Категорія 39Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Чорного В.І., Медвецького С.К.,

при секретарі: Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 Ніколая на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08.12.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 Ніколая до ОСОБА_3 про надання права на спадкування разом з відповідачем, яка є єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за правом представлення, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2015 року позивач звернувся в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що 31.01.2015 року помер його рідний брат ОСОБА_2, який був зареєстрований та постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 та був особою похилого віку, перебував у безпорадному стані і тому протягом тривалого часу він опікувався, матеріально забезпечував та надавав останньому іншу допомогу. Така допомога виражалась у формі регулярного надання грошових коштів (переказів) на різні потреби брата та його сімї, зокрема для придбання одягу, продуктів харчування, ліків, меблів, побутової техніки, проведення ремонтів тощо. Позивачем зазначено, що він змушений був регулярно допомагати своєму покійному брату, оскільки останній перебував у скрутному становищі, а його найближчі родичі (два сина) та дружина померли раніше від нього. Так, дружина покійного брата померла 11.12.2014 року через тяжку хворобу, лікування якої потребувало значних коштів, один син покійного брата помер в 2010 році, інший син помер в січні 2015 року, відтак останні роки життя ОСОБА_2 (брата позивача) були дуже важкими для нього, тому він потребував психологічної підтримки. В позові вказано, що з 2004 року він постійно допомагав сімї брата, а саме укомплектовував його квартиру усім необхідним, в тому числі придбав для нього нові меблі, холодильник та пральну машину, також регулярно переказував брату гроші на його побутові потреби, зокрема, через Укрпошту довірена особа позивача регулярно переказувала кошти для покійного брата на його поточні потреби, а саме в період з березня 2010 року до травня 2014 року брат отримував по 1 000 грн. щомісяця, а з червня 2014 року по січень 2015 року по 3 000 грн. щомісяця, що підтверджується квитанціями про переказ коштів та договором доручення від 01.02.2010 року. Позивач знаходився в постійному контакті з родиною свого брата та проживав у нього під час відряджень, зокрема, у період з 2007 по 2013 роки. З серпня 2013 року зв'язок з братом відбувався через скайп з періодичністю в середньому 2-3 рази на тиждень. На прохання брата у 2008 році він два рази надавав йому кошти на добудову будинку по вул. В. Стуса, 24/2 в м. Вінниці, що належав старшому сину брата в розмірі по 800 євро на загальну суму 1 600 євро. Позивачем зазначено, що в листопаді 2014 року дружина його брата важко захворіла, тому брат попросив, а він надав додатково до поточного фінансування кошти в розмірі 600 євро на лікування дружини. Опікування, матеріальне забезпечення та надання іншої допомоги позивачем для свого брата ОСОБА_2 тривало до лютого 2015 року. На даний час позивач, як рідний брат покійного, є спадкоємцем другої черги спадкування, але з огляду на вищевикладені обстави щодо тривалого опікування, матеріального забезпечення та надання іншої допомоги брату, який перебував у безпорадному стані, вважає, що має всі підстави для надання йому права на спадкування разом із відповідачем, яка є єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за правом представлення, а тому просив надати йому право на спадкування разом із ОСОБА_3, яка є єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_2, який помер 31.01.2015 року.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.12.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, представником ОСОБА_2 Ніколая подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 Ніколая апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені в ній обставини.

Представник ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вказавши на її безпідставність і законність та обґрунтованість рішення суду.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вимогами ст. 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд виходив з того, що позивач не надав достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про те, що спадкодавець перебував у безпорадному стані, не міг самостійно забезпечити умови свого життя та потребував стороннього догляду і що у звязку з цим він опікувався, матеріально забезпечував та надавав іншу допомогу спадкодавцеві.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 31.01.2015 року помер ОСОБА_2, після смерті якого відкрилась спадщина, при цьому заповіт спадкодавцем складений не був.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 Ніколай, ІНФОРМАЦІЯ_2, є рідним братом спадкодавця ОСОБА_2, а ОСОБА_3 є його онукою, інших спадкоємців немає.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Вимогами ч. 1 ст. 1266 ЦК України визначено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Статтею 1262 ЦК України передбачено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відтак, спадкоємцем першої черги після померлого 31.01.2015 року ОСОБА_2 за правом представлення є його онука ОСОБА_3, а ОСОБА_5 відноситься до спадкоємців другої черги.

З матеріалів спадкової справи №235/2015 року до майна померлого 31.01.2015 року ОСОБА_2, заведеної Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою видно, що 18.03.2015 року в установлений законом строк із заявою про прийняття спадщини після смерті свого діда ОСОБА_2 звернулась ОСОБА_3.

21.04.2015 року до Першої Вінницької державної нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_5, датована 20.03.2015 року, про прийняття спадщини за законом після смерті свого брата ОСОБА_2.

Частиною 2 статті 1259 ЦК України визначено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Крім того, у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснено, що судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

Судом першої інстанції встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 до останніх днів свого життя перебував у задовільному фізичному стані, який дозволяв здійснення ним в повному обсязі побутової та соціальної активності, керував своїми вчинками і сторонньої допомоги не потребував.

Позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б свідчили про те, що спадкодавець ОСОБА_2 через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво тривалий час був у безпорадному стані, потребував опіки, матеріального забезпечення та сторонньої допомоги і що саме у звязку з цим позивач надавав таку допомогу.

Щодо квитанцій, наданих ОСОБА_5, то в них відсутні дані ким та з якою метою здійснювались витрати на утримання і з частини квитанцій взагалі неможливо встановити кому вони адресовані та невідомо ким і з якою метою здійснено дописування у квитанціях прізвища отримувача та місця призначення переказу.

Крім того, саме лише надання матеріальної допомоги не є беззаперечною підставою для надання особі, яка надавала таку допомогу, права на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування.

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо відсутності правових підстав для застосування положень ст. 1259 ЦК України та зміни черговості одержання позивачем права на спадкування з другої на першу чергу.

Викладені в апеляційній скарзі твердження фактично лише відтворюють зміст позовних вимог та пояснення свідків і висновок суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тобто ухвалене рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 Ніколая відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08.12.2015 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_6

Судді: /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

З оригіналом вірно: