Справа № 352/1600/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1971/2016
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Горблянського Я.Д., Малєєва А.Ю.,

секретар Мельник О.В.,

з участю:прокурора ОСОБА_2

представників ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом прокурора Тисменицького району, третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача відділу Держгеокадастру в Тисменицькому районі, до Загвіздянської сільської ради, ОСОБА_5 про скасування рішення за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Тисменицького районного суду від 16 серпня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

у липні 2014 року прокурор Тисменицького району звернулася з даним позовом, посилаючись на те, що рішенням Загвіздянської сільської ради від 27.06.2013 без погодження, встановлення і зміни меж с. Загвіздя та землевпорядних документів, надано дозвіл ОСОБА_5 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,08 га в урочищі «Нивки» с. Загвіздя із земель комунальної власності. З огляду на те, що вказана земельна ділянка не належить до населеного пункту с. Загвіздя, просив скасувати вказане рішення сільської ради.

Рішенням Тисменицького районного суду від 16 серпня 2016 року позов задоволено. Скасовано рішення 14 сесії Загвіздянської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 27 червня 2013 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва ОСОБА_5».

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 посилається на необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що в 2013 році звернувся до Загвіздянської сільської ради із заявою про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва в урочищі «Нивки» в с. Загвіздя і рішенням 14 сесії від 27.06.2013 йому такий дозвіл надано. Пізніше рішенням 20 сесії від 17.11.2014 оскаржуване рішення доповнено п. 3 такого змісту: «Виконання п. 1 та п. 2 цього рішення набирає чинності після затвердження проекту землеустрою щодо зміни межі населеного пункту с. Загвіздя». Цієї обставини суд не врахував. Прокурор звернувся з позовом в той час, коли оскаржуване рішення сільської ради ще не набрало чинності, а тому не спричинило настання будь яких наслідків та не могло порушувати інтереси третіх осіб. Прокурором не обґрунтовано, в чому полягає порушення інтересів держави та необхідність їх захисту, не зазначено орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Судом не досліджено, хто є власником спірної земельної ділянки, чиї права можуть бути порушені оскаржуваним рішенням. Із змісту мирової угоди, укладеної між Івано-Франківською міською радою, Загвіздянською сільською радою та Тисменицькою РДА, вбачається, що спір з приводу належності земельної ділянки площею 4,89 га, в межах якої йому було видано дозвіл на складання проекту землеустрою, був саме між Івано-Франківською міською радою та Загвіздянською сільською радами, а не державою. Факт належності урочища «Нивки» до меж населеного пункту с. Загвіздя підтверджує публічна кадастрова карта. Не враховано, що для звернення з позовом прокурором пропущено спеціальний строк позовної давності 15 днів з дня одержання повідомлення про відхилення подання або в разі неповідомлення прокурора про результати розгляду подання. Апелянт вказує й на те, що він не є користувачем чи власником земельної ділянки, тому мав бути залучений до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, а даний спір повинен був розглядатися в порядку, визначеному КАС, так як має всі ознаки публічно-правового спору. З наведених мотивів просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав, прокурор і представник Загвіздянської сільської ради доводи апеляційної скарги заперечили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.06.2013 між Івано-Франківською міською радою, Загвіздянською сільською радою та Тисменицькою районною державною адміністрацією укладено угоду про врегулювання земельного спору по встановленню межі м. Івано-Франківська та с. Загвіздя Тисменицького району.

Згідно пунктів 1, 2 угоди Івано-Франківська міська рада під час складання проекту землеустрою щодо встановлення меж м. Івано-Франківська (урочище «Нивки» с. Загвіздя) не включає до проекту відповідного рішення, окрім раніше визначеної земельної ділянки площею 1,6 га, додатково земельну ділянку площею 3,29 га, а всього 4,89 га, на користь Загвіздянської сільської ради, що входить в межі с. Загвіздя. Загвіздянська сільська рада і Тисменицька РДА погоджують межу між м. Івано-Франківськ, Загвіздянською сільською радою та Тисменицьким районом згідно схеми, розробленої ДП «Івано-Франківський інститут землеустрою».

Рішенням 14 сесії (П засідання) Загвіздянської сільської ради від 27.06.2013 погоджено умови проекту угоди про врегулювання земельного спору по встановленню межі м. Івано-Франківська та с. Загвіздя Тисменицького району, сільському голові від імені ради надано дозвіл на підписання вказаної угоди, безоплатно передано з балансу Загвіздянської сільської ради на баланс Івано-Франківської сільської ради для списання меліоративну систему, яка розташована в урочищі «Нивки» с. Загвіздя. Цим же рішенням надано дозвіл сільському голові ОСОБА_6 на розробку проекту землеустрою щодо зміни межі проекту формування території Загвіздянської сільської ради із включенням в межі с. Загвіздя земельної ділянки в урочищі «Нивки» площею 4,89 га та доручено йому укласти угоду з ліцензованою організацією на розробку вказаного проекту землеустрою.

Разом з цим, тим же рішенням 14 сесії Загвіздянської сільської ради від 27.06.2013 надано дозвіл ОСОБА_5 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,08 га в урочищі «Нивки» с. Загвіздя із земель комунальної власності.

Задовольняючи позов суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що межі Загвіздянської сільської ради і села Загвіздя площею 1759,2 га встановлені відповідно до проекту формування території та встановлення меж, розробленого Івано-Франківською філією інституту землеустрою УААН в 1997 році, затвердженого рішенням Івано-Франківської обласної ради від 27.08.1999 № 188-9/99 «Про проект формування територій та встановлення меж сільських, селищних та міських рад» (зі змінами, внесеними рішенням Івано-Франківської обласної ради від 20.07.2000 р. № 319-15/2000) (т. 2 а. с. 14-15, 20-47). Земельна ділянка в урочищі «Нивки» не була включена в територію земель Загвіздянської сільської ради та в територію Тисменицького району. Розроблений у 2014 році ДП «Івано-Франківським НДПІ землеустрою» проект землеустрою щодо зміни межі формування території Загвіздянської сільської ради не затверджений у встановленому законом порядку.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов вірного висновку про те, що Загвіздянська сільська рада, не маючи затвердженого проекту землеустрою щодо зміни меж населеного пункту із включенням у межі с. Загвіздя земельної ділянки в урочищі «Нивки», прийняла оскаржуване рішення з порушенням вимог земельного законодавства та перевищенням наданих їй повноважень.

При цьому судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права, зокрема положення ст. ст. 12, 116, 122, 173, 174 Земельного кодексу України.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. «б» ч. 1 ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

За змістом частин 6, 7 статті 118 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час прийняття сільською радою рішення) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення садівництва у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Такий орган місцевого самоврядування розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Сільські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад (ч. 1 ст. 122 ЗК України).

Проте оскаржуване рішення прийняте сільською радою з порушенням вказаних норм ЗК України, оскільки на час його прийняття зазначена земельна ділянка у межі села Загвіздя Тисменицького району в установленому законом порядку включена не була.

Установивши факт відсутності на час прийняття сільською радою рішення про надання ОСОБА_5 дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,08 га в урочищі «Нивки» передбаченої законом документації, яка б встановлювала зміни меж села Загвіздя, суд дійшов обґрунтованого висновку про перевищення сільською радою повноважень щодо розпорядження землями, які розташовані за межами населеного пункту, так як станом на 27.06.2013 нове розмежування меж м. Івано-Франківськ та Загвіздянської сільської ради не проведене і погоджене не було.

Посилання апелянта на рішення сільської ради від 17.11.2014 щодо встановлення порядку набрання чинності рішення від 27.06.2013 є необґрунтованим, оскільки законність оскаржуваного рішення не залежить від набрання ним чинності.

Безпідставним є посилання в апеляційній скарзі на п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про розмежування земель державної та комунальної власності",

оскільки вказана умова про урахування меж населених пунктів з даними, зазначеними у Державному земельному кадастрі застосовується лише у випадках, коли межі населених пунктів не встановлені в порядку ст. ст. 174-176 ЗК України. Межі Загвіздянської сільської ради встановлені рішенням Івано-Франківської обласної ради від 27.08.1999 «Про проект формування територій та встановлення меж сільських, селищних та міських рад», а згідно листа від 29.06.2016 відділу Держгеокадастру в Тисменицькому районі розроблений Івано-Франківською філією інституту землеустрою УААН в 1997 році Проект формування територій та встановлення меж сільських, селищних та міських рад на даний час є дійсним (т. 2 а. с. 22).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновку суду про задоволення позову, оскільки підставою для звернення прокурора до суду стало порушення інтересів держави з метою задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні питання про передачу земельної ділянки, позов спрямований на захист прав усіх субєктів власності щодо охорони землі як національного багатства.

Спірні земельні правовідносини, у яких однією із сторін є фізична особа, ураховуючи принцип забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, незважаючи на участь у них субєкта владних повноважень, згідно зі ст. ст. 15, 45 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, повно і всебічно встановивши обставини справи та визначивши правовідносини, зумовлені встановленими фактами, правильно застосував правові норми і ухвалив законне й обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Тисменицького районного суду від 16 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Горблянський Я.Д.

ОСОБА_7