У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 20 липня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_4, про визнання договору про надання споживчого кредиту недійсним, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 04 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 був укладений договір споживчого кредиту № 0, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у сумі 84 000 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути банку кредитні кошти у строк не пізніше 03 серпня 2018 року та сплатити плату за кредит і комісію у порядку та на умовах визначених договором.

В забезпечення умов виконання вказаного договору кредиту, 04 серпня 2008 року між ОСОБА_2 та відповідачем укладено договір поруки № 221651, за умовами якого поручитель зобов'язується перед банком за виконання позичальником всіх його зобов'язань перед банком, що виникли із кредитного договору. Відповідальність поручителя та позичальника є солідарною.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_2 просив визнати договір споживчого кредиту недійсним, оскільки зазначений договір не містить достовірного та доступного розрахунку сукупної вартості кредиту, також банком при укладенні договору в іноземній валюті не надано інформації та не вказано у самому договорі методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісії, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 20 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2016 року, в задоволенні позову - відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та судовими рішеннями, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачу були відомі всі умови кредитного договору, за яким він виступає поручителем. Крім того позивач не надав жодних доказів того, яким саме чином під час підписання кредитного договору та у даний час порушуються будь-які його права.

За положеннями статей 626-628 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За ч. 1 та ч. 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, в якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За таких обставин суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову ОСОБА_2

Докази та обставини, на які посилається представник у касаційній скарзі були предметом дослідження судами першої і апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 20 липня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_4, про визнання договору про надання споживчого кредиту недійсним, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович