Справа № 182/3800/16-ц
Провадження № 2/0182/3093/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.09.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю секретаря Скоробогатової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м.Нікополя Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання

за собою права власності на квартиру в порядку спадкування за законом після смерті батька.

В обгрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини.

27 травня 2014 року помер її батько ОСОБА_2, який постійно до дня смерті проживав за адресою: Російська Федерація, АДРЕСА_1. На день смерті батька залишилось спадкове майно, яке складається з квартири № 111, розташованої у будинку № 187 по вулиці Шевченка у місті Нікополі Дніпропетровської області, що належала спадкодавцю в цілому, а саме 1/2 частина на підставі свідоцтва про право власності на спадщину від 24.10.2006 року, посвідченого Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою та 1/2 частка на підставі договору дарування від 11.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_3 До майна померлого ОСОБА_2 в Другій Нікопольській державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу № 477/2014 рік, в якій зберігається зареєстрована 26 листопада 2014 року за № 1210 її заява про прийняття спадщини відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 39010838 від 26 листопада 2014 року, виданої Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою, інформація в Спадковому реєстрі щодо заповітів від імені ОСОБА_2 відсутня. Відповідно до статті 1270 Цивільного Кодексу України, вона як єдиний спадкоємець за законом звернулась до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори із заявою про оформлення на своє імя свідоцтва про право на спадщину після смерті батька у порядку спадкування за законом, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та надана Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 1487/02-31 від 14.06.2016 року у зв'язку з тим, що нею не було пред'явлено правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності спадкодавця на спадкову нерухомість, відповідно до п.4.15 ч.4 гл.10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.05.2012 року за № 296/5, тому по питанню оформлення спадкових прав їй рекомендовано звернутись до суду. На даний час вона є єдиною спадкоємицею за законом після смерті батька, тому від спадщини ніколи не усувалась, бо зареєстрована з 07 березня 1993 року та фактично мешкає у спадковій квартирі, утримує нерухомість у належному технічному стані та сплачує комунальні витрати, однак по невідомим їй причинам відсутній примірник правовстановлюючого документу на спадкове майно. З приводу викладених обставин, для визнання права власності на спадкову нерухомість у порядку спадкування за законом, вона використовує своє право на звернення до суду, оскільки її вимоги ґрунтуються на законному праві на спадщину і не суперечать правам і інтересам інших осіб. Зараз вимушена звертатись до суду.

В судове засідання позивачка не прибула, надала до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила суд їх задовольнити.

Представник відповідач до суду не прибула, про день та час розгляд справи по суті була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнала.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно зі ст.1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та

обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини,

вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як встановлено в судовому засіданні, 27.05.2014 року помер батько позивачки

ОСОБА_2 (а.с.5), який постійно до дня смерті проживав за адресою: Російська Федерація, Московська область, місто Павловський Посад. На день смерті батька залишилось спадкове майно, яке складається з квартири № 111, розташованої у будинку № 187 по вулиці Шевченка у місті Нікополі Дніпропетровської області, що належала спадкодавцю в цілому, а саме 1/2 частина на підставі свідоцтва про право власності на спадщину від 24.10.2006 року, посвідченого Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою та 1/2 частка на підставі договору дарування від 11.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (а.с.8-10, 22-30). До майна померлого ОСОБА_2 в Другій Нікопольській державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу № 477/2014 рік, в якій зберігається зареєстрована 26.11.2014 року за № 1210 її заява про прийняття спадщини відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України (а.с.49-60). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 39010838 від 26.11.2014 року, виданої Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою, інформація в Спадковому реєстрі щодо заповітів від імені ОСОБА_2 відсутня. Позивачка як єдиний спадкоємець за законом 1 черги (а.с.6) звернулась до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори із заявою про оформлення на своє імя свідоцтва про право на спадщину після смерті батька у порядку спадкування за законом (а.с.53), однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та надана Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 1487/02-31 від 14.06.2016 року у зв'язку з тим, що нею не було пред'явлено правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності спадкодавця на спадкову нерухомість (а.с.60) та рекомендовано звернутись до суду. На даний час позивачка є єдиною спадкоємицею за законом після смерті батька, від спадщини ніколи не усувалась, зареєстрована з 07.03.1993 року в спадковій квартирі та фактично мешкає в ній (а.с.7, 32-33), утримує нерухомість у належному технічному стані та сплачує комунальні витрати. Тому суд вважає вимоги позивачки стосовно визнання за нею права власності у порядку спадкування за законом як спадкоємиці першої черги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.3-10, 30, 60, 256, 259 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру

№ 111, розташовану у будинку № 187 по вулиці Шевченка у місті Нікополі Дніпропетровської області, загальною площею - 31,2 кв.м., житловою площею - 16,7 кв.м., у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2, померлого 27 травня 2014 року.

На рішення суду першої інстанції може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_4