Провадження № 2/185/635/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2016 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Юдіної С.Г.

за участю секретаря Заверуха О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди при умисному знищенні майна та моральної шкоди, суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь 5650 грн. матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що 11.09.2015 року її син ОСОБА_3 разом із своєю дівчиною ОСОБА_2 знаходився в квартирі по вул. Ленінградська, 45/38, що належить їй на праві власності та де на теперішній час проживає її син. В ході бесіди між ними виникла сварка під час якої ОСОБА_2 розбила належний їй телевізор «Філіпс», акваріум, мобільний телефон «Самсунг», розірвала золотий ланцюжок сина, його футболку, побила консервацію, дзеркало. 12.09.2015 року вона звернулася до ВМ Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області з заявою про вчинення відповідачем злочину. В подальшому ОСОБА_2 погодилася відшкодувати збитки, про що написала відповідну заяву. Однак жодних дій не вчинила. На даний час нею частково виправлені пошкодження що сталися в результаті неправомірних дій ОСОБА_2, однак вартість розбитого телефону та телевізору їй не відшкодовано. Оцінила розмір завданих збитків виходячи з їх вартості на момент покупки, оскільки обидва товари вже зняті з виробництва, а саме телевізор 4375 грн., телефон 1275 грн. Крім того, зазначила, що діями відповідача їй була спричинена моральна шкода яка виразилася в душевних стражданнях, негативних наслідках від отриманих хвилювань які вона зазнала у звязку із сваркою та пошкодженням майна. Вимушена була звернутися до сімейного лікаря з болем в області серця та їй було призначене відповідне лікування.

В судовому засіданні позивач та її представник, кожен окремо, підтримали заявлені позовні вимоги посилаючись на доводи наведені в позовній заяві та на свої пояснення надані в судовому засіданні.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила що з ОСОБА_3 зустрічалися з травня 2014 року, намагалися жити разом, у неї були ключі від його квартири. Потім ОСОБА_3 став зустрічатися з іншою жінкою. 11.09.2015 року вона повідомила ОСОБА_3, що прийде до нього додому щоб забрати свої квіти. Коли вона прийшла, ОСОБА_3 був у стані алкогольного спяніння, хватав її за руки, виникла сварка в ході якої дійсно був порваний його ланцюжок. Вона кинула його телефон у акваріум, розбила горщики з квітами. Телевізор на час сварки був вимкнений, вона не памятає чи розбивала вона телевізор. Потім після постійних погроз зі сторони ОСОБА_3 вона написала розписку що відшкодує шкоду. Їй ОСОБА_3 приніс телевізор та телефон, телефон одразу вона здала до ремонту, телевізор не відремонтувала, оскільки отримала позов та виклик до суду. З вартістю телевізора та телефону не згодна.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що з вартістю телефону та телевізору не згоден, належних доказів того, що пошкоджене майно коштує стільки, скільки зазначено у позові позивачем не надано. Доказів на підтвердження спричинення позивачу моральної шкоди також не надано, оскільки як вбачається з її амбулаторної картки вона зверталася до лікаря 30.09.2015 року і то з приводу надання їй путівки до санаторію «Арктика». Крім того, майно, вартість якого просить відшкодувати позивач не належить їй, а є особистим майном її сина ОСОБА_3 У звязку з чим, просив у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши сторони, свідка ОСОБА_3, зясувавши обставини справи, та перевіривши їх письмовими доказами, суд доходить висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таки підстави.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі договору купівлі-продажу від 28 лютого 2001 року ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 (а.с. 6)

12 вересня 2015 року позивач звернулась до Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області з заявою про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за пошкодження її майна на загальну суму 10 000 грн. (а.с. 27)

17 вересня старшим ДІМ ВМ Павлоградського ГУМВС ОСОБА_4 складений висновок по заяві-скарзі. Відповідно до якого зазначено, що 12.09.2015 року до чергової частини ВМ Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області надійшла заява ОСОБА_1 про те, що 11.09.2015 року о 00.00 год. гр. ОСОБА_2 знаходячись у її квартирі за адресою : м. Павлоград, вул. Ленінградська, 45/38, в ході сварки з її сином пошкодила майно на суму 10 000 грн. Перевіркою встановлено, що 11.09.2015 року ОСОБА_3 разом із своєю дівчиною ОСОБА_2 перебував за адресою : м. Павлоград, вул. Ленінградська, 45/38, та в ході бесіди між ними виникла сварка в результаті чого, ОСОБА_2 пошкодила телевізор марки «Філіпс» акваріум, мобільний телефон, золотий ланцюжок, футболку, консервацію, після чого останній звернувся до міліції. Як пояснила ОСОБА_2 вона через деякий час поступово відшкодує вартість пошкодженого майна. З ОСОБА_2 була проведена профілактична бесіда та винесено попередження. (а.с. 7)

Судом було витребувано у Павлоградському відділі поліції матеріал ЖЄО від 12.09.2015 № 10673. Як вбачається з пояснень наданих ОСОБА_2 17.09.2015 року ст. ДІМ ВМ ОСОБА_4, 11.09.2015 року приблизно о 00,00 год. вона знаходилась за адресою : м. Павлоград, вул. Ленінградська, 45/38 разом з ОСОБА_3 Останній був у стані алкогольного спяніння, вчинив з нею сварку, в ході якої вона пошкодила телевізор «Філіпс», мобільний телефон та золотий ланцюжок. Мобільний телефон вона віддала до ремонту, пошкоджене майно зобовязалася відшкодувати. (а.с. 28)

В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_3, який пояснив суду, що знає ОСОБА_2 близько року, 11 вересня 2015 року вона цілий день дзвонила йому на мобільний телефон а ввечері прийшла до нього додому вчинила погром, взяла горщики з квітами один кинула у телевізор, інші об стіни. З квітів повисипалася земля, вона штовхнула акваріум, поламалася лампа, кинула його мобільний телефон у акваріум. Від удару горщика розбився кахель на кухні. Він її почав втримувати, вона порвала йому футболку та золотий ланцюжок. В подальшому вона погодилася відшкодувати спричинену шкоду, про що написала розписку. Він віддав їй телевізор та телефон щоб вона їх відремонтувала. До теперішнього часу ні телевізора, ні телефону йому відповідач не повернула. Телефон є його особистим майном він його сам купував, мати допомагала грошима на телефон. Телевізор також належить йому, оскільки його мати купувала через Інтернет та подарувала йому на день народження коли йому виповнилося 40 років. Після цієї події його мати дуже хвилювалася, їй були спричинені моральні страждання оскільки в квартирі було все побито і до теперішнього часу нічого не відшкодовано.

Позивач звертаючись до суду з позовом в обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на ч. 1 ст. 1166 ЦК України, яка передбачає, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Однак в судовому засіданні було встановлено, що майно, вартість якого просить відшкодувати позивач належить ОСОБА_3, який зазначив у судовому засіданні, що пошкоджений мобільний телефон є його особистою власністю, він купував його сам, деяку суму коштів на придбання цього телефону давала мати, однак докази на підтвердження того, що мати давала кошти у нього відсутні. Крім того, як пояснив той же свідок ОСОБА_3 телевізор йому подарувала мати на день народження.

Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно із ч. 1 ст. 722 ЦК України, право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття.

Отже ні мобільний телефон ні телевізор не є власністю позивача, таким чином вимоги щодо стягнення з відповідача на її користь матеріальної шкоди в сумі 5650 грн. не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особа, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

В судовому засіданні встановлено, що підстави для стягнення моральної шкоди передбачені ч. 2 ст. 23 ЦК України відсутні, отже позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 5000 грн. не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 58, 59, 60, 61, 88, 131, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди при умисному знищенні майна та моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя: ОСОБА_5