Ухвала

іменем україни

12 жовтня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Скадовської центральної районної лікарні Херсонської області, третя особа - ОСОБА_4, про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою комунального закладу «Скадовська районна центральна лікарня» на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 02 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 26 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив стягнути зі Скадовської центральної районної лікарні Херсонської області майнову та моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08 серпня 2008 року з вини працівника Скадовської центральної районної лікарні Херсонської області ОСОБА_4, йому (позивачу) завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від17 лютого 2010 року стягнуто зі Скадовської центральної районної лікарні Херсонської області на його користь витрати, пов'язанні з його лікуванням у розмірі 3 359 грн 85 коп., втрачений заробіток у розмірі 195 382 грн 56 коп. та моральну шкоду у розмірі 50 тис. грн.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 12 жовтня 2010 року рішення суду першої інстанції змінено, зменшено розмір моральної шкоди з 50 тис. грн до 10 тис. грн, у решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Посилаючись на те, що після ухвалення судових рішень він продовжує нести витрати на лікування і позбавлений можливості працювати, просив суд стягнути зі Скадовської центральної районної лікарні Херсонської області на його користь витрати на лікування у розмірі 77 746 грн 56 коп., суму втраченого заробітку за період з 01 грудня 2009 року до 01 серпня 2011 розмірі 244 228 грн 20 коп. та моральну шкоду у розмірі 10 тис. грн.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 10 квітня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто зі Скадовської центральної районної лікарні Херсонської області на користь ОСОБА_3, з урахуванням виправленої додатковим рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 03 травня 2012 року описки, додаткові витрати, пов'язані з лікуванням у розмірі 77 434 грн 62 коп. Вирішено питання про стягнення судових витрат. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 29 травня 2012 року рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування втраченого заробітку скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким стягнуто зі Скадовської центральної районної лікарні Херсонської області на користь ОСОБА_3 втрачений заробіток за період з 01 грудня 2009 року до 01 серпня 2011 року у розмірі 244 228 грн 20 коп. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 1 тис. грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 квітня 2013 року рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 10 квітня 2012 року у частині вирішення позову про відшкодування доходу, втраченого внаслідок каліцтва та рішення апеляційного суду Херсонської області від 29 травня 2012 року скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи у вересні 2014 року позивач збільшив позовні вимоги та просив суд стягнути зі Скадовської центральної районної лікарні Херсонської області на свою користь втрачений заробіток в сумі 659 677грн 70 коп., суму додаткових витрат, пов'язаних з лікуванням, 3 478 грн 50 коп., судові витрати в розмірі 5 603 грн 96 коп., компенсацію за втрачений заробіток в сумі 6 105 грн 70 коп.щомісячно і довічно, починаючи з 13 вересня 2013 року.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від02 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто зі Скадовської центральної районної лікарні Херсонської області на користь ОСОБА_3 втрачений заробіток у розмірі 659 677 грн 70 коп., додаткові витрати,пов'язані з лікуванням, у розмірі 3 478 грн 50 коп., витрати на проведення судово-медичної експертизи від 28 серпня 2014 року № 38 у розмірі 2 103 грн, компенсацію за втрачений заробіток в сумі 6 105 грн 70 коп.щомісячно і довічно, починаючи з 13 вересня 2014 року та 3 500 грн на відшкодування витрат на правову допомогу.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 16 квітня 2015 року рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 02 жовтня 2014 року змінено в частині стягнення зі Скадовської центральної районної лікарні на користь ОСОБА_3 втраченого заробітку у розмірі659 677 грн 70 коп. Позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто зі Скадовської центральної районної лікарні Херсонської області на користь ОСОБА_3 втрачений дохід за період з 01 лютого 2014 року до 12 вересня 2014 року у сумі 46 647 грн 34 коп.

Зобов'язано ОСОБА_3 повернути Скадовськійцентральній районній лікарні Херсонської області безпідставно стягнуті за скасованим рішенням апеляційного суду Херсонської області від 29 травня 2012 року 244 228 грн 20 коп.

Допущено виконання рішення суду у частині повернення ОСОБА_3 Скадовській центральній районній лікарні Херсонської області безпідставно стягнутих коштів шляхом зарахування одноразової суми (46 647 грн 37 коп.) та щомісячних платежів у сумі 6 105 грн 70 коп., починаючи з 13 вересня 2014 року і безстроково, стягнутих на користь ОСОБА_3

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 грудня 2015 року рішення апеляційного суду Херсонської області від 16 квітня 2015 року в частині відшкодування втраченого доходу внаслідок каліцтва, зобов'язання ОСОБА_3 повернути Скадовській центральній районній лікарні Херсонської області безпідставно стягнуті 244 228 грн 20 коп. та допущення виконання рішення суду в частині повернення ОСОБА_3 Скадовській центральній районній лікарні Херсонської області безпідставно стягнутих коштів та щомісячних платежів скасовано. В цій частині справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 26 лютого 2016 року рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 02 жовтня 2014 року у частині стягнення із Скадовської центральної районної лікарні Херсонської області на користь ОСОБА_3 втраченого заробітку у сумі 659 677 грн 70 коп.залишено без змін.

Стягнуто із Скадовської центральної районної лікарні Херсонської області на користь держави судовий збір в сумі 1 421 грн 16 коп.

Стягнуто із Скадовської центральної районної лікарні Херсонської області на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 1 800 грн.

У касаційній скарзі Скадовська центральна районна лікарня Херсонської області, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалуапеляційного суду Херсонської області від 26 лютого 2016 року та частково скасувати рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 02 жовтня 2014 року в частині стягнення втраченого заробітку у сумі 659 677 грн 70 коп. та стягнення компенсації за втрачений заробіток в сумі 6 105 грн. 70 коп. щомісячно, починаючи з 13 вересня 2014 року, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Отже судові рішення в силу ст. 335 ЦПК України в касаційному порядку переглядаються лише в оскарженій частині.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення апеляційного суду не повністю відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом встановлено, що 08 серпня 2008 року внаслідок

дорожньо-транспортної пригоди з вини працівника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3 завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 23 березня 2009 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 17 лютого 2010 року стягнуто зі Скадовської центральної районної лікарні Херсонської області на користь ОСОБА_3 витрати, пов'язані з лікуванням, у розмірі 3 359 грн 85 коп., втрачений дохід у розмірі 195 382 грн 56 коп. та моральну шкоду у розмірі 50 тис. грн. Втрачений дохід стягнуто до 01 грудня 2009 року.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 12 жовтня

2010 року рішення суду першої інстанції змінено. Зменшено розмір завданої моральної шкоди з 50 тис. грн до 10 тис. грн, у решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Згідно з інформацією, наданою Скадовською Державною податковою інспекцією, до ушкодження здоров'я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 був зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності і його дохід, одержаний у господарському 2007 році від підприємницької діяльності, складав 146 537 грн.

Первинним висновком медико-соціальної експертної комісії (далі -МСЕК) від 25 листопада 2008 року № 081016 ОСОБА_3 встановлена друга група інвалідності внаслідок загального захворювання та визначено, що труд неможливий на період активного лікування.

Повторним висновком МСЕК від 23 листопада 2009 року

№ 095091 ОСОБА_3 встановлена друга група інвалідності

внаслідок загального захворювання з ураженням опорно-рухового

апарату та визначено, що труд неможливий на період активного

лікування.

Наступним висновком МСЕК від 03 грудня 2010 року

№ 228291 ОСОБА_3 встановлена друга група інвалідності

внаслідок загального захворювання з ураженням опорно-рухового

апарату строком до 01 грудня 2010 року та визначено, що йому

протипоказана праця з тривалим перебуванням на ногах (тривала

ходьба по сходах), переохолодження, вплив вібрації.

У період з 26 жовтня 2010 року до 09 листопада 2010 року

ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні в Інституті травматології та ортопедії Академії медичних наук України, де йому було зроблено операцію з ендопротезування суглоба.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 про відшкодування втраченого заробітку, суд першої інстанції виходив із того, що Скадовська центральна лікарня повинна відшкодувати позивачу суму втраченого доходу за період із 01 грудня 2009 року до 12 вересня 2014 року, оскільки позивачу, внаслідок скоєння ОСОБА_4 злочину, нанесено тілесні ушкодження середньої тяжкості, внаслідок чого позивач - фізична особа-підприємець - втратив дохід від підприємницької діяльності.

Суд апеляційної інстанції погодився з рішенням суду першої інстанції, залишив його без змін і зазначив, що висновки суду відповідають встановленим обставинам справи.

Проте повністю погодитися з таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична особа або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Тобто відшкодуванню підлягає втрачений дохід внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності.

Згідно з ч. 1 ст. 1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.

З метою встановлення в особи здатності до праці, МСЕК під час встановлення інвалідності має встановити ступінь професійної (а за її відсутності - загальної) працездатності у відсотках. На підставі цих даних суд визначає розмір втраченого фізичною особою (у тому числі фізичною особою-підприємцем) внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу) у відсотках, що підлягає відшкодуванню.

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, апеляційний суд зазначив, що згідно із виписками із актів огляду МСЕК із 25 листопада 2008 року до 01 лютого 2014 року ОСОБА_3 встановлювалася друга група інвалідності, а з 01 лютого 2014 року і безстроково - третя група інвалідності за загальним захворюванням із 50 % втрати професійної працездатності.

Проте такий висновок прямо протирічить зібраним у справі доказам.

Так, із матеріалів справи вбачається, що первинним висновком медико-соціальної експертної комісії від 25 листопада 2008 року № 081016 ОСОБА_3 встановлена друга група інвалідності внаслідок загального захворювання та визначено, що труд неможливий на період активного лікування.

Повторним висновком МСЕК від 23 листопада 2009 року

№ 095091 ОСОБА_3 встановлена друга група інвалідності

внаслідок загального захворювання з ураженням опорно-рухового

апарату та визначено, що труд неможливий на період активного

лікування.

Висновком МСЕК від 03 грудня 2010 року № 228291 ОСОБА_3 встановлена друга група інвалідності внаслідок загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату строком до 01 грудня 2010 року та визначено, що йому протипоказана праця з тривалим перебуванням на ногах (тривала ходьба по сходах), переохолодження, вплив вібрації.

Висновком МСЕК від 20 грудня 2011 року № 241477 ОСОБА_3 встановлена друга група інвалідності внаслідок загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату строком до 03 грудня 2012 року з датою чергового переогляду в грудні 2012 року та визначено, що йому протипоказана праця з тривалим перебуванням на ногах.

Висновком МСЕК від 30 січня 2013 року № 991223 ОСОБА_3 встановлена друга група інвалідності внаслідок загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату строком до 01 лютого 2014 року з датою чергового переогляду в січні 2014 року та визначено, що йому протипоказана праця з тривалим перебуванням на ногах.

Висновком МСЕК від 24 лютого 2014 року № 382157 ОСОБА_3 встановлена третя група інвалідності внаслідок загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату безстроково з 01 лютого 2014 року та визначено, що йому протипоказане переохолодження, довготривале перебування на ногах, ходіння по сходах.

Тобто, жодного разу МСЕК не встановлювалася ступінь втрати працездатності позивача.

Вперше, судово-медичною комісією ОСОБА_3 встановлено 50 % втрати професійної працездатності лише 28 серпня 2014 року, а не з 24 лютого 2014 року, як вважав суд, та визначено, що він потребує медичної, фізичної, трудової реабілітації, забезпеченням технічними засобами, ортопедичним взуттям згідно з індивідуальною програмою реабілітації (т. 2, а. с. 57).

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов'язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача, та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 11 «Про судове рішення у цивільній справі» (далі - постанова Пленуму), у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

У судовому рішенні суд зобов'язаний дати відповіді на всі доводи, оскільки інакше буде порушено вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.

Суд першої інстанції на зазначене вище уваги не звернув, залишив поза увагою висновки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в ухвалі від 17 квітня 2013 року, не встановив ступінь професійної чи загальної працездатності у відсотках, невірно застосував норми матеріального права та зробив висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи щодо заявлених вимог.

Перевіряючи законність рішення суду першої інстанції та залишаючи його без змін, апеляційний суд на зазначене також уваги не звернув, на порушення вимог статей 315, 316 ЦПК України не усунув допущені порушення суду першої інстанції.

Зазначене вище свідчить про неповне встановлення судом апеляційної інстанції фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, неповноту перевірки законності і обґрунтованості рішення місцевого суду, порушення норм процесуального права.

За таких обставин ухвала підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу комунального закладу «Скадовська районна центральна лікарня» задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 26 лютого 2016 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 до Скадовської центральної районної лікарні Херсонської області про стягнення втраченого заробітку та стягнення компенсації за втрачений заробіток скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик