Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/281/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2016 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого-судді Трагнюк В.Р., при секретарі Конар В.М., за участі представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її бабка - ОСОБА_5.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6, який за життя успадкував 1/4 частину квартири, як спадкоємець першої черги спадкодавці ОСОБА_5.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла тітка ОСОБА_7.

20 січня 2005 року ОСОБА_6 залишив заповіт, яким на випадок своєї смерті заповідав позивачці належну йому на праві особистої власності частину квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1, та належну йому земельну ділянку, що знаходиться в садовому товаристві «Медик».

В 6-ти місячний строк після смерті ОСОБА_6 позивач спадщину прийняла, подала у Виноградівську державну нотаріальну контору заяву на прийняття спадщини за заповітом.

Після смерті ОСОБА_7 залишилось спадкове майно: 1/4 частина квартири АДРЕСА_1, яка їй належить на праві приватної власності на підставі свідоцтва на право власності.

Після її смерті єдиним спадкоємцем першої черги за законом є відповідачка по справі - ОСОБА_3, яка зареєстрована в цій квартирі, але на момент смерті матері проживала і працювала в Чеській Республіці, куди виїхала в 2002 року і знаходиться до теперішнього часу. В 6-ти місячний строк із заявою на прийняття спадщини не зверталась. На цю спадщину не претендує, ніяких претензій до спадкового майна не має.

Позивачка зазначає, що з січня 2005 року по березень 2010 року постійно проживала в спадковій квартирі, спочатку здійснювала догляд за дідиком. Після його смерті залишилась проживати разом із тіткою в квартирі і жила до кінця її життя та спадщину прийняла, як спадкоємець третьої черги.

Відповідачі по справі - рідний брат померлої та її дочка спадщину не прийняли, претензій до спадкового майна не мають.

12.11.2015 року звернулась до державного нотаріуса, щоб видав свідоцтво про право на спадщину, але позивачці відмовлено по тій причині, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа на квартиру та відсутній Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Всі документи на квартиру та земельну ділянку знаходились у дідика. Після його смерті вдалось відшукати тільки оригінал державного акту на земельну ділянку, а оригінал правовстановлюючого документа на квартиру відсутній, є лише ксерокопія.

Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку надати неможливо, так як на час видачі цього документа кадастровий номер був відсутній. За таких обставин позивачка звернулася до суду.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав наведених у позові.

Відповідачі в судове засідання не з»явились, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Відповідач ОСОБА_4 подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову визнає.

Заслухавши пояснення, обстеживши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідачі повністю визнали позов, що не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Загальні положення про спадкування визначені главою 84 ЦК України.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У відповідності до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як визначено ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, а у відповідності до ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 529 ЦК України /редакції 1963 року/ при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті; онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ст. 549 ЦК). За ч. 2 ст. 553 ЦК вважається, що спадкоємець відмовився від спадщини, якщо не вчинив жодної з дії, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

В судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 (а.с.13). Після смерті якої відкрилась спадщина на 1/4 частину квартири в АДРЕСА_1 Спадщину після її смерті прийняв її чоловік ОСОБА_6, який ІНФОРМАЦІЯ_3 помер (а.с.14,15).

За життя ОСОБА_6 залишив заповіт від 20 січня 2005 року, яким на випадок своєї смерті заповідав позивачці належну йому на праві особистої власності частину квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1, та належну йому земельну ділянку, що знаходиться в садовому товаристві «Медик» (а.с.17).

На день смерті спадкодавця за заповітом ОСОБА_6 залишилось спадкове майно: земельна ділянка пл. 0.066 га, яка розташована на території м. Виноградів в садовому товаристві «Медик», зареєстрована в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 534 , яка належить йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2 виданого головою Виноградівської міської ради народних депутатів 10 березня 1995 року, 1/4 частина квартири АДРЕСА_1, яка йому належить на праві приватної власності на підставі свідоцтва на право власності, виданого головою фонду комунального державного майна ОСОБА_9 10.12.1993 року та 1 /4 частку квартири, яку він успадкував після смерті дружини ОСОБА_5 (а.с.18,20,21).

ОСОБА_6 успадкував 1/4 квартири як спадкоємець першої черги за законом в порядку ст.529, 549 ЦК Української РСР/ в редакції 1963 ЦК Української РСР/. На час смерті дружини він проживав та був зареєстрований в квартирі, а тому вступив у фактичне володіння та користування спадковим майном.

В 6-ти місячний строк після смерті ОСОБА_6 позивач спадщину прийняла, подала у Виноградівську державну нотаріальну контору заяву на прийняття спадщини за заповітом (а.с.25).

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла тітка позивача ОСОБА_7, а відповідачки ОСОБА_3 - мати (а.с. 9,19). Після смерті ОСОБА_7 залишилось спадкове майно: 1/4 частина квартири АДРЕСА_1, яка їй належить на праві приватної власності на підставі свідоцтва на право власності, виданого головою фонду комунального державного майна ОСОБА_9 10.12.1993 року.

Після її смерті єдиним спадкоємцем першої черги за законом є відповідачка по справі - ОСОБА_3, яка зареєстрована в цій квартирі, але на момент смерті матері проживала і працювала в Чеській Республіці, куди виїхала в 2002 року і знаходиться до теперішнього часу. В 6-ти місячний строк із заявою на прийняття спадщини не зверталась. На цю спадщину не претендує, ніяких претензій до спадкового майна не має.

Позивач із січня 2005 року і по березень 2010 року постійно проживала в спадковій квартирі, що стверджується довідками виданими депутатом міської ради ОСОБА_10 та головою Виноградівської міської ради (а.с.26-27). Прийняла спадщину в порядку ст.1268 ЦК України /в редакції ЦК України 2003 року/-як спадкоємець третьої черги.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих позивачем доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Проаналізувавши встановлені обставини суд прийшов до висновку, що невизнане право позивача підлягає судовому захисту у обраний спосіб, передбачений законом, у зв'язку з чим позов підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 210, 213, 214, 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканкою АДРЕСА_2, ідентифікаційний код: НОМЕР_1 право власності на 3/4 частини спадкової двохкімнатної квартири №2 загальною корисною площею 52.4 кв.м., в тому числі житлова 29.9 кв.м., що розташована по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканкою АДРЕСА_2, ідентифікаційний код: НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку пл. 0.066 га, яка розташована на території м. Виноградів в садовому товаристві «Медик», зареєстрована в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 534 і яка належала спадкодавцю ОСОБА_6 на підставі державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_3, виданого головою Виноградівської міської ради народних депутатів 10 березня 1995 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через Виноградівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк