Справа № 734/3453/15-ц Провадження № 22-ц/795/324/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Бузунко О. А. Доповідач - Бечко Є. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:представника позивача ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_7 звернулась до суду з апеляційною скаргою. Апелянт вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, яке винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, просила скасувати дане рішення та задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до викладу обставин справи, апелянт зазначив, що суд фактично дав не вірну оцінку доказам, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи та не взяв до уваги обставини, які фактично були встановлені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропущення строку, визначеного ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини після померлого ОСОБА_9, повязаних із обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Поважними при цьому слід визнавати такі причини, які з огляд на моральні норми суспільства виправдають поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини.

У п.24 постанови Пленуму №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Верховний Суд України роз'яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як встановлено судом та убачається з матеріалів справи ОСОБА_9, який помер 17 березня 2010 року (а.с.61), є дядьком ОСОБА_7

В 2005 році померла мати позивачки ОСОБА_10 (а.с.8), після смерті матері ОСОБА_7 прийняла спадщину, як спадкоємець за законом.

Згідно ч.3 ст.1266 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_9 двадцять першою Київською нотаріальною конторою була заведена спадкова справа, з копії якої вбачається, що ОСОБА_8 після смерті спадкодавця прийняв спадщину, до складу якої, серед іншого, входило нерухоме майно, розташоване в м. Києві та в м. Остер Козелецького району Чернігівської області. (а.с.71-90).

ОСОБА_7 в цей час перебувала за межами України на території країни Ізраїль. Відповідно до інформації, наданої компанією Дайнел LTD, ОСОБА_7 працювала у вказаній компанії по догляду за людьми з обмеженими можливостями з 01 лютого 2010 року по 01 січня 2012 року за договором, згідно з яким вона зобовязалася працювати згідно з вимогами до її посади, а саме праця у вихідні та свята.

Враховуючи викладене та ч.3 ст.1272 ЦК України має бути встановлено, які у спадкоємця були перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини та чи можуть ці обставини бути визнані судом поважними.

Звернувшись у суд із вимогою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, ОСОБА_7 зазначила причиною пропуску вказаного строку те, що не знала про смерть спадкодавця та знаходилась в іншій країні, де на утриманні мала дитину-інваліда та працювала за контрактом, за умовами якого була зобовязана доглядати за людьми з обмеженими фізичними можливостями.

Проте, при розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що позивач про смерть ОСОБА_9 дізналася в січні 2011 року. Тобто, дійсно позивач дізналася про смерть дядька після закінчення встановленого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини спадкоємцем, але з того часу минуло чотири роки та, крім того, ОСОБА_7 мала можливість звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини протягом встановленого законодавством шестимісячного строку за допомогою поштового звязку, як то передбачено п. 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року №20/5, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, порушень судом норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Посилання апеляційної скарги на те, що було допущено неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та матеріалах справи, оскільки судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини даної справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права з урахуванням доказів та заперечень, які надавалися сторонами у ході розгляду справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених у апеляційній скарзі, немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: