ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1755/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2016 р. Дарницький районний суд міста Києва

в складі: головуючого судді ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря ГОЛОДЕНКО К.В.

сторін:

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві

цивільну справу за позовом ПРИВАТНО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА " УКРСОЦБАНК" до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки , суд

в с т а н о в и в :

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» в особі свого представника Оксанич Р.В. за довіреністю, звернувся до суду з позовом ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обгрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 10 грудня 2007 року між Позивачем та ОСОБА_3 було укладено Договір кредиту №389/70/07-Ж відповідно до якого Позивач надав Відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 119 000 (сто дев'ятнадцять тисяч) доларів США 00 центів з кінцевим терміном погашення заборгованості до 09.12.2026 року на умовах, визначених Договором кредиту.

14.02.2013 року валюту кредиту переведено в національну валюту України гривню.

10 грудня 2007 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, було укладено договір іпотеки №04/І-917, посвідчений приватни м нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. відповідно до п.п. 1.1. Відповідач, передав в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно:

- трикімнатна квартира, загальною площею 76,20 кв.м., житловою площею 41,50 кв..м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2

Згідно ст. 4 Договору Іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником основного зобов'язання, іпотекодавець має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один з наступних способів: на підставі рішення суду. У разі звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Згідно ст. 7 Закону України "Про іпотеку " та п. 1.1. Договорів іпотеки, Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю Предмет іпотеки у якості забезпечення зобов'язань Позичальника за Договором кредиту (основне зобов'язання), а саме зобов'язань зі сплати суми кредиту, процентів за користування кредитом, сплати можливих сум неустойки (пені, штрафу), відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимог за основним зобов'язанням та збитків завданих порушенням основного зобов'язання.

Відповідно до Договору кредитуПозичальник зобов'язувався сплачувати відсотки за користування Кредитом у валюті Кредиту.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за Кредитним договором Банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Проценти, сплачувані Позичальником за користування Кредитом за своїм характером є встановленою договором платою за користування грошовими коштами, а не неустойкою, яка є не тільки способом забезпечення виконання зобов'язань, а також і однією з форм цивільно-правової відповідальності.

Відповідачеві було надіслано претензію-повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання за кредитним договором у якому запропоновано повернути достроково у повному обсязі заборгованість по кредиту та відсоткам. Проте, відповідачем дані повідомлення були проігноровані та невиконані.

Позичальник порушив графік погашення заборгованості за кредитом, не здійснив погашення чергової частини кредиту із нарахованими відсотками за фактичний час його використання, а тому, згідно ст. 1050 Цивільного кодексу України, зобов'язаний погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції.

Таким чином, неналежне виконання взятих на себе зобов'язань за Договором кредиту Відповідачем, а саме непогашення Кредиту згідно графіку, передбаченого зазначеним договором, та несплата відсотків за користування кредитними коштами призвело до виникнення заборгованості, яка відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу підлягає достроковому погашенню.

Станом на 26.10.2015 року заборгованість за Договором кредиту складає 1 164 785 (один мільйон сто шістдесят чотири тисячі сімсот вісімдесят п'ять) гривень 28 копійок, яка складається із:

- 771 444 ( сімсот сімдесят одна тисяча чотириста сорок чотири) гривні 69 копійок- заборгованість за кредитом;

- 238 095 ( двісті тридцять вісім тисяч дев»яносто п»ять) гривень 63 копійки - заборгованість за відсотками;

- 48 634 ( сорок вісім тисяч шістсот тридцять чотири) гривні 39 копійок - пеня за несвоєчасне повернення кредиту;

- 33 129 ( тридцять три) тисячі сто двадцять дев»ять) гривень 32 копійки - пеня за несвоєчасне повернення відсотків;

- 40 920 ( сорок тисяч дев»ятсот двадцять) гривень 55 копійок - інфляційні витрати за кредитом;

- 32 560 ( тридцять дві тисячі п»ятсот шістдесят ) гривень 70 копійок - інфляційні витрати за відсотками, та просив для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (п/р 0002 в ПАТ „Укрсоцбанк", МФО 300023, , місцезнаходження: 03150, м.Київ, вул. Ковпака, 29, адреса для листування: м. Київ, вул. Білоруська 11), за кредитним договором №389/70/07-Ж від 10 грудня 2007 в сумі 1 164 785 (один мільйон сто шістдесят чотири тисячі сімсот вісімдесят п'ять) гривень 28 копійок., звернути стягнення на предмет іпотеки,а саме, - трикімнатна квартира, загальною площею 76,20 кв.м., житловою площею 41,50 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2

Встановити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів в

межах процедури виконавчого провадження на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна та судові витрати покласти на відповідача.

Представник позивача Оксанич Р.В., який діє за довіреністю № 02-36/1546 від 09.08. 2015 року ( а.с. 5) в судове засідання не з»явився, про те, через загальну канцелярію за вх. № 44109 від 06.09. 2016 року надав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просив ухвалити рішення про задоволення позову у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував.

Представник відповідача ОСОБА_2, яка діє за довіреністю НАТ 674834 від 15.02. 2016 року ( а.с.47) позовні вимоги не визнала та просила у його задоволенні відмовити, при цьому надавши суду письмові заперечення.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_2 дослідивши матеріали справи, з урахуванням письмових заперечень оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як слідує із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні,10 грудня 2007 року між Позивачем та ОСОБА_3 було укладено Договір кредиту №389/70/07-Ж відповідно до якого Позивач надав Відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 119 000 (сто дев'ятнадцять тисяч) доларів США 00 центів з кінцевим терміном погашення заборгованості до 09.12.2026 року на умовах, визначених Договором кредиту ( а.с. 21 -26).

13.02.2013 року валюту кредиту переведено в національну валюту України гривню ( а.с. 13).

10 грудня 2007 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, було укладено договір іпотеки №04/І-917, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. відповідно до п.п. 1.1. Відповідач, передав в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно:

- трикімнатна квартира, загальною площею 76,20 кв.м., житловою площею 41,50 кв..м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с. 16 - 20).

У відповідності до приписів ст. 530 ЦК України, визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Згідно ст. 629 ПК Українивизначається, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК Українизобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 1049 ЦК Українипозичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цьогоКодексу.

Умовами Кредитного договору (стаття 4 «Відповідальність сторін»), а саме ст. 4.5., визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов'язків, визначених п. п. 3.3.7., 3.3.8. цього Договору, протягом більше, аніж 90 (дев'яносто) календарних днів підряд, та/або заборгованість за цим Договором (строкову та прострочену), а також погасити вимоги Кредитора, що випливають з цього Договору, в тому числі: Кредит, проценти за Кредитом, комісії, неустойку (пеню, штраф), передбачені цим Договором.

З боку позивача по справі не надано підтверджень направлення відповідачу такої вимоги про необхідність погашення заборгованості, котра направлена належним чином на адресу реєстрації Відповідача у справі.

Наявний у справі лист, котрий надано Позивачем, направлено на адресу, за якою Відповідач не зареєстрований.

У відповідності до наданого листа, котрий на думку Позивача є вимогою, його направлено на адресу АДРЕСА_1, про те, лист повернувся у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Вказаний лист не міг бути отриманий Відповідачем, оскільки починаючи з 2012 року він зареєстрований у квартирі, котра є предметом іпотеки, про що було відомо Позивачу та про що свідчить копія паспорта надана Позивачем до матеріалів справи.

З чого слідує, що строк дострокового погашення кредиту за умовами договору (п. 4.5.) не настав, а отже звернення стягнення на предмет іпотеки є передчасним.

Разом з тим, позивачем не надано доказів, що у відповідача є інше житло, оскільки, як вбачається з копії паспорта, відповідач зареєстрований за адресою у АДРЕСА_2 з 04.09. 2012 року ( а.с.31), форма № 3 в матеріалах справи відсутня.

За змістом ст.1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Отже, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх.

Забезпечувальне зобов'язання (взаємні права й обов'язки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобов'язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов'язанням).

Виконання забезпечувального зобов'язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов'язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку не доведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш аніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Згідно звіту про незалежну оцінку ринкової вартості, проведеної суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Бізнеспартнери» ринкова вартість об'єкта оцінки становить 1 564 100, 00 ( один мільйон п»ятсот шістдесят чотири тисячі сто) гривень.

Як роз'яснено в п. 41 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, спів ставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Враховуючи, що у зазначених нормах зміст поняття «співмірність» закон не розкриває, то така обґрунтованість повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів і засад цивільного судочинства (стаття 8 Конституції, стаття 3 ЦК України, статті 1, 213 ЦПК України) та лексичного значення (тлумачення) самого слова «співмірність», яке означає «спільномірний», тобто «Визначення повинно бути спів мірним. Це значить, що визначуване і визначаюче поняття мають бути рівні обсягом».

Відповідно до звіту про незалежну оцінку ринкової вартості, проведеної суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Бізнеспартнери» ринкова вартість об'єкта оцінки становить 1 564 100, 00 ( один мільйон п»ятсот шістдесят чотири тисячі сто) гривень на дату оцінки 17 червня 2016 року ( а.с. 155), оцінка ринкової вартості проводилась на підставі технічного паспорту за 2005 рік ( а.с. 213- 218) , без реального обстеження спірної квартири та належного повідомлення відповідача.

Як вбачається з позовної заяви станом на 26.10.2015 року за відповідачем наявна заборгованість в розмірі 1 164 785, 28 гривень ( а.с. 6- 12 ).

Враховуючи, що у порівнянні з оцінкою квартири (1 564 100, 00 гривень ) розмір заборгованості вочевидь не є рівним за обсягом вартості предмета іпотеки суд приходить до висновку, що має місце не співмірність заборгованості з вартістю іпотечного майна, що суперечить як загальному змісту та призначенню права, так і загальним засадам цивільного законодавства, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорення саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення або про відмову в їх задоволенні.

Позивач, як іпотекодержатель має право на підставі частин 2 і 3 ст. 16 ЦК України, статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку»захистити свої майнові права, звернувшись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки договором іпотеки від 10.12.2007 року сторонами передбачено, що іпотекодержатель може звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно із статтями 10, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 35, 39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 15, 16, 509, 525, 526, 549- 552, 612, 651 ч.2, 1048 - 1050, 1054 ЦК України , ст.ст. 10, 15, 57, 60, 88, 208, 209, 212, 218, 294 ЦПК Украйни, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ПРИВАТНО АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ " УКРСОЦБАНК" до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення . Особи, які брали участь у

справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 12 вересня 2016 року.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК