500,00 доларів США згідно виконавчого напису приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_6 № 3829 від 27 жовтня 2010 року звернуто стягнення на предмет іпотеки належну ОСОБА_5 квартиру № 57 за адресою місто Харків, вулиця Кітаєнко, будинок 4 із застосуванням визначеної статтею 38 Закону України «Про іпотеку» процедури продажу шляхом надання іпотекодержателю ОСОБА_3 права на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцю на власний розсуд за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу.

Надано іпотекодержателю ОСОБА_3 права предявляти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, усно та письмово звертатися, подавати, одержувати і підписувати необхідні довідки та документи, заяви (в тому числі стосовно сімейного стану іпотекодавця ОСОБА_5В.), до КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», Державної міграційної служби України, Державної реєстраційної служби України та інших державних органів, установ, підприємств, організацій з питань отримання витягів та інших документів, довідок про склад сімї, а також вчиняти всі інші дії, повязані з виконанням цих питань.

Виселено ОСОБА_5В з іпотечного майна квартири № 57 за адресою: місто Харків, вулиця Кітаєнко, будинок 4.

Передано предмет іпотеки квартиру № 57 за адресою: місто Харків, вулиця Кітаєнко, будинок 4 в управління ОСОБА_3 на період до її реалізації.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 грн. 00 коп. по 1827 грн..00 коп. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову за сплином строку позовної давності .

Вказує, що на момент предявлення позову до суду минуло близько шести років з дня порушення зобовязання, тобто сплинув строк позовної давності.

Жодних документів від суду та від позивача він не отримував, у тому числі рекомендований лист, на який посилається ОСОБА_3, який нібито отримано ним 05 червня 2013 року.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 23 березня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір позики, згідно умов якого ОСОБА_1 отримав 32500 доларів США з зобовязанням погашати борг частками; остаточний платіж 26250 доларів США підлягає поверненню не пізніше 23 лютого 2008 року.

Договір посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_7 23 березня 2007 року за реєстровим №1344.

В цей же день 23 березня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено у простій письмовій формі договір поруки, відповідно до умов якого п.1.2 боржник ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відповідають як солідарні боржники.

23 березня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, згідно якого ОСОБА_5 передала в іпотеку квартиру №57 житлового будинку №4 по вул. Кітаєнко в м.Харкові.

Договір посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_7 23 березня 2007 року та внесено до реєстру за №1347.

У звязку з невиконанням ОСОБА_1 умов договору 27 жовтня 2010 року приватним нотаріусом ОСОБА_6 вчинено виконавчий напис, яким запропоновано за цим документом стягнути з ОСОБА_1 борг у сумі еквівалентній 32500 доларів США з предявленням його до виконання протягом трьох років.

Відповідно до вимог ст. 1046, 1048, 1050, 553 ч.1, 554, 599, 625, 549 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Судом з урахуванням цих вимог закону та наявної заборгованості стягнута сума заборгованості та звернено стягнення на предмет іпотеки.

Ставлячи питання про скасування рішення суду ОСОБА_1 зазначає, що дійсно було укладено 23 березня 2007 року договір позики; останнім днем погашення боргу є 23 лютого 2008 року.

Тобто, строк позовної давності сплинув 23 лютого 2011 року.

ОСОБА_3 звернувся до суду у грудні 2014 року, тобто, через три роки вже після спливу позовної давності, а тому просить рішення суду скасувати та відмовити у позові за сплином строку позовної давності.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст. 256; 257; 261 ч.1; 267 ч.3,4 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію в межах доводів апеляційної скарги, які вже були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції. Той факт, що сторона не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції у випадках, передбачених законом може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, а не для вирішення апеляційним судом її заяви про застосування позовної давності.

Рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності та обґрунтованості рішення суду, а враховуючи те, що стаття 267 ЦК України є нормою матеріального права, суд апеляційної інстанції не вправі розглядати заяву про застосування строків позовної давності.

Рішення судом першої інстанції ухвалено 16 квітня 2015 року.

До ухвалення цього рішення відповідачем не було подано заяву про застосування строку позовної давності, а тому на стадії апеляційного провадження така заява прийнята не може бути.

Це узгоджується з висновком Постанови Верховного Суду України №6-2307цс15 від 02 березня 2016 року.

Що стосується посилання відповідача, що він не отримував жодного виклику до суду, то колегія виходить з наступного.

Позивач звернувся до суду у грудні 2014 року.

Відповідно до вимог ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця.

Рішення ухвалено 16 квітня 2015 року, тобто, справа розглядалася чотири місяці.

Судом кожного судового засідання направлялися відповідачу судові повістки, які поверталися за сплином строку зберігання.

На останнє судове засідання ОСОБА_1 направлено телеграму про виклик, однак телеграма не вручена, оскільки адресат прийняти телеграму відмовився(а.с.99).

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України ОСОБА_1 вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду не вбачається; рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 квітня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: