Номер провадження: 22-ц/785/2579/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Фальчука В.П., Таварткіладзе О.М.,

з участю секретаря судового засідання - Книгиницького О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Телекомбуд», за участю третьої особи з боку позивача, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5, третьої особи з боку відповідача ОСОБА_6 акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2015 року,

встановила

29.04.2015 року ОСОБА_2 звернувся суд з позовною заявою до відповідачів яку мотивував тим, що 29.12.2014 року о 16:00 годин, ОСОБА_3, керуючи трактором «JCB 3CX», д.н.з. НОМЕР_1, по вул.Шкільна, 3 в с.Іллічівка Комінтернівського району Одеської області, рухаючись заднім ходом, не впевнився, що це створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення із припаркованим на узбіччі автомобілем НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_5, яким він користується на підставі нотаріально посвідченої довіреності. Внаслідок зіткнення обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Будучи причетним до ДТП, ОСОБА_3 не виконав вимоги щодо негайного зупинення транспортного засобу, не закріпив положення слідів пригоди, положення ТЗ та місця його зупинки, та покинув місце ДТП до приїзду працівників ДАІ. Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 18.02.2015 року, відповідача ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. та постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 18.02.2015 року, відповідача ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.122-4 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. В наслідок ДТП йому відповідачем ОСОБА_3 завдано матеріальну шкоду в розмірі 11102,06 грн., що підтверджується висновком Аварійного сертифікату №247-03/15 від 20.03.2015 року, складеного ТОВ МП «Універсал ЛТД». Він неодноразово звертався до ОСОБА_3 та ТОВ «Телекомбуд», з яким ОСОБА_3 знаходиться в трудових відносинах, для добровільного врегулювання спору, але жодним з відповідачів йому завдана пошкодженням автомобіля шкода не відшкодована. Крім цього, ним понесені витрати на проведення автотехнічного дослідження в розмірі 590,40 грн., витрати за проведення огляду автомобіля МП «Універсал ЛТД» в розмірі 700,00 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн.Крім матеріального збитку йому також було завдано моральну шкоду, оскільки пошкодженням автомобіля були порушені його та членів його сімї привичні, адаптовані умови життя, він вимушений був витрачати свій час на збирання та надання до державних органів, до суду, до фахівців відповідні документи та вирішувати питання щодо організації ремонту пошкодженого автомобіля. При цьому, ані сам водій ОСОБА_3, ані власник транспортного засобу не здійснили ніяких заходів щодо позасудового добровільного відшкодування заподіяного збитку. Завдану йому моральну шкоду він оцінює в розмірі 5000,00 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2015 рокупозовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Телекомбуд» на користь ОСОБА_2 завдані дорожньо-транспортною пригодою матеріальні збитки на суму 11102,06 грн., моральну шкоду в розмірі 500,00 грн. У задоволені інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просить рішення суду змінити та звільнити відповідачів від обовязку відшкодувати шкоду.

Відповідач ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Телекомбуд» (рішення не оскаржувало), подало клопотання відкладення розгляду справи. Клопотання обґрунтовувалось тим, що представник відповідача приймає участь у розгляді справи у Одеському апеляційному адміністративному суді, а також на те, що не ознайомлені з матеріалами справи.

Колегія судів відхилила вказане клопотання, оскільки вважає його необґрунтованим та спрямованим на затягування розгляду справи з огляду на таке.

Інтереси відповідача представляє ТОВ адвокатський альянс «Баймуратов та партнери», як вбачається з матеріалів справи, в указаного товариства є декілька працівників які приймали участь в розгляді даної справи, ТОВ адвокатський альянс «Баймуратов та партнери» самостійно вирішує щодо пріоритетів прийняття участі у розгляді справ, таким чином зайнятість одного з представників в іншій справі не є поважною причиною явки в судове засідання.

Стосовно ознайомлення представника відповідача з матеріалами справи, колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга із зазначення часу розгляду справи була надіслана 17.02.2016 року, тобто у сторони було достатньо часу для використання своїх процесуальних прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, що 29.12.2014 року о 16:00 годин, ОСОБА_3, знаходячись в трудових відносинах з ТОВ «Телекомбут», в робочий час, керуючи трактором «JCB 3CX», д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись заднім ходом по вул.Шкільна, 3 в с.Іллічівка Комінтернівського району Одеської області, в порушення вимог п.10.9 Правил дорожнього руху України, не впевнився, що це створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення із припаркованим на узбіччі автомобілем НОМЕР_3. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Отримання автомобілем НОМЕР_2, механічних пошкоджень у вигляді деформації лівої передньої та задньої двері, лівого заднього крила, підтверджується довідкою інспектора ВДАІ Комінтернівського району Одеської області ОСОБА_7 від 30.12.2014 року. Постановами судді Комінтернівського районного суду Одеської області Жовтана П.В. від 18.02.2015 року водія транспортного засобу «JCB 3CX», д.н.з. НОМЕР_1, ОСОБА_3, який знаходиться в трудовтих відносиних з ТОВ «Телекомбут», визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень за ст.ст.124, 122-4 КУпАП та притягнуто до адміністратвиної відповідальності у вигляді штрафу /справа №504/419/15-п (пр.№3/504/234/15, справа №504/425/15-п (пр.№3/504/240/15)/ /а.с.10,11,12,22-23,24-25/.

Висновком експерного дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 29.12.2014 року за участю транспортних засобів «Деу-Ланос» і трактора «JCB», від 23.01.2015 року №218 підтверджено, що на досліджених автомобілі «Деу-Ланос» і тракторі «JCB» існує комплекс слідів і пошкоджень, нашарування фарбової речовіни, що указує на факт їх взаємного контакту /а.с.14-21/.

Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що пошкодження транспортного засобу позивача джерелом підвищеної небезпеки було вчинено працівником ТОВ «Телекомбут», який, відповідно до вимог закону, несе відповідальність перед потерпілим за дії свого працивника до якого має право зворотньої вимоги (регресу), тому, водій транспортного засобу, що належить підприємству, ОСОБА_3 є неналежним відповідачем, оскільки потерпілий позбавлений права звернення до нього з позовними вимогами.

Згідно ст.1192 ЦК з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодування завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З метою визначення вартості матеріального збитку, завданого транспортному засобу «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_4, позивач звернувся до ТОВ МП «Універсал ЛТД». Згідно аварійному сертифікату №247-03/15 від 20.03.2015 року вартість відновлюваного ремонту механічних пошкоджень отриманих автомобілем НОМЕР_3, в результаті його пошкодження внаслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, становить 11102.06 (одинадцять тисяч сто дві) грн. 06 коп.

Суд першої інстанції визначив, що представник відповідача помилково вважає, що позивач має право вимоги тільки щодо відшкодування завданого йому матеріального збитку в розмірі 6611.59 грн., оскільки відповідно до ст.1192 ЦК та п.14 постанови ПВС України відшкодуванню підлягають завдані збитки в повному обсязі.

Суд не прийняв до уваги і посилання представника відповідача на те, що шкода позивачу завдана працівником їх підприємства внаслідок непереборної сили, що мала місце 29.12.2014 року в м.Одеса і Комінтернівському районі Одеської області у вигляді сніжної бурі. В даному випадку норми ч.1 ст.1167 і ч.5 ст.1187 ЦК застосуванню не підлягають тому, що ДТП трапилося через неуважність водія трактора ОСОБА_3

Не заслуговують на увагу і посилання представника відповідача про неотримання з вини позивача вішкодування завданих йому збитків зі страхової компанії з якою ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту.

01.07.2004 року Верховною Радою України прийнято Закон №1961-ІУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з наступними змінами. Зазначеним Законом чітко визначені обовязки учасників дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст.33 Закону №1961-ІУ, в яку внесені зміни Законом України від 17.02.2011 року №3045-УІ, згідно із підпунктом 33.1.4 п.33.1 цієї статті у разі настання дорожньо-транспортної пригоди учасник такої пригоди зобовязаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Аналогічні зобовязання страхувальника ОСОБА_3 при настанні страхового випадку визначені у п.п.21.1.5 Страхового полісу від 15.07.2014 року цивільно-правової відповідальності наземного транспорту трактора екскаватор-навантажувач «JCB 3CX», д.н.з. НОМЕР_1 /а.с.33-39/.

В судовому засіданні сторона відповідача підтвердила, що водій ОСОБА_3 після вчинення 29.12.2014 року ДТП про страховий випадок у передбачений законом строк страховика не повідомив. З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_3 про наявність в нього страхового полісу повідомив потерпілого ОСОБА_2 тільки 19.03.2015 року на час визначення ТОВ МП «Універсал ЛТД розміру збитків, завданих автомобілю НОМЕР_3 /а.с.32/, що позбавило потерпілого права на повідомлення страховика про настання страхового випадку з вини застрахованого транспортного засобу.

ПАТ «Страхова група «ТАС» відповідно до ст.26 Закону №1961-ІУ та п.25.1.5 Страхового полісу від 15.07.2014 року обґрунтовано відмовило страхувальнику ОСОБА_3 у виплаті страхового відшкодування при його зверненні 27.07.2015 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що з вини саме страхувальника ОСОБА_3 при наявності в нього Страхового полісу завдані збитки позивачу пошкодженням автомобіля підлягають стягненню в повному розмірі з ТОВ «Телекомбуд».

Згідно з п.9 ст.16, ст.1167 ЦК способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Крім пошкодження транспортного засобу ОСОБА_2, діями сторони відповідача заподіяна моральна шкода, яка виразилася в тому, що у позивача був порушений сталий спосіб життя, він на певний час позбавлений засобу пересування та був вимушений витрачати свій час на збирання та надання до державних органів, до суду, до фахівців відповідні документи, вирішувати питання щодо організації ремонту пошкодженого автомобіля, нести додаткові витрати на сплату відповідних послуг, та витрати, повязані із зверненням за юридичною допомогою.

Таким чином, суд вважав, що в моральних переживаннях позивача є вина відповідача. Однак вимоги ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди є завищеними, тому підлягають задоволенню частково, виходячи із принципів розумності і справедливості, стягненню з відповідача підлягає сума у розмірі 500 (пятсот) гривень, яка, на думку суду, повністю співрозмірна з завданою позивачу моральною шкодою.

Колегія суду погоджується з такими висновками районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Доводи ОСОБА_3, що відповідно до ст. 1191 ЦК України ТОВ «Телекомбуд» має право зворотної вимоги (регресу) до нього у розмірі виплаченого відшкодування, але ця сума є непомірною для ОСОБА_3, однак районний суд при винесенні рішення не врахував його матеріальне становище та не зменшив розмір відшкодування шкоди, як це передбачено п.4 ст. 1193 ЦК України, та те, що суд першої інстанції, визнавши, що мали місце обставини непереборної сили в день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для застосування ч.1 ст.1167 і ч.5 ст.1187 ЦК України та звільнити відповідачів від обовязку відшкодування шкоди є недоведеними жодним доказом як в суді першої так і апеляційної інстанції.

Отже, докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.М.Таварткіладзе

ОСОБА_8