Провадження № 2/522/6635/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

«20» вересня 2016 року

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Погрібного С.О.

за секретаря судового засідання Грищук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментних платежів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою до відповідача, просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 аліменти в розмірі 30% заробітної плати, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з травня 2008 року, проте з березня 2014 року проживають окремо, неповнолітній син ОСОБА_3 залишився проживати разом з матірю. та знаходиться на повному утримання матері, у звязку з чим остання змушена звернутись до суду з вказаним позовом.

Відповідач надав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, просив справу розглянути за його відсутності.

Позивач надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути позов за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Сторони у цій справі зареєстрували шлюб 10 травня 2008 року у Другому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 133. Від цього шлюбу у сторін є неповнолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як стверджується позивачкою та не заперечується відповідачем, ОСОБА_1 разом з їхнім неповнолітнім сином проживає окремо від чоловіка починаючи з березня 2014 року, неповнолітній ОСОБА_3 перебуває на повному матеріальному утриманні та вихованні матері.

При цьому, батьки дитини мають рівні обовязки з надання утримання дитині, оскільки згідно із ч. 1 ст.141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини.

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При вирішенні спору суд має також виходити з положень ст. 8 Закону України « Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

При постановленні рішення судом враховані стан здоров'я та матеріальне становище дитини, її матері та батька, наявність постійного доходу та працевлаштування платника аліментів.

Під час визначення розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд врахував встановлений законом прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років: в розмірі 1 228,0 гривень, відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», а також той факт, що можливості матері із забезпечення дитини є обмеженими, дитина потребує додаткових витрат на її утримання.

Таким чином, беручи до уваги визнання позову відповідачем, з урахуванням викладеного, суд має задовольнити позовні вимоги позивача.

Суд розяснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Отже, враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання цього позову на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави належну до сплати суму судового збору в розмірі 551,2 гривень.

Керуючись ст.ст. 104, 105, 110, 112, 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України, ст.ст. 11, 88, ч. 4 ст. 174, 213, 215, 367 Цивільного процесуального кодексу України, СУД

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з дня подання позову, тобто з 19 липня 2016 року й до досягнення ним повноліття, тобто до 11 вересня 2026 року у розмірі 30% заробітної плати ОСОБА_2, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в дохід держави належну до сплати суму судового збору в розмірі 551,2 гривень.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: С.О. Погрібний

20.09.2016