АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 673/1924/14-ц
Провадження № 22-ц/792/261/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Власенка О.В.,

суддів: Юзюка О.М., Ярмолюка О.І.,

секретар: Шевчук Ю.Г.

з участю: представників сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 02 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4, Копачівської сільської ради Деражнянського району про визнання заповіту недійсним.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4, Копачівської сільської ради Деражнянського району про визнання заповіту недійсним.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що 15.03.2014 року помер його батько ОСОБА_5. Після смерті батька позивач звернувся до нотаріуса із заявою про оформлення спадщини, однак йому було повідомлено про те, що він не входить у коло спадкоємців за заповітом. Згідно із заповітом ОСОБА_5 заповів ОСОБА_2 житловий будинок по вул. Миру, 118 в с. Копачівка, а ОСОБА_4 автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, реєстраційний номер НОМЕР_1 та три земельні ділянки на території Копачівської сільської ради. На думку позивача, на момент складення заповіту ОСОБА_5 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, оскільки важко хворів. Крім того, заповіт посвідчений неуповноваженою особою та не відповідає вимогам закону. За таких обставин ОСОБА_5

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_6 Провадження № 22-ц/792/261/16

Доповідач Власенко О.В. Категорія № 39

В.В. просив визнати заповіт, складений 04.03.2014 року ОСОБА_5, недійсним.

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 02 грудня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати його і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід відхилити з таких підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що 4 березня 2014 року ОСОБА_5, який помер 15.03.2014 року (а.с.37), склав заповіт (а.с.8), який було посвідчено секретарем Копачівської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, відповідно до якого заповів: належний йому житловий будинок, розташований по вул. Миру, 118 в с. Копачівка Деражнянського району своїй дружині ОСОБА_2 (а.с.40); а належні йому автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.77), та три земельні ділянки, площами 1,85 га, 1,44 га, 1,44 га, що розташовані на території Копачівської сільської ради Деражнянського району, цільове призначення яких є ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.78-80), ОСОБА_4 (а.с.45).

Згідно з листом приватного нотаріуса Деражнянського районного нотаріального округу № 654/01-16 від 25.09.2014 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він не входить в коло спадкоємців. Крім цього, у нього також відсутнє право на обовязкову частку у спадковому майні (а.с.10).

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та не оспорюються сторонами.

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Копачівської сільської ради Деражнянського району № 11 від 27.01.2015 року, встановлено, що на момент посвідчення заповіту секретарем Копачівської сільської ради ОСОБА_7, обсяг дієздатності ОСОБА_5 встановлювався, заповідач усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними (а.с.86).

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК України зобов'язаний призначити відповідну судову експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін.

Ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 03 червня 2015 року по справі призначено комісійну судово-медичну експертизу із залученням лікаря-психіатра (а.с.151-153).

Згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи № 104 від 09.09.2015 року можливість вільно висловлюватись, спокійно спілкуватись зі сторонніми і розуміти значення своїх дій у ОСОБА_5 станом на 04.03.2014 року не виключається (а.с.165-168).

Отже, проведеною у справі експертизою не зроблено висновку про абсолютну неспроможність ОСОБА_5 в момент складення ним заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Підставою для визнання правочину недійсним по ст. 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними і в основу рішення суду про недійсність правочину не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях.

Зазначений висновок висловлений у постанові Верховного Суду України № 6-9цс12 від 29.02.2012 року, і який відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що волевиявлення заповідача на час складення заповіту було вільним і відповідало його внутрішній волі.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що апелянтом (позивачем) ОСОБА_1 не надано суду жодного належного доказу того, що стан здоровя заповідача не дозволяв йому робити заповідальне розпорядження.

Встановлено, що заповіт від 04.03.2014 року посвідчений секретарем Копачівської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області ОСОБА_7

Згідно з розпорядженням сільського голови Копачівської сільської ради № 37 від 19.11.2010 року відповідальною особою за виконання нотаріальних дій призначено секретаря сільської ради ОСОБА_7

Відповідно до п. 2.10 посадової інструкції секретаря сільської ради та виконавчого комітету № 2 від 17.10.2011 року, затвердженої розпорядженням сільського голови № 38 від 17.10.2011 року, секретар сільської ради складає та засвідчує нотаріальні дії (а.с.104-107).

Згідно з п. 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України, затвердженої наказом Мінюсту від 25.08.1994 року № 22/5 (чинної на момент видачі розпорядження сільського голови № 37 від 19.11.2010 року), нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських Рад народних депутатів вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів покладено вчинення цих дій.

Отже, секретар Копачівської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області не була належним чином уповноважена на вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що заповіт від 04.03.2014 року, посвідчений секретарем Копачівської сільської ради, яка не мала на це права, є нікчемним.

Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину встановлена законом, то він є нікчемним і визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним з підстав, передбачених ч. 1 ст. 1257 ЦК України, суд першої інстанції не вважав вказане порушення істотним і таким, яке б могло бути підставою для визнання заповіту недійсним, хоча повинен був відмовити у задоволенні позову з підстав, передбачених ч. 2 ст. 215 ЦК України, а саме визнання нікчемного правочину судом не вимагається.

Отже, фактично судом першої інстанції було порушено норми матеріального права (ст. 1257 ЦК України) та не застосовано статтю закону, яка підлягала застосуванню (ч. 2 ст. 215 ЦК України).

Разом з тим, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права не призвело до неправильного вирішення справи, а тому згідно з ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

Виходячи з вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне розяснити стороні позивача про те, що він має право звернутися до суду з окремим позовом про визнання правочину нікчемним.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 02 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_8

Судді: /підпис/ ОСОБА_9

/підпис/ ОСОБА_10

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.В. Власенко