Справа № 297/318/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого Драб В. І., при секретарі Гарані О. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Берегово, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконкому Мужіївської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно шляхом спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконкому Мужіївської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно шляхом спадкування.

Позов мотивований наступним.

В житловому будинку по вул. Ракоці Ференца II, 112 в с. Мужієво, Берегівського р-ну позивач проживає з дитинства. Це був будинок його бабусі по батьковій лінії, ОСОБА_2. Після її смерті 26.08.1981р. за нею оформили спадщину ОСОБА_3 (мати позивача) на 2/8 частки та ОСОБА_4 Юдіт (сестра позивача) на 3/8 частки. Він же свої 3/8 частки житлового будинку по вул. Ракоці Ференца II, 112 в с. Мужієво, Берегівського р-ну, не зареєстрував. Згідно даних господарської книги с. Мужієво (довідка виконкому Мужіївської сільської ради № 454 від 04 серпня 2015р.) 3/8 частки є незареєстрованими.

Нещодавно ОСОБА_1 вирішив оформити право власності на 3/8 частки житлового будинку по вул. Ракоці Ференца II, 112 в с. Мужієво, Берегівського р-ну і тому звернувся до нотаріуса. Далі виготовив технічний паспорт та отримав довідку Берегівського БТІ № 0354 від 28.07.2015р. Ці документи підтвердили, що за вказаною вище адресою дійсно не зареєстровано 3/8 частки будинку, а також відсутнє самочинне будівництво.

На підставі довідки виконкому Мужіївської сільської ради № 779 від 11.11.2015р. встановлено, що позивач прийняв спадщину та вступив в управління спадковим майном, оскільки проживав на момент смерті разом із померлою 26.08.1981 року ОСОБА_2 в її житловому будинку.

На звернення до нотаріуса з проханням видати свідоцтво про право на спадщину, остання надала йому відмову, мотивуючи її відсутністю правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності спадкодавця, а саме ОСОБА_2, на житловий будинок по вул. Ракоці Ференца II, 112 в с. Мужієво, Берегівського р-ну.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, при цьому подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити.

Відповідач представник виконкому Мужіївської сільської ради в судове засідання не зявився, однак подали до суду заяву, в якій просять справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги визнають.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою.

Відповідно до п. 28 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно» і «Порядку надання інформацій з державного реєстру речових прав на нерухоме майно», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України за № 868 від 17.10.2013 року, підставою для державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та їхніх речових прав на нерухоме майно.

Згідно з абз. 3 листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30.07.2012 року № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів», документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків та господарських будівель і споруд, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Однак отримавши техпаспорт, позивачка не мала змоги зареєструвати її право власності на майно, так як таке право робити має лише власник майна.

Відповідач визнав позов в повному обсязі. Вважають вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, про що свідчить подана ними заява.

Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України).

За відсутності будь-якого застереження, факт, визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст. 61 ЦПК України, є обовязковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 61, 79, 88, 174, 208, 209, 212-216, 223 ЦПК України, ст.ст. 376, 392 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 3/8 частки одноквартирного (садибного) житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 99, 7 кв.м., у тому числі 62, 5 кв.м. житлова площа та 37, 2 кв.м. допоміжна, під №112 по вул. Ракоці Ференца II в с. Мужієво, Берегівського району Закарпатської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Драб В. І.