Номер провадження: 22-ц/785/6470/16
Головуючий у першій інстанції Бабаков В. П.
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

Колеснікова Г.Я.,

при секретарі - Сібовій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ПАТ «Дельта Банк», звернувшись 8 січня 2015 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 3 вересня 2008 року, за яким для купівлі нерухомого майна надано кредит в сумі 56400,00 доларів США під 13,50% річних з кінцевим терміном погашення кредиту до 3 вересня 2029 року. Для забезпечення виконання кредитних зобов'язань між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки від 3 вересня 2008 року, за яким передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. Посилаючись на невиконання ОСОБА_3 умов кредитного договору, позивач ПАТ «Дельта Банк» в порядку відступлення права вимоги просив в рахунок погашення за кредитним договором заборгованості станом на 1 жовтня 2014 року за кредитом в сумі 482994,05 грн., за процентами в сумі 50051,93 грн., а всього в загальній сумі 533045,98 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі ПАТ «Дельта Банк» як іпотекодержателю у власність предмета іпотеки та визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1; стягнути судові витрати (а.с.2-6).

Відповідач ОСОБА_3 суду першої інстанції подав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності (а.с.58).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2015 року позов задоволено частково, в рахунок заборгованості за кредитним договором №0 від 3 вересня 2008 року станом на 1 жовтня 2014 року в загальній сумі 533045,98 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу з прилюдних торгів із визначенням початкової вартості та пріоритетності інших вимог кредиторів в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження»; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» судові витрати в сумі 3654,00 грн. (а.с.62).

В апеляційній скарзі представник в інтересах ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Неправильність рішення суду мотивовано невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з кредитних правовідносин між ПАТ «Дельта Банк» як правонаступником ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, кредитної заборгованості станом на 8 січня 2015 року в загальній сумі 533045,98 грн., забезпечення виконання зобов'язань іпотекою нерухомого майна. Суд дійшов висновку про доцільність звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення публічних торгів, а, відтак, часткове задоволення вимог.

Висновки суду не відповідають обставинам справи, вказують неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що згідно п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів вважає встановленими такі факти та відповідні ним правовідносини.

Встановлено, що між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 3 вересня 2008 року, за яким для особистих потреб (для купівлі квартири АДРЕСА_1) надано кредит в сумі 56400,00 доларів США (еквівалент по курсу НБУ на день укладення договору 273545,64 грн.) під 13,5% річних з кінцевим терміном повного погашення кредитної заборгованості 3 вересня 2029 року. Сума погашення кредиту ануїтетна, розмір ануїтетного платежу визначено рівним 675,00 доларів США, що підлягав сплаті 3 числа кожного місяця (а.с.7-8, 9-21, 22-32).

Між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки від 3 вересня 2008 року, за яким передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. Договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. 3 вересня 2008 року, зареєстровано в реєстрі за №3941 (а.с.33-36).

Між ПАТ «УкрСиббанк» (до зміни найменування АКІБ «УкрСиббанк») та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір від 8 грудня 2011 року купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, зазначених цим договором, АТ «УкрСиббанк» передав АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, зокрема, за договором про надання споживчого кредиту №0 від 3 вересня 2008 року та договором іпотеки від 3 вересня 2008 року, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінив АТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях та набув права вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с.43-45).

Станом на 1 жовтня 2014 року заборгованість по кредитному договору №0 від 3 вересня 2008 року визначена рівною 533045,98 грн., з них тіло кредиту 482994,05 грн., проценти 50051,93 грн. (а.с.37). 13 жовтня 2014 року ОСОБА_3 направлено досудову вимогу про погашення простроченої (поточної) заборгованості в сумі 48 435,60 грн., попереджено, що у разі незадоволення претензії буде, зокрема, звернуто стягнення на предмет іпотеки (а.с.40, 41-42).

Відповідно до визначеного статтею 11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

8 січня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» подано позов до ОСОБА_3 про звернення в рахунок заборгованості в розмірі 533045,98 грн. стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі употекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки. Таким чином, у сенсі положень статті 11 ЦПК України розгляду підлягає справа в межах заявлених вимог, а саме вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки. Право визначення підстави та способу звернення стягнення належить позивачу як іпотекодержателю, суд не вправі виходити за межі заявлених вимог та, відповідно, звертати стягнення на предмет іпотеки у спосіб, не визначений позивачем.

Пунктом 4 договору іпотеки від 3 вересня 2008 року передбачено звернення стягнення. Так, іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором (п.4.1.1); звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду (п.4.2.1), виконавчого напису нотаріуса (п.4.2.2), позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України «Про іпотеку» (п.4.2.3), з інших, передбачених законодавством України, підстав (п.4.2.4); право визначення підстави та способу звернення стягнення належить іпотекодержателю (п.4.3); звернення стягнення на предмет іпотеки з застосуванням позасудового врегулювання здійснюється відповідно до розділу 5 цього договору відповідно до Закону України «Про іпотеку» (п.4.5).

Пунктом 5 договору іпотеки від 3 вересня 2008 року визначено порядок звернення стягнення на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Так, звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання можливе у разі досягнення згоди сторін (п.5.1); позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів: шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (п.5.2.1); шляхом отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (п.5.2.2); позасудове врегулювання може бути застосовано сторонами в будь-який момент звернення стягнення на предмет іпотеки, але в будь-якому разі лише до моменту набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (п.5.3).

Правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року в справі №6-1851цс15, направляє судову практику на наступне.

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п.1 ч.2 ст.16 ЦК України).

Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно частини 3 статті 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїм правовими наслідками може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 цього Закону, згідно з якою у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Цивільний кодекс України виникнення права власності за рішенням суду передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема, з правочинів (ч.1 ст.328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Дана правова позиція останнім часом застосовується касаційною інстанцією, зокрема, прийнята в ухвалах від 20 квітня 2016 року в справі №6-37632ск15, від 27 квітня 2016 року в справі №490/10889/14, від 18 травня 2016 року в справі №161/6473/15-ц, від 13 липня 2016 року в справі № (не визначено), від 27 липня 2016 року в справі №759/1886/14-ц (а.с.88-119).

Відповідно до статті 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його поставі, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1,2 частини 1 статті 355 ЦПК України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Умови укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 договору іпотеки, посвідченого 3 вересня 2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В., зареєстровано в реєстрі за №3941, за яким передано в іпотеку квартиру №71, розташовану по вул. Кримській, 58 в м. Одесі, звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання передбачено шляхом позасудового врегулювання за згодою сторін на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (п.п.4.2.3, 5.1, 5.2.1).

Таким чином, визнання рішенням суду за ПАТ «Дельта Банк» як іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки не відповідає умовам договору іпотеки, Закону України «Про іпотеку», правовій позиції Верховного Суду України. Звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду можливе у спосіб реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів. Оскільки право визначення підстав та способу звернення стягнення належить іпотекодержателю, а таких вимог в суді першої інстанції ПАТ «Дельта Банк» не заявлялось, то, дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства щодо розгляду справи в межах заявлених вимог, правові підстави для задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем відсутні.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2015 року - скасувати.

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков