У х в а л а

іменем україни

14 вересня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

Мазур Л.М., Попович О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_3 про надання повноважень на оформлення права власності на нерухоме майно, на яке звернуто стягнення, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Харківської області від 01 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Украгазбанк»; банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про надання повноважень на оформлення права власності на нерухоме майно, на яке звернуто стягнення.

На обґрунтування позовних вимог банк посилався на те, що 26 червня 2008 року між відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» (далі - ВАТ АБ «Укргазбанк»), правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 28/08-9, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 150 000,00 дол. США на строк до 25 червня 2018 року зі сплатою за користування кредитними коштами 14,3 % річних, на забезпечення зобов'язань за яким цього ж дня між сторонами було укладено договір іпотеки № 28/08-9 без заставної, предметом іпотеки якого є нежитлове приміщення 1-А, загальною площею 642,2 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

У зв'язку із неналежним виконання відповідачем своїх зобов'язань, банком було звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.А. виконавчого напису від 18 вересня 2009 року, на підставі якого постановою Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 01 жовтня 2009 року ВП №151580 відкрито виконавче провадження та накладено арешт на вищевказану нежитлову будівлю.

Також рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 червня 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь банку заборгованість за кредитним договором № 28/08-9 у сумі 162 469,00 дол. США та 103 423 грн 66 коп. пені.

Посилаючись на те, що позичальник не виконав свій обов'язок щодо державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення, що передане в іпотеку банку, оскільки в ході здійснення виконавчого провадження було встановлено, що у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про реєстрацію за ним права власності на вищевказане нерухоме майно, а вимога позивача від 09 лютого 2015 року про реєстрацію права власності на це нерухоме майно в добровільному порядку відповідачем виконана не була, банк просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заочним рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 07 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 01 березня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ АБ «Украгазбанк» задоволено, заочне рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 07 грудня 2015 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Надано ПАТ АБ «Украгазбанк» всіх повноважень власника (в тому числі, але не виключно) на отримання в установах, організаціях, підприємствах незалежно від форм власності та підпорядкування будь-яких довідок та документів щодо предмету іпотеки - нежитлового приміщення літ. А-1, загальною площею 642,2 кв. м, яке знаходиться по АДРЕСА_1, дублікатів правовстановлюючих документів з відповідних установ, організацій, підприємств незалежно від форм власності та підпорядкування чи органів нотаріату на предмет іпотеки, з правом їх реєстрації (отримання дублікату та оригіналу технічного паспорту та матеріалів інвентаризації), здійснення будь-яких платежів за іпотекодавця ОСОБА_3, отримання будь-яких документів, довідок, витягів з реєстру речових прав на нерухоме майно тощо, необхідних для реєстрації права власності на предмет іпотеки за ОСОБА_3, та реєстрацію обтяження предмету іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, отримання довідок та документів, необхідних для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу предмету іпотеки.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що чинним законодавством не передбачено такого способу захисту порушеного права, який заявлено позивачем.

Скасовуючи рішення місцевого суду та задовольняючи позовні вимоги, апеляційний суд виходив з того, що перелік способів захисту не є вичерпним, а також врахував, що відповідач не виконував взятих на себе зобов'язань і самостійно не зареєстрував договір купівлі-продажу нерухомого майна в порядку, визначеному законом, у зв'язку із чим порушується право позивача на задоволення грошових вимог за кредитним договором, забезпечених іпотекою, та робить неможливим виконання виконавчого напису нотаріуса.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що зазначеним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що 26 червня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 28/08-9, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 150 000,00 дол. США строком до 25 червня 2018 року зі сплатою 14,3 % річних.

У забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, 26 червня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір № 28/08-9 без оформлення заставної, згідно з умовами якого останній передав в іпотеку банку придбане за кредитні кошти нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення літ. А-1, загальною площею 642,2 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань, банком було звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.А. виконавчого напису від 18 вересня 2009 року, зареєстрованого у реєстрі за № 2510, а саме запропоновано за рахунок коштів, отриманих від реалізації нежитлової будівлі літ. А-1, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, задовольнити вимоги банку в розмірі 161 994,79 дол. США, а також пеня - 52 794 грн 42 коп., 2 352 грн 94 коп. - витрати по здійсненню виконавчого напису (а. с. 14).

На підставі вищезазначеного виконавчого напису постановою Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 01 жовтня 2009 року відкрито виконавче провадження ВП №151580 та накладено арешт на предмет іпотеки.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 червня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 03 серпня 2011 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 162 469,00 дол. США та пеню у розмірі 103 423 грн 66 коп. (а. с. 17-23).

На виконання вказаного рішення суду 11 квітня 2012 року відкрито виконавче провадження ВП №32139746, в межах якого здійснено опис та арешт майна боржника, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується актом опису й арешту майна від 16 серпня 2013 року (а. с. 25).

Постановою державного виконавця від 06 лютого 2014 року про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, для участі у виконавчому провадженні ВП № 32139746 призначено ОСОБА_7, якого зобов'язано надати письмовий висновок, звіт про оцінку майна (акт оцінки майна), встановити початкову вартість майна для реалізації на публічних торгах предмета іпотеки.

Згідно із довідкою Барвінківського комунального підприємства технічної інвентаризації Харківської області від 17 квітня 2014 року № 27-14/1 право власності на нежилі приміщення в літ. А-1, загальною площею 642,2 кв. м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровано за приватним підприємстовм «Соняшник», оскільки ОСОБА_3 не звертався до них для перереєстрації за ним прав власності на ці приміщення (а. с. 31).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк посилався на те, що у ході здійснення виконавчого провадження було встановлено, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на іпотечне майно, а його вимога № 228/11-368 від 09 лютого 2015 року про надання банку довіреності з повноваженнями, визначеними договором іпотеки, або самостійно зареєструвати право власності на предмет іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та надати банку відповідний витяг, відповідачем виконана не була.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

За вимогами ч. 2 ст. 331 ЦК якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно з ч. 6. ст. 3 Закону України «Про іпотеку» (з наступними змінами і доповненнями) у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За умовами ст. 36 вказаного Закону сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Зважаючи на вищевикладене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вказані вище норми не передбачають у якості способу захисту прав іпотекодержателя його права на надання йому повноважень на реєстрацію за іпотекодавцем права власності на предмет іпотеки, більше того здійснювати будь-які платежі за відповідача, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру речових прав на нерухоме майно щодо необмеженого кола осіб.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом.

Колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду, що оскільки законом не передбачено заявленого позивачем способу захисту порушеного права, то відсутні правові підстави для задоволення позову банку про надання повноважень на оформлення права власності на нерухоме майно, на яке звернуто стягнення.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду та задовольняючи позовні вимоги, при дослідженні доказів у справі, які були досліджені місцевим судом з додержанням норм матеріального та процесуального права, вдався до їх переоцінки, дійшовши помилкового висновку, що п. 2.6 у договорі іпотеки фактично є нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_3 на ім'я банку представляти його інтереси в установах з питань, що можуть виникнути у разі звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що під час встановлення фактичних обставин справи судом першої інстанції дотримані норми процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права, а тому скасоване апеляційним судом помилково.

Відповідно до положень ст. 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 01 березня 2016 року скасувати, а заочне рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 07 грудня 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М. Коротун

Л.М. Мазур

О.В. Попович