Провадження № 2/161/412/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Олексюка А.В.,

при секретарі - Педич Ю.С.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Зленка Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про припинення договору іпотеки та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про припинення договору іпотеки та зобов'язання вчинити дії.

Свій позов мотивує тим, що 21.11.2007 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», укладено кредитний договір № 1061/ФКВ-07 про надання кредиту в сумі 115000 доларів США терміном то 17.11.2022 року зі сплатою відсотків за користування кредитом.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 21.11.2007 року між сторонами укладено дговір іпотеки, згідно якого в іпотеку банку було передано трьохкімнатну квартиру № 3, загальною площею 91,5 кв.м., житловою площею 51,5 кв.м., з гаражем НОМЕР_2, площею 15,7 кв.м., коридором № 27, площею 2, 6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.01.2012 року по справі за позовом ПАТ «Дельтабанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто на користь ПАТ «Дельта Банк» з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в розмірі 342 424 грн. 28 коп.

Вказує, що 11.08.2015 року Першим відділом державної виконавчої служби Луцького МУЮ було відкрито виконавче провадження ВП № 48414296 на підставі дублікату виконавчого листа № 2-1124/11, виданого 19.03.2014 року Ківерцівським районним судом Волинської області про стягнення з нього заборгованість за кредитним договором в розмірі 342 424 грн. 28 коп. та судових витрат, пов'язаних з оплатою судового збору у розмірі 2823 грн.

На підставі наданої довідки ПАТ «Дельта Банк» №05-3048986 від 04.08.2015 року та квитанцій на оплату боргу від 27.08.2015 року №0.0.427554273.1 та 0.0.427555769.1, Державним виконавцем першого відділу державної виконавчої служби Луцького МУЮ Мондровським М.М. було встановлено, що борг ОСОБА_5 сплатив в повномуобсязі.

Постановами від 28.08.2015 року державний виконавець закінчив вищевказане виконавче провадження та звільнив з-під арешту все рухоме та нерухоме майно, що належить позивачу.

22.10.2015 року та 05.12.2015 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою щодо надання банком, як кредитором нотаріусу повідомленням про виконання кредитного зобов'язання та про припинення договору іпотеки для зняття заборони відчуження квартири. Проте, відповідач подані заяви залишив без задоволення.

Позивач вважає, що у зв'язку з погашенням в повному обсязі ним боргу за кредитним договором, договір іпотеки, який укладений в якості забезпечення кредитного договору № 1061/ФКВ-07 від 21.11.2007 року є припиненим.

На підставі викладеного, позивач просить суд визнати припиненим вищевказаний договір іпотеки та зобов'язати відповідача подати відповідну письмову заяву до будь-якого незалежного адміністратора реєстру заборон про зняття заборон та виключення з Єдиного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна (вилучення обтяження нерухомого майна) та Державного реєстру іпотек записів про обтяження іпотекою трьохкімнатну квартиру № 3 загальною площею 91,5 кв.м, житловою площею 51,5 кв.м, з гаражем НОМЕР_2, площею 15,7 кв.м, коридором № 27, площею 2,6 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, Волинська область та належать йому на праві власності, накладену приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Н.А. на підставі договору іпотеки № 1061/Zфквіп-07 від 21.11.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Ариванюк Н.А. та зареєстровану 21.11.2007 року за № 9376.

Ухвалою суду від 03.03.2016 року до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Н.А.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовну заяву з підстав в ній зазначених. Просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача - ОСОБА_7 в судовому засіданні позов не визнав. Просив суд відмовити задоволенні позову, з підстав викладених у письмових запереченнях.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Н.А. в судове засідання не з'явилась, проте подала суду письмову зяаву про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що 21.11.2007 року між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», укладено кредитний договір № 1061/ФКВ-07 про надання кредиту в сумі 115000 доларів США терміном то 17.11.2022 року зі сплатою відсотків за користування кредитом розмірі 11,00 % річних.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.01.2012 року по справі за позовом ПАТ «Дельтабанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто на користь ПАТ «Дельта Банк» з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в розмірі 342 424 грн. 28 коп. та судових витрат, пов'язаних з оплатою судового збору у розмірі 2823 грн. (а.с. 17, 18).

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 06.03.2014 року по даній справі за заявою ПАТ «Дельта Банк», видано дублікат виконавчого листа № 2-1124/11 про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 342 424,28 грн. та судових витрат, пов'язаних з оплатою судового збору у розмірі 2823 грн. (а.с. 19, 20).

26.08.2014 року ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від поновлено строк для пред'явлення даного виконавчого листа до виконання.

Постановою від 12.02.2015 року старшого державного виконавця Ківерцівського районного управління юстиції Веселухою С.Г. відкрито виконавче провадження ВП № 46497314 з примусового виконання виконавчого листа №2-1124 ,виданого 19.03.2014 року Ківерцівським районним судом про стягнення ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в розмірі 342 424 грн. 28 коп. та судових витрат, пов'язаних з оплатою судового збору у розмірі 2823 грн. (а.с. 21).

З матеріалів справи вбачається, що 23.07.2015 року представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся до відділу державної виконавчої служби Ківерцівського районного управління юстиції із заявою про передачу справи за належністю до другого відділу державної виконавчої служби Луцького МУЮ, мотивуючи тим,що в іпотеці банку по заборгованості ОСОБА_5 перебуває 3-х кімнатна квартира,що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка виступає основним забезпеченням по кредиту, тому на підставі п. 10 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» існує необхідність передати виконавче провадження за належністю до другого відділу державної виконавчої служби Луцького МУЮ (а.с. 22).

Постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького МУЮ Мондровським М.М. від 11.08.2015 року відкрито виконавче провадження ВП №48414296 про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на підставі дублікату виконавчого листа № 2-1124/11, виданого 19.03.2014 року Ківерцівським районним судом Волинської області (а.с. 23).

28.08.2015 року державним виконавцем першого відділу державної виконавчої служби Луцького МУЮ Мондровським М.М. на підставі наданої довідки ПАТ «Дельта Банк» №05-3048986 від 04.08.2015 року та квитанцій на оплату боргу в повномуобсязівід 27.08.2015 року №0.0.427554273.1, 0.0.427555769.1, 28.08.2015 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання дублікату виконавчого листа № 2-1124/11, виданого 19.03.2014 року Ківерцівським районним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором в розмірі 342 424 грн. 28 коп. та судових витрат, пов'язаних з оплатою судового збору у розмірі 2823 грн. (а.с. 25).

Крім того, 28.08.2015 року постановою державного виконавця звільнено з-під арешту все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 (а.с. 26).

Судом встановлено і це визнається відповідачем, що станом на 28.08.2015 року сума боргу за кредитним договором, яка стягнута рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.01.2012 року позивачем повністю сплачена.

Таким чином, мало місце дострокове стягнення всієї суми кредитної заборгованості, а відтак строк дії договору закінчився, а між сторонами існують лише невиконанні зобов'язальні правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Отже, враховуючи наявність судового рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором - нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено.

З врахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та беручи до уваги саме обов'язок сторін довести ті обставини на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд розглядає справу по наявних у ній доказах.

Суд не приймає до уваги надану стороною відповідача довідку про наявність заборгованості за вищевказаним кредитним договором від 05.06.2016 року, як підтвердження того, що основне зобов'язання забезпечене іпотекою не припинене, оскільки дана довідка не являється належним розрахунком заборгованості та в ній не вказано, за який саме період нараховувались відсотки, комісія, пеня.

Інших належних доказів нарахування банком позивачу заборгованості за кредитним договором, останнім не надано.

Таким чином суд вважає, що кредитний договір, укладений 21.11.2007 року між сторонами є припиненим внаслідок виконання умов вказаного договору, який було проведено належним чином.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 21.11.2007 року між сторонами укладено договір іпотеки, згідно якого в іпотеку банку було передано трьохкімнатну квартиру № 3, загальною площею 91,5 кв.м., житловою площею 51,5 кв.м., з гаражем НОМЕР_2, площею 15,7 кв.м., коридором № 27, площею 2, 6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13-15).

Згідно п 6.2 даного договору він діє до повного виконання зобов'язань, забезпечених іпотекою (а.с. 14 на звороті).

У зв'язку з посвідченням договору іпотеки, було накладено заборону відчуження на зазначений в договорі будинок та земельну ділянку до припинення чи розірвання договору.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Отже, одночасно з припиненням договору споживчого кредиту, припиняється і чинність договору іпотеки, оскільки він не може існувати при припиненні основного зобов'язання - договору споживчого кредиту.

Відповідно до ч. 9 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та нерухоме майно та обтяжень» державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів.

Неодноразові звернення позивача до відповідача щодо надання банком, як кредитором нотаріусу повідомленням про виконання кредитного зобов'язання та про припинення договору іпотеки для зняття заборони відчуження квартири, останній проігнорував та залишив без задоволення.

До теперішнього часу обтяжувач - ПАТ «Дельта Банк» з відповідною заявою про реєстрацію припинення іпотеки не звернувся.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають до задоволення.

На підставі ст. 599 ЦК України ст.ст. 4, 15 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 17 Закону України «Про іпотеку», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав та нерухоме майно та обтяжень», керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати припиненим договір іпотеки № 1061/Zфквіп-07 від 21.11.2007 року, укладений в якості забезпечення кредитного договору № 1061ФКВ-07 від 21.11.2007 року між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк».

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Дельта банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по ліквідації ПАТ «Дельта Банк» подати відповідну письмову заяву до будь-якого незалежного адміністратора реєстру заборон про зняття заборон та виключення з Єдиного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна (вилучення обтяження нерухомого майна) та Державного реєстру іпотек записів про обтяження іпотекою трьохкімнатну квартиру № 3 загальною площею 91,5 кв.м, житловою площею 51,5 кв.м, з гаражем НОМЕР_2, площею 15,7 кв.м, коридором № 27, площею 2,6 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, та належать на праві власності ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1), накладену приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Н.А. на підставі договору іпотеки № 1061/Zфквіп-07 від 21.11.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Ариванюк Н.А. та зареєстровану 21.11.2007 року за № 9376.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) понесені витрати пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 974 (дев'ятсот сімдесят чотири) гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк