АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 671/411/2016
Провадження № 22-ц/792/945/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Варвус Ю.Д.,

суддів: Заїки В.М., Пастощука М.М.,

при секретарі: Кошельнику В.М.

за участю: ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Волочиського районного суду Хмельницької області від 07 квітня 2016 року за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулась з заявою до суду про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню про стягнення з неї на користь ПАТ „Державний ощадний банк України 90000 грн. кредиту, 4251 грн. 64 коп. заборгованості по відсотках, 360 грн. пені за несвоєчасну сплату основного боргу, 95 грн.66 коп. пені по прострочених відсотках, а всього 950034 грн.25 коп., який був виданий Волочиським районним судом Хмельницької області. В обґрунтування заяви вказала, що даний борг було відшкодовано банком за рахунок резерву відповідно до вимог законодавства, про що їй було повідомлено листом від 07 лютого 2013 року.

Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 07 квітня 2016 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволені заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу про задоволення заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, зокрема вимог ч.1 ст. 605 та ч.1 ст. 598 ЦК України щодо припинення зобовязання шляхом __________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_3 Категорія: ухвала

Доповідач: Варвус Ю.Д.

відшкодування банком за рахунок резерву заборгованості по кредиту відповідно до вимог законодавства.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.369 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. У разі якщо виконавчий лист було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконачий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 02 червня 2010 року було змінено спосіб виконання рішення Волочиського районного суду від 26 травня 2008 року, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ Державний ощадний банк України 90000 грн. основного боргу, 4251 грн.64 коп. заборгованості по відсотках, 360 грн. пені за несвоєчасну сплату основного боргу, 95 грн.66 коп. пені по прострочених відсотках, а всього 95034 грн.25 коп. та видано виконавчий лист.

На підставі заяви стягувача про примусове виконання виконавчого листа, 05 червня 2013 року другим відділом ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції було відкрито виконавче провадження.

З листа ПАТ Державний ощадний банк України від 07 лютого 2013 року вбачається, що непогашену боржником частину кредитної заборгованості в сумі 89831 грн.64 коп. було відшкодовано банком за рахунок резерву відповідно до вимог законодавства та відображено цю інформацію у податковому розрахунку сум доходів, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманих з них податків.

Відмовляючи ОСОБА_4 у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банку до позичальника, відтак боргові зобов'язання заявниці перед банком не можна вважати припиненими із-за прощення боргу.

Даний висновок суду є правильним, відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання.

Постановою правління Національного банку України від 01 червня 2011 року №172 затверджено Порядок відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву, зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 17 червня 2011 року № 722/19460 (далі -Порядок).

Згідно з п.1 Порядку встановлені правила відшкодування (списання) банками України згідно з пунктами 159.2 та 159.4 ст. 159 розділу III Податкового кодексу України за рахунок створеного страхового резерву заборгованості, яка визначена безнадійною відповідно до методики, установленої Національним банком України.

Відповідно до п.6 Порядку банк відображає в бухгалтерському обліку відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України з бухгалтерського обліку.

Пунктом 7 Порядку передбачено, що відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банку до позичальника/контрагента. Банк зобов'язаний продовжувати роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості.

В п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин розяснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України.

Таким чином, в даному випадку боргові зобов'язання відповідача перед банком не можна вважати погашеними і відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не свідчить про припинення зобов'язання в цій частині, зокрема шляхом прощення боргу кредитором.

За таких обставин суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у банку підстав для стягнення кредитної заборгованості у звязку з її списанням не можна вважати переконливими та такими, що спростовують висновки суду першої інстанції.

Ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Волочиського районного суду від 07 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Ю.Д. Варвус