Ухвала

іменем україни

17 жовтня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: ліквідатор фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, приватний нотаріус Бердянського міського нотаріального округу Порохня Ольга Вікторівна, реєстраційна служба Бердянського міського управління юстиції Запорізької області, ОСОБА_5, про визнання договору кредиту та договору іпотеки такими, що припинені, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_10 - на рішення апеляційного суду Запорізької області від 01 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом.

У позові зазначала, що 13 лютого 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та нею укладено договір споживчого кредиту № 0, згідно якого вона отримала 40 тис. доларів США на розвиток бізнесу на строк до 12 лютого 2018 року.

На забезпечення виконання за кредитним договором укладено договір іпотеки між банком та майновими поручителями - ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Постановою господарського суду Запорізької області від 16 грудня

2010 року фізична особа - підприємець ОСОБА_5 визнаний банкрутом, була відкрита ліквідаційна процедура та ухвалою господарського суду Запорізької області від 29 жовтня 2013 року підприємницька діяльність фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 припинена. 06 листопада 2013 року відомості про це внесені до ЄР. Провадження у справі про банкрутство припинено, кредиторські вимоги, зокрема, ПАТ «УкрСиббанк» в розмірі 370 120,43 грн, вважаються погашеними за недостатністю майна.

При цьому ухвалою господарського суду Запорізької області від 22 жовтня 2014 року, постановленою за заявою ОСОБА_5 по роз'ясненню ухвали господарського суду від 29 жовтня 2013 року, вказано, що згідно до ч. 2 ст. 49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»після завершення розрахунків з кредиторами громадянин підприємець, визнаний банкрутом, звільняється від подальшого виконання вимог кредиторів, що були заявлені після визнання громадянина підприємця банкрутом, за винятком вимог, передбачених абзацом другим цієї частини. Вимоги кредиторів щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, вимоги щодо стягнення аліментів, вимоги щодо стягнення на майно, яке перебуває у заставі з підстав, не пов'язаних із здійсненням громадянином-підприємцем підприємницької діяльності, а також інші вимоги особистого характеру, які не були задоволені в порядку виконання постанови господарського суду про визнання громадянина-підприємця банкрутом або які погашені частково чи не заявлені після визнання громадянина-підприємця банкрутом, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про банкрутство громадянина-підприємця відповідно в повному обсязі або в незадоволеній їх частині в порядку, встановленому цивільним законодавством України.

Посилаючись на те, що припиненням підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_5, який є її майновим поручителем, його боргові зобов'язання вважаються погашеними, ОСОБА_4 просила визнати припиненим договір споживчого кредиту, укладений 13 лютого 2007 року між нею та АКІБ «УкрСиббанк», з 29 жовтня 2013 року у зв'язку виконанням зобов'язання, проведеного належним чином, і з тих же підстав визнати припиненим договір іпотеки з 29 жовтня 2013 року.

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 жовтня 2015 року позов задоволено.

Визнано договір про надання кредиту № 0 від 13 лютого 2007 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_4 таким, що припинений з 29 жовтня 2013 року у зв'язку з виконанням, проведеним належним чином.

Визнано договір іпотеки № 0/3, укладений 13 лютого 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» з одного боку та ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 таким, що припинений з 29 жовтня 2013 року у зв'язку з виконанням, проведеним належним чином.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від

09 лютого 2016 року заяву про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 01 червня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1 та 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

За змістом ст. 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання в межах вартості предмета іпотеки.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» визначено перелік підстав припинення іпотеки, зокрема однією з підстав є припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно зі ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Судом установлено, що договір споживчого кредиту № 0 укладено 13 лютого 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, за цим кредитом остання отримала 40 тис. доларів США на розвиток бізнесу.

На забезпечення виконання кредитного договору укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8 як іпотекодавці передали в іпотеку квартиру, яка належить їм на праві власності.

Також установлено, що договір іпотеки укладено з ОСОБА_5 як з фізичною особою.

Звернувшись до суду з позовом, позивач вважала, що з ліквідацією ФОП ОСОБА_5, який як фізична особа був одним з іпотекодавців та майнових поручителів, його зобов'язання є погашеними, а тому кредитний договір та договір іпотеки від 13 лютого 2007 року є припиненими.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд дійшов вірного висновку про те, що не може бути підставою для припинення кредитного договору та договору іпотеки визнання банкрутом особи, яка хоча на час укладення договору іпотеки і була зареєстрована як фізична особа - підприємець, але договір іпотеки укладала як фізична особа. Банкрутство особи-фізичної особи підприємця ОСОБА_5, який є одним з майнових поручителів, не впливає на виконання позичальником ОСОБА_4 зобов'язань за укладеним з нею кредитним договором.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 58-60, 212 ЦПК України, із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. 316 ЦПК України.

З огляду на викладене, підстави для його скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України воно підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_10 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 01 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

А.О.Леванчук

А.В.Маляренко