Справа № 341/1011/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1750/2016
Головуючий у 1 інстанції Юсип І. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Мелінишин Г.П.

суддів: Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.

за участю секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Альфа-Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ВДВС Галицького районного управління юстиції, приватний нотаріус Галицького районного нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» - ОСОБА_5 на рішення Галицького районного суду від 17 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ПАТ «Альфа-Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ВДВС Галицького районного управління юстиції, приватний нотаріус Галицького районного нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Галицького районного суду від 17 червня 2016 року позов задоволено частково. Визнано таким, що не підлягає до виконання виконавчий напис від 15 березня 2015 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі № 3645, про звернення стягнення на квартиру № 38 загальною площею 42,6 кв.м, житловою площею 27,3 кв.м, що знаходиться по вул. Коновальця,5, в м. Бурштині Галицького району та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Бурштинської міської ради 25 листопада 2003 року та зареєстрованого в Обласному комунальному підприємстві «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» 8 грудня 2003 року в реєстровій книзі № 14п за номером запису 2576.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 відмовлено.

На вказане рішення в частині задоволення позову ОСОБА_2 представник ПАТ «Альфа-Банк» - ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зазначає, що Законом України «Про іпотеку» та постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» від 29 червня 1999 року №1172 передбачено перелік обовязкових документів, які подаються нотаріусу для вчинення виконавчого напису. В такому переліку документів подання доказів вручення іпотекодавцю вимоги про усунення порушень відсутні. А відтак, висновок суду щодо недотримання іпотекодержателем процедури звернення стягнення на предмет іпотеки є помилковим.

Безпідставно суд прийшов до переконання і про спірність суми, в рахунок погашення якої вчинено виконавчий напис. Дійсно, банк звернувся в суд із позовом до позичальника ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором №375р від 16.05.2007 року. Однак, визначена в позовній заяві сума заборгованості станом на 01.01.2015 року повністю відповідає тій сумі, що вказана у виконавчому написі нотаріуса. Крім того, відповідно до постанови КМ України №1172 наявність судового розгляду про стягнення боргу не є для нотаріуса доказом спірності боргу.

Разом з тим, встановивши наявність в провадженні суду справи про стягнення боргу за кредитним договором, від результату розгляду якої залежить право звернення стягнення на іпотеку, місцевий суд не вирішив питання про зупинення провадження у даній справі, чим порушив вимоги ст. 201 ЦПК України.

Посилаючись на зазначені обставини просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

Представник ОСОБА_2 доводів скарги не визнав посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, представник ВДВС Галицького районного управління юстиції та приватний нотаріус Галицького районного нотаріального округу ОСОБА_4 у судове засідання не зявилися будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає розглядові справи в їх відсутності.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Як правильно встановлено судом першої інстанції 16 травня 2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № 375р, за умовами якого банком надано позичальнику кредит зі встановленням ліміту кредитної лінії у сумі 39 600,00 доларів США, що за курсом НБУ на дату укладення договору у національній валюті становить 199 980,00 грн. Сторонами визначено процентну ставку в розмірі 10% річних та кінцевий термін повернення коштів до 07.05.2027 року (а.с.177-180 т.1).

В подальшому договором про внесення змін № 1 від 11.02.2008 року до кредитного договору № 375р від 16 травня 2007 року позичальнику встановлено ліміт кредитної лінії у сумі 54 600,00 доларів США, що за курсом НБУ на дату укладення договору у національній валюті становить 275 730,00 грн. 23 лютого 2009 року між сторонами укладено договір про внесення змін №2 до кредитного договору, згідно якого ОСОБА_6 надано кредит шляхом відкриття невідновлювальної мультивалютної кредитної лінії у сумі еквівалентній 631 256, 00 грн. Також договором про внесення змін № 3 до кредитного договору № 375р від 16 травня 2010 року п.2.2 викладено в новій редакції, а саме, за користування кредитом встановлено процентну ставку в розмірі 3% річних терміном з 01.02.2010 року до 31.01.2011 року (а.с. 181, 186, 190 т.1).

Зясовано, що для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 21 травня 2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ОСОБА_6 та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, згідно якого позивач надала в іпотеку двохкімнатну квартиру № 38 по вул. Коновальця (Комарова),5 в м. Бурштин, Галицького району, житловою площею 27,3 кв. м, загальною площею 42,6 кв.м (а.с.66-68 т.1).

В силу п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок, в тому числі, й переданням ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

З матеріалів справи вбачається, що 17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ПАТ «Альфа-банк» укладено договір відступлення прав вимоги (а.с.1-30 т.2).

Як підтверджується матеріалами справи позичальник свої зобовязання належним чином не виконував, допустив заборгованість, у звязку із чим банк звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису (а.с.168-170 т.1).

Відповідно 15 березня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинено виконавчий напис, згідно якого запропоновано звернути стягнення на квартиру № 38 загальною площею 42,6 кв.м, житловою площею 27,3 кв. м, що знаходиться в м. Бурштині Галицького району Івано-Франківської області по вул. Коновальця,5. Вказане нерухоме майно належить на праві приватної власності ОСОБА_2 згідно Свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Бурштинської міської ради Галицького району 25 листопада 2003 року на підставі рішення виконкому № 173 від 30 жовтня 2003 року та зареєстрованого в Обласному комунальному підприємстві «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» 8 грудня 2003 року в реєстровій книзі № 14п за номером запису 2576. За рахунок коштів, отриманих від реалізації Предмета іпотеки надано право задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання Боржником умов Кредитного договору за період з 1 липня 2013 року до 1 січня 2015 року, а саме: заборгованість за кредитом 250 385,00 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 39 374,66 грн (а.с.167 т.1).

Визнаючи таким, що не підлягає до виконання виконавчий напис суд першої інстанції виходив із того, що вказана у виконавчому написі сума заборгованості не є безспірною, оскільки між боржником та банком існує судовий спір про стягнення боргу. Також суд вважав, що банком не дотримано процедури звернення стягнення на предмет іпотеки.

Такі висновки суду ґрунтуються на вимогах закону та відповідають встановленим обставинам справи, а тому колегія суддів погоджується з ними виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Умови вчинення виконавчих написів нотаріусами визначено статтею 88 Закону України «Про нотаріат». Зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

За указаних обставин, для вирішення питання про безспірність заборгованості боржника необхідним є встановлення чи існував між сторонами спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором на час вчинення виконавчого напису. Якщо такий спір існував та розглядався у судовому порядку саме на час вчинення оспореного виконавчого напису - указана банком заборгованість не може вважатися безспірною.

Зазначене узгоджується із правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України у справі 6-27цс15 від 04 березня 2015 року і у справі № 6-141цс14 від 11 березня 2015 року, та відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів.

Як видно з матеріалів справи ухвалою Галицького районного суду від 11.02.2015 року відкрито провадження у справі за позовом ПАТ «Альфа - Банк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 375р від 16 травня 2007 року (а.с.69 т.1).

А відтак, враховуючи, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність ознак спірності заборгованості боржника.

Також як зясовано в засіданні апеляційного суду та вбачається з копії рішення Галицького районного суду від 31 серпня 2016 року (рішення набрало законної сили 12.09.2016 року), позов банку задоволено. Стягнуто на його користь із ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 299 342,64 грн.

За таких обставин не заслуговують на увагу посилання представника апелянта щодо безспірності заборгованості боржника.

Неспроможними є і доводи апелянта про те, що зважаючи на вищевикладене суд зобовязаний був зупинити провадження в даній справі до вирішення справи про стягнення із ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до положення п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства. При цьому зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного судочинства, може мати місце в тому разі, коли у справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у цивільній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Враховуючи, що підстави заявлених позовів є різними у суду першої інстанції не було підстав для зупинення провадження у справі.

Не можуть бути прийняті до уваги і доводи апелянта щодо дотримання процедури вчинення виконавчого напису.

Відповідно до пп. 2.3 п 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 282/20595, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Разом з тим, пунктом 7.6. іпотечного договору сторони погодили, що всі повідомлення між ними здійснюються у письмовій формі шляхом направлення рекомендованих листів, телеграм (а.с.68 т.1).

Згідно з п. 2. Правил надання послуг поштового зв'язку рекомендоване поштове відправлення - реєстрований лист, поштова картка, бандероль тощо , які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення.

За змістом п. п. 92., 99. Правил надання послуг поштового зв'язку рекомендовані листи підлягають доставці додому.

Так, матеріали справи містять копії вимог Банку про усунення порушень від 30 січня 2015 року, дані про надіслання їх боржнику та іпотекодавцю цінним листом. Однак, докази їх отримання іпотекодавцем в матеріалах справи відсутні (як цього вимагає п.п. 2.3 вищезазначеного Порядку).

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Фактично всі доводи апелянта зводяться до переоцінки доказів. Будь-яких інших доказів, які б вказували на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права апелянтом не надано, як і доказів, що висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи місцевим судом зясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» - ОСОБА_5 відхилити, а рішення Галицького районного суду від 17 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: І.В. Бойчук

ОСОБА_7