Справа № 495/2236/13-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

22 лютого 2016 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі - Мамончик К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород - Дністровському цивільну справу за уточненою позовною заявою ОСОБА_1, Голови Садового товариства «Южанка» до ОСОБА_2, третя особа - Затоківська селищна рада про усунення порушень прав на землю загального користування та усунення перешкод у користуванні та визнання частково недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та Голова СТ «Южанка» Спиридонова І.Г. звернулись до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 та уточнивши позовну заяву просять суд:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на суму 5 129,80 гривень;

- усунути порушення прав на землю загального користування та перешкод в користуванні шляхом визнання частково недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 виданий Затоківською селищною радою м. Білгород-Дністровського Одеської області 24.01.2005 року та зареєстрований реєстратором Білгород-Дністровського міського відділу Одеської регіональної філії в ЦДЗК в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на постійного користування землею, договір оренди землі за № 01.05.508.00259 загальною площею 0,0121 га, цільового призначення - для ведення садівництва, яка розташована на ділянці № НОМЕР_2 СТ «Южанка» смт Затока м. Білгород-Дністровський Одеської області виданого ОСОБА_2 - на загальну площу земельної ділянки НОМЕР_4,9 кв.м.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 та Спиридонова І.Г. обґрунтовують наступним.

На підставі рішення Затоківської селищної ради № 469 від 25.12.1996 року ОСОБА_2 було виділено у постійне користування земельна ділянка площею 0,006 га для ведення садівництва та видано Державний акт на право постійного користування. Рішенням Затоківської селищної ради № 935 від 21.08.2003 року ОСОБА_2 отримала у власність земельну ділянку площею 0,0061 га, яка суміжна з земельною ділянкою площею 0,006 га, в результаті, дві ділянки складають загальну площу 0,0121 га за номером НОМЕР_2 в СТ «Южанка».

Однак, на думку позивачів, ОСОБА_2 збільшила другу свою земельну ділянку за рахунок самовільного захвату земель загального користування відповідно до генерального плану-схеми території товариства садоводів «Южанка» ветеранів війни і праці смт Затока міста Білгород-Дністровського на масиві Кароліно-Бугаз, призначених для проїзду. В результаті збільшення земельної ділянки були суттєво порушені права ОСОБА_1, а саме її позбавили права вільно користуватися проїздом загального користування, ОСОБА_2 створила перепони для проїзду протипожежного та іншого автотранспорту. Зокрема, відстань між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 складає 3,26 м та 3,28 м замість встановлених нормами ДБН - 5 м.

Представник позивача ОСОБА_4, позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні повністю підтримали доводи уточненої позовної заяви, просили суд її задовольнити з мотивів, які викладені у позові.

Представник СТ «Южанка» за довіреністю - ОСОБА_4 у судовому засіданні також підтримала доводи позовної заяви, просила суд її задовольнити.

Представник відповідаа ОСОБА_2 - ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити у їх задоволенні, оскільки вони є недоведеними та необґрунтованими.

Представник Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області у судове засідання не з'явився, раніше надали на адресу суду заяву, згідно якої просили суд розглядати справу без їх присутності, за наявними матеріалами справи, винести законне та обґрунтоване рішення.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази та заслухавши доводи сторін, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні уточнених позовних вимог з огляду на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6 виданий 08.10.2010 року на підставі рішення Затоківської селищної ради Одеської області від 01.10.2009 року № 1291 позивач ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки площею 0,007 га за адресою: АДРЕСА_1, надана для ведення садівництва.

На підставі рішення Затоківської селищної ради народних депутатів міста Білгород-Дністровського Одеської області № 469 «Про передачу земельних ділянок у постійне користування безоплатно для індивідуального садівництва» від 25.12.1996 р. відповідачу ОСОБА_2 було передано земельну ділянку площею 0,006 га в СТ «Южанка». В подальшому, на підставі вказаного рішення відповідачу було видано Державний акт на право постійного користування землею серії НОМЕР_3, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № НОМЕР_4.

Згідно з п.3 Протоколу № 1 загальних зборів СТ «Южанка» від 01 липня 1999 року, копію якого відповідач надав суду, територію товариства «Южанка» було розширено та збільшено кількість членів товариства до 78 осіб. Також, надано згоду на перехід ділянки № НОМЕР_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_7

01 листопада 1999 року Головою СТ «Южанка» було направлено до Голови Затоківської селищної ради клопотання за № 7 про переоформлення раніше виданих правовстановлюючих документів на землю, в тому числі громадянина ОСОБА_6, у зв'язку зі зміною місце розташування земельної ділянки. Копія даного клопотання була представлена суду відповідачем.

У зв'язку зі звільненням ОСОБА_6 земельної ділянки № НОМЕР_2 в СТ «Южанка» у ОСОБА_2, яка мала титуловане право на користування суміжною з ОСОБА_6 ділянкою № НОМЕР_7, з'явилась можливість збільшити площу землекористування для ведення садівництва за рахунок вільних земель.

За правилами ст.ст.118,125-126 ЗК України (в редакції на момент здійснення приватизації) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність … земельної ділянки для ведення садівництва… у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Остання у разі згоди надає дозвіл на розробку проекту її відведення, розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Рішенням Затоківської селищної ради № 935 від 09.03.2004 року було вирішено передати ОСОБА_2 у приватну власність та видати Державний акт на право власності на земельну ділянку № НОМЕР_2 (поєднує ділянку № НОМЕР_7 та № НОМЕР_2) площею 0,0121 га, розташовану в СТ «Южанка» у Сонячному курортному районі смт Затока для ведення садівництва. 24 січня 2005 року відповідач отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 на земельну ділянку № НОМЕР_2, СТ «Южанка», смт Затока, м. Білгород-Дністровський Одеської області площею 0,0121 га, кадастровий номер НОМЕР_8

Частинами 1, НОМЕР_5 ст.116 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ч.1 ст.126 ЗК України в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Суд зазначає, що представлена позивачами копія Заяви колишнього Голови СТ «Южанка» від 03.04.2005 року адресованої Голові Затоківської селищної ради ОСОБА_8, в якій Голова СТ «Южанка» (прізвище достеменно не можливо визначити) повідомляє, що зборами членів товариства не розглядалось питання щодо додаткового виділення ОСОБА_2 ділянки площею 60 кв.м. та подані нею документи до селищної ради фіктивні, суд не приймає до уваги та не оцінює дану заяву як належний доказ, оскільки на неї відсутня відмітка про отримання її Затоківською селищною радою та сама заява не завірена належним чином, зокрема, відсутня печать товариства та статус заявника не підтверджений належним чином.

Згідно з положенням ст..60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 24.09.2014 року по справі було призначено будівельно-технічну експертизу на вирішення якої були поставлені питання щодо відповідності площі земельної ділянки № НОМЕР_2 - 0,0121 га, яка належить відповідачу, фактичному розміру цієї ділянки на місцевості, щодо фактичної ширини проїзду між земельними ділянками № 19 - позивача та № НОМЕР_2 - відповідача по справі з вказівками на норми ДБН та щодо збільшення земельної ділянки № НОМЕР_2 площею 0,0121 га по відношенню до первинного рішення Затоківської селищної ради від 25.12.1996 року та генерального плану.

26.12.2014 року експерт ПП «Одеський науково-дослідний центр експертних досліджень ім.. Скибинського С.С.» склав висновок № 129/2014 на виконання ухвали суду від 24.09.2014 року, в якому зазначив наступні обставини.

1. Площа земельної ділянки, що знаходиться в фактичному користуванні відповідача складає 0,0112 га, що на 0,0009 га менше площі, що вказана в державному акті ОСОБА_2 - 0,0121 га.

НОМЕР_5. Фактичні межі земельної ділянки № НОМЕР_2, власником якої є ОСОБА_2 не відповідають межам земельної ділянки зазначених в державному акті на право власності на земельну ділянку. Однак, враховуючи те, що на момент першого відведення земельних ділянок, які розташовані в СТ «Южанка» смт Затока, згідно з Генеральним планом СТ «Южанка» від 21.06.1994 року, відсутні будь-які відомості про геодезичну зйомку з зазначенням каталогу координат земельних ділянок, визначити точно за рахунок якої саме ділянки виникла така невідповідність, експерту не вдалося.

3. Відстань між земельною ділянкою № НОМЕР_2, що належить відповідачу та земельної ділянки № 19, що належить позивачу, складає 3,26 м та 3,82 м. Норма ширини проїзду в садових товариствах відповідно до норм ДБН та діючого законодавства складає 3,5 м.

4. Загальна площа земельної ділянки № НОМЕР_2 в СТ «Южанка» смт Затока, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 виданий 24 січня 2005 року, кадастровий номер НОМЕР_9, загальною площею 0,0121 га збільшилась відносно першого відведення земельної ділянки відповідно з рішенням Затоківської селищної ради № 469 від 25.12.1996 року та генерального плану. Однак, експерту не вдалось встановити за рахунок яких саме ділянок збільшилась площа ділянки відповідача після 1996 року.

Згідно зі ст.13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Таким чином, експерт не встановив факт порушення відповідачем чи Затоківською селищною радою вимог законодавства щодо порядку відведення земельних ділянок у власність відповідача в 1996 році та в 2004 році.

Відповідно до ст.ст.142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування належить, зокрема, земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.

Проте, варти зазначити, що позивачі не заперечують правомірність дій органу місцевого самоврядування - Затоківської селищної ради, під час затвердження землевпорядної документації та передачі відповідачу спірної земельної ділянки у власність. Жодні твердження та докази про порушення самого порядку вилучення земельної ділянки № НОМЕР_2 в СТ «Южанка» суду не заявлялись.

З цих підстав, суд розглядає та враховує лише наголошення позивачів, які вказують на порушення ОСОБА_2 розмірів щодо території загального користування - проїзної частини, та твердження відповідача, яка пояснила, що збільшення площі її земельної ділянки відбулось за рахунок ділянки № НОМЕР_2, яка раніше належала суміжному користувачу ОСОБА_6 Так, в свої уточненій позовній заяві ОСОБА_1 вказує на порушення відповідачем її прав на землю шляхом самозахвату частини ділянки, яка відводилась для загального користування, та з наголошень ОСОБА_1, НОМЕР_4,9 кв.м. з загальної площі ділянки № НОМЕР_2 (0,0121 га) повинні бути відведені та мати статус «для загального користування».

Статтею 152 ЗК України передбачена можливість захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За весь час розгляду справи позивачі не довели належним чином як саме відповідач порушує, не визнає чи оспорює майнові права ОСОБА_1 та СТ «Южанка», не підтвердили обґрунтованість підстав для звернення до суду з метою захисту цивільних прав, та головне, не надали суду жодного належного та достовірного доказу правомірності і обґрунтованості позовної вимоги про визнання частково недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку відповідача. Наявні матеріали справи та докази не надають суду достатніх підстав для задоволення заявлених вимог.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Суд зобов'язаний розглядати справу виключно в межах заявлених сторонами вимог та на підставі поданих ними доказів, рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно з ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Приписами ст. 328 ЦК України унормовано, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до Закону від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів N НОМЕР_5, N 4, N 7 та N 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Аналізуючи зазначені норми права, з'ясовуючи вказані обставини та оцінюючи належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів кожний окремо і у їх сукупності, суд приймає їх до уваги і вважає, що в судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами те, що Державний акт на право власності на земельну ділянку та саму ділянку видано з істотним порушенням земельних норм і правил та суттєво порушує права позивачів.

Керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 13, 142-145 Конституції України, ст.ст. 321, 328 ЦК України, ст. ст.116, 118, 125-126, 152 ЗК України, ст.ст. НОМЕР_4, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, п.п.19, 21 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», суд,ленні уточненої пІ заяви ОСОБА_1, Голови Садового товариства «Южанка» до ОСОБА_2, третя особа - Затоківська селищна рада про усунення порушень прав на землю загального користування та усунення перешкод у користуванні та визнання частково недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області черех суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя