У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 8 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 17 серпня 2016 року в справі за скаргою ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кушнір Л.В.,

в с т а н о в и в:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кушнір Л.В., мотивуючи її тим, що 3 червня 2010 року Староміським районним судом м. Вінниці видано виконавчий лист у справі

№ 2-508/10 за його позовом про зобов'язання Державної судової адміністрації України, ТУ ДСА у Вінницькій області за кошти державного бюджету, передбачені Державним казначейством, придбати і передати йому у користування житло у вигляді чотирьохкімнатної квартири, за ринковими цінами в сумі 551 250 грн.

24 листопада 2010 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Жилінським В.О. відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого листа. Виконавче провадження зупинялося, державним виконавцем подавалися до суду заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду, в задоволенні яких було відмовлено, у зв'язку із чим

19 лютого 2015 року постановою державного виконавця поновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа.

Цього ж дня, 19 лютого 2015 року, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України Кушнір Л.В. з посиланням на п. 9 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу у зв'язку з тим, що даний виконавчий документ повинен бути пред'явлений ним до органів державної виконавчої служби за місцем знаходженням боржника -Державної судової адміністрації України, вказану постанову ОСОБА_2отримав 11 березня 2015 року.

Вважаючи дану постанову неправомірною, винесеною у порушення вимог

ч. 1ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», ОСОБА_2 просив визнати дії старшого державного виконавця Кушнір Л.В. щодо повернення виконавчого листа стягувачу протиправними, скасувати постанову старшого державного виконавця Кушнір Л.В від 19 лютого 2015 року ВП № 22789134 щодо повернення виконавчого листа стягувачу, а також зобов'язати державного виконавця здійснити виконання виконавчого листа від 3 червня 2010 року, виданого Староміським районним судом м. Вінниці.

В обґрунтування скарги зазначив, що одним із боржників за вказаним виконавчим листом є Державна судова адміністрація України, що знаходиться в місті Києві по вул. Липській, 18/5, а тому виконавчий лист № 508/10, виданий

3 червня 2010 року, вірно пред'явлено до виконання до відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України, проте ніяких дій і мір щодо виконання виконавчого документу державним виконавцем не вжито.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останньою ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від

8 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного судуВінницької області від 17 серпня 2016 року, скаргу задоволено частково.

Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України Кушнір Л.В. щодо повернення стягувачу ОСОБА_2 виконавчого листа від 3 червня 2010 року № 2-508/10, виданого Староміським районним судом м. Вінниці, про стягнення з Державного бюджету України шляхом списання з розрахункового рахунку Державного казначейства України на рахунок Державної судової адміністрації України грошових коштів в сумі 551 250 грн з подальшим перерахунком на розрахунковий рахунок ТУ ДСА України у Вінницькій області для придбання і передачі у користування квартири судді Ленінського районного суду м. Вінниці;

Скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України Купшір Л.В. про повернення виконавчого листа стягувачу від 19 лютого 2015 року ВП № 22789134.

В іншій частині вимог відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні скарги, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, вірно враховував умови Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого Постановою КМУ від 3 вересня 2014 року № 440, та обґрунтовано виходив із того, що державним виконавцем оскаржувану постанову винесено у порушення вимог ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки на відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ, зокрема, покладено виконання рішень, за якими боржниками є вищі чи центральні органи виконавчої влади та інші органи державної влади; виконавчий документ стягувача ОСОБА_2, який був виданий до набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 5 червня 2012 року

№ 4901-VI, відповідно до Порядку погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого Постановою КМУ

№ 440, не був облікований, не переданий органам, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Доводи, на які посилається заявник у касаційній скарзі, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від

8 червня 2016 року та ухвали апеляційного суду Вінницької області від 17 серпня 2016 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кушнір Л.В., за касаційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від

8 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 17 серпня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна