Справа № 274/860/16-ц
Провадження № 2/0274/687/16
РІШЕННЯ

Іменем України

20.10.2016 м. Бердичів

БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого - судді Хуторної І.Ю.,

за участю секретаря Соломянюк Л.О.,

відповідачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бердичеві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК) звернулося до суду з вказаним позовом ( а.с. 95-97), у якому просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором б.н. від 24.10.2006, у розмірі 13615,06 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.10.2006 між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір б.н., відповідно до якого ОСОБА_3 надано кредит у виді встановленого ліміту на кредитну карту у розмірі 3000 гривень, зі сплатою 36 відсотків річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості, з терміном повернення кредитних коштів, що відповідає строку дії карти.

ОСОБА_3 свої зобовязання за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати відсотків у строки встановлені договором не виконує, внаслідок чого станом на 30 листопада 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 13 615,06 грн., з яких: 6285,58 грн. - заборгованість за кредитом; 5544,95 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 660,00 грн. - заборгованість за пенею, 500 грн. штраф, фіксована частина; 624,53 грн. відсоткова складова штрафу.

У судове засідання представник позивача не зявився, до суду спрямував клопотання з проханням справу слухати за його відсутності, позов підтримав.

Відповідачка у судовому засіданні позов визнала частково, погоджується на сплату боргу за кредитом. Відсотки не визнає через прострочення кредитора, оскільки у лютому 2015 року вона намагалася внести грошові кошти у касу банку у розмірі 6000 гривень монетами по одній гривні. Однак касиром їй було відмовлено у прийнятті грошових коштів, з посиланням на постанову банку про заборону приймати грошові кошти розмінними монетами у кількості більше ніж десять. Вважає, що пеня їй не має нараховуватися, оскільки її син перебуває в зоні АТО, а за законом „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей їй, як члену сім'ї військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, пеня за невиконання зобовязань банками не нараховується. Не заперечила щодо правильності нарахування боргу. З тих підстав, що вона на даний час не працює, уже не отримує допомоги по безробіттю, її чоловік інвалід другої групи, а син перебуває у зоні АТО, просить розстрочити виконання рішення на два роки, з тим щоб мати можливість сплачувати посильну для неї суму боргу.

Дослідивши докази, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 24.10.2006 року між ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за яким ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" надало ОСОБА_1 на платіжну картку №590724 грошові кошти у вигляді кредитного ліміту у розмірі 3000 гривень, який періодично збільшувався та зменшувався та 11.03.2015 ліміт встановлено у розмірі 6290,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом відповідно до умов договору, з кінцевим терміном повернення кредиту до березня 2017 року (а.с. 9, 63)).

Договір складає: заява ОСОБА_1, Умови і правила надання банківських послуг та Тарифи банку ( а.с. 9, 10-15, 99).

Відповідно до частини першої статті 626, статей 627 та 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому, сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти ( стаття 1054 ЦК України).

Статтями 526 та 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі.

Відповідно до п.6.5 Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до пункту 5.3 Умов і Правил надання банківських послуг банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків.

Доказів про недотримання положень договору та закону при зміні тарифів, суду не надано.

Пунктом 5.7 Умов і Правил надання банківських послуг передбачено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому у разі невиконання боржником своїх боргових зобовязань.

З розрахунку заборгованості, який не оспорений відповідачкою, та довідки про рух коштів вбачається, що відповідачка не вносила у повному обсязі кошти на погашення боргу по кредиту, у звязку з чим станом 31.11.2016 року утворилася заборгованість у розмірі 12490,53 грн., з яких: 6285,58 грн. - заборгованість за кредитом; 5544,95 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 660,00 грн. - заборгованість за пенею ( а.с. 6-8,65-78).

Вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідачки.

Суд відхиляє доводи відповідачки щодо наявності прострочення кредитора, виходячи з такого.

За змістом частини першої та четвертої статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником. Боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

Відповідно до частини третьої статті 10, частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків коли такі обставини визнаються іншою стороною.

Відповідачкою у судовому засіданні не доведено факту прострочення кредитора. Доказів, що ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК відмовився прийняти неї належне виконання умов договору відповідачкою суду не надано.

Суд також відхиляє доводи відповідачки про те, що на час особливого періоду банк не вправі нараховувати неустойки членам сім'ї військовослужбовця, з тих підстав, що згідно частини 15 статті 14 ЗУ „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей банки не повинні нараховувати пеню військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобовязаним - з моменту призову під час мобілізації. Поряд з тим, така пільга за законом не поширюється на членів їх сімей.

Щодо нарахованих банком, відповідно до п.8.6. Умов і правил надання банківських послуг штрафів: 500 грн. фіксованої частини та 624,53 грн. - процентної складової, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Нарахування Банком і пені за порушення строків погашення заборгованості, і штрафу за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором на строк понад 120 днів є фактично подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення, тому суд відмовляє позивачу у задоволенні позову, в частині стягнення з відповідачки штрафів у розмірі 1124,53 грн.

Висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою за наслідками розгляду справи №6-2003цс15.

Відповідно до статті 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Частиною першою статті 373 ЦПК України передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), у виняткових випадках, суд може розстрочити виконання судового рішення.

Відповідно до наданих позивачкою документів, її чоловікові з 16.11.2015 року встановлено другу групу інвалідності. Відповідачка з 11.09.2015 року перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітна ( а.с. 3031).

Вказані обставини суд вважає істотними та розстрочує виконання судового рішення на 16 місяців.

Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені банком судові витрати, пропорційно розміру до задоволених позовних вимог, у сумі 1264,18 грн. ( 12490,53* 1378,00: 13615,06).

Керуючись статтями 57-61, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором б.н від 24.10.2006 року в розмірі 12 490 гривень 53 копійки, що складає: 6285,58 грн. - заборгованість за кредитом; 5544,95 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 660,00 грн. - заборгованість за пенею.

Розстрочити виконання рішення про стягнення боргу у розмірі 12 490 гривень 53 копійки на 16 місяців, зі сплатою щомісячно рівними частками, по 780 гривень 65 копійок 15 місяців, та 780 гривень 78 копійок - 16 місяця.

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" 1264 гривні 18 копійок витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які були відсутні у судовому засіданні під час ухвалення рішення у той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя -