АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

13 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Лапчевської О.Ф.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2,

на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Київське міське управління юстиції, Державний нотаріус сьомої Київської державної нотаріальної контори м. Києва, про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому посилаючись на те, що ОСОБА_4 на час укладення заповіту на належну їй частину квартири АДРЕСА_1 не могла усвідомлювати своїх дій, просив визнати заповіт ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, посвідчений 20.02.2009 державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, недійсним.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року позовну заяву повернуто позивачу для подачі до належного суду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач через свого представника звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що ухвала є необґрунтованою, незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального, у зв'язку з чим просив її скасувати та направити справудо суду першої інстанцї для продовження розгляду.

Вказував, що даний позов необхідно розглядати відповідно до ст. 114 ЦПК України за місцем розташування частини квартири, яка є спадковим майном.

ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити з підстав наведених в ній.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та пояснив, що позивач ОСОБА_1 звертався до Солом'янського суду м. Києва в порядку ст. 109 ЦПК України, проте ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 05.09.2016, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17.11.2016, позовну заяву повернуто позивачу для подачі до належного суду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява, відповідно до положень ч. 1 ст. 109 ЦПК України, не підсудна Дарницькому районному суду м. Києва.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції за наступних підстав.

Як вбачається із позовної заяви, змістом заявлених вимог є визнання заповіту недійсним. При цьому спірний заповіт складений з приводу нерухомого майна, а саме: частини квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

В пункті 41, 42 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» вказано, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. Виключну підсудність встановлено для позовів що виникають з приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК).

Таким чином, вимоги щодо виключної підсудності унеможливлюють застосування інших правил територіальної підсудності.

Як зазначено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 підсудність справ про спадкування визначається за правилами ст. 109 ЦПК. Позови щодо права спадкування за загальними правилами підсудності подаються до суду за місцем проживання (знаходження) відповідача, за винятком позовів щодо нерухомого спадкового майна, які подаються до суду за місцезнаходженням цього майна.

Відповідно до адміністративно-територіального поділу м. Києва спірне майно знаходиться за адресою, яка територіально відноситься до Дарницького району м. Києва.

Ураховуючи наведене, висновок суду першої інстанції про необхідність застосування при визначенні підсудності даного спору норми ч. 1 ст. 109 ЦПК України суперечать вимогам ст. 114 ЦПК України та є необґрунтованим.

За таких обставин, судова колегія вважає, що при постановленні ухвали про повернення позовної заяви позивачу для подачі до належного суду було порушено порядок, встановлений для вирішення цього питання.

Вимоги апелянта щодо направлення справи до суду першої інстанції саме для продовження розгляду є передчасними та підлягають відхиленню, оскільки провадження у справі відкрито не було і розгляд справи не розпочинався.

Пунктом 3 статті 312 ЦПК України передбачено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, - задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року - скасувати і передати питання про відкриття провадження на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 753/17798/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/15007/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Даниленко В.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.