УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., при секретарі Лєдовій А.С., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1.

15.02.2015 року до суду від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшла заява про забезпечення позову, яка передана в провадження судді Гашук К.В. 22.02.2016 року, відповідно до якої представник просить суд вжити заходи по забезпеченню позову шляхом накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, з метою недопущення можливого незаконного продажу квартири.

Дослідивши заяву, матеріали позову, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у розгляді справи, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідженню та доведенню перед судом їх переконливості. Ці загальні правила процедури стосуються всіх стадій руху судової справи (ч.1 ст.11 ЦПК України).

Згідно з розясненнями Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року, викладеними у п. 4 постанови розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитись, зокрема, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Всупереч вищезазначеним вимогам, заява про забезпечення позову та додані до неї матеріали не містять достатніх даних про власника майна, не надано і доказів належності майна на час подання заяви про забезпечення позову саме відповідачу по справі, а така невизначеність,Ж на думку суду може призвести до обмеження прав і свобод та конституційних прав власника майна, або особи, яка в силу закону або договору має певні права на спірне майно.

Також представником позивача, не надано належних і достатніх доказів які бі свідчили, про реальність намірів належного власника спірного майна щодо його відчуження, що не узгоджується з вимогами ч. 4 ст. 60 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог бо заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

До заяви про забезпечення позову не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду, в тому числі і про задоволення позову.

Окрім того, положеннями ст. 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України).

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, враховуючи лише субєктивні припущення представника позивача щодо можливого незаконного продажу спірної квартири та можливих порушень прав та інтересів позивача, з огляду на відсутність доказів належності майна на час подання заяви про забезпечення позову, а також відсутності достатніх даних вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення вимог позивача, суд вважає, що заява про забезпечення позову на даному етапі задоволенню не підлягає.

Разом з тим, вважаю за необхідне зазначити про те, що позивач або його представник не позбавлений права в подальшому звернутися з відповідним обгрунтованим клопотанням про забезпечення позову з врахуванням вище наведених доводів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 151, 152, 153, 209, 210 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом пяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: К.В. Гашук