АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/1738/16 Головуючий 1-ї інстанції Довготько Т.М.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів Коваленко І.П., Коровіна С.Г.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 січня 2016 року по справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за теплову енергію, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (надалі КП «ХТМ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просило стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за теплопостачання за період з 03.10.2013р. по 03.11.2014р. в сумі 2 982,95грн., яка складається: суми боргу 2 667,61грн., інфляційні 275,32грн., 3% (відсотків) річних 40,02грн., а також стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60грн.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що відповідачу на праві власності належать 1/3 частина нежитлових приміщень №32-1, 32-2, 32-4, 32-5 в літ. «А-5», загально площею 107,8кв.м, що розташовані у будинку №10 по вул. Маршала Бажанова в м. Харкові. Зазначив, що відповідач, не уклавши з позивачем договір на постачання теплової енергії, з 03.10.2013року по 03.11.2014р. отримував теплову енергію за рахунок КП «ХТМ», яку позивач подає у централізовану систему опалення вищевказаного житлового будинку. Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується актами про підключення та відключення від опалення №174/1395 від 03.10.2013року, №174/1004 від 14.04.2014року, №174/3367 від 27.10.2014року, №174/382 від 19.11.2013року. Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється сплатити борг, КП «ХТМ» змушено звернутися до суду за примусовим стягненням.

В судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача КП «ХТМ» - ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав, зазначив, що у належних йому нежитлових приміщеннях немає ніякого підключення до системи центрального опалення, т.я. в цих приміщеннях відсутні батареї опалення.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19 січня 2016 року позов КП «ХТМ» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «ХТМ» вартість спожитої теплової енергії за період з 03.10.2013р. по 03.11.2014р. в сумі 2 982,95грн. з яких: сума боргу 2667,61грн., 3% (відсотка) річних 40,02грн., сума інфляції 275,32грн. Вирішено питання про судовий збір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити у справі нове, яким у задоволенні позову КП «ХТМ» відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, на його незаконність та необґрунтованість.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд зясовує чи були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти); якими доказами мотивовано рішення, належними чи допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримані та правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 20.09.2007року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, за реєстровим №1032, ОСОБА_4 передав (продав), а ОСОБА_5, ОСОБА_6, та ОСОБА_1 прийняли у власність (купили) по 1/3 частині кожний нежитлових приміщень цокольного поверху №№32-1, 32-2, 32-3, 32-4, 32-5 в літ. «А-5», загальною площею 107,8кв.м, що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Маршала Бажанова, №10. Таким чином, ОСОБА_1 є співвласником вказаних нежитлових приміщень.

З метою встановлення факту надання або ненадання послуг теплопостачання позивачем, 03.02.2014року ОСОБА_1 звернувся до останнього з заявою про направлення в належне йому нежитлове приміщення, а саме магазин «Яна» комісії для замірів температури повітря.

Відповідно до актів про обстеження систем теплопостачання вказаного нежитлового приміщення №174/227 від 11.02.2014року, №174/638 від 12.02.2014року, № 174/222 від 14.02.2014року, система опалення споживача єдина з системою опалення житлового будинку.

Як вбачається з листа КП «Харківські теплові мережі» №176 від 24.02.2014року, в результаті проведеного обстеження було встановлено, що система опалення житлового будинку знаходиться в робочому стані, лежаки подаючого і зворотного трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення, які проходять через вище вказане приміщення знаходяться в робочому стані. Параметри теплоносія на вводі в тепловий пункт житлового будинку відповідають температурному і гідравлічному графіком режиму відпуску теплової енергії.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що нежитлові приміщення цокольного поверху знаходяться в житловому будинку, а опалення становить єдину систему, тому посилання відповідача на те, що він не отримує послуги з теплопостачання є безпідставними.

Згідно окремих розрахункових рахунків відкритих на імя ОСОБА_1 №17400-6922, ОСОБА_5 №17400-6924 та ОСОБА_6 № 17400-6925, останні, як співвласники є споживачами теплової енергії.

Відповідач ОСОБА_1, не уклавши договір на постачання теплової енергії, безпідставно отримує теплову енергію за рахунок позивача, яку останній подає у централізовану систему опалення житлового будинку, де розташоване приміщення відповідача, яке здійснюється на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювального сезону, що у свою чергу підтверджується актами про підключення та відключення опалення - №174/1395 від 03.10.2013р., .№174/1004 від 14.04.2014р, №174/3367 від 27.10.2014р.

Отже, між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005року №630 (надалі Правила) та Правилами користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992р. №572 (Правила №2).

За визначенням, наданим у ст.1 зазначеного Закону, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Предметом регулювання цього закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб'єктами цього закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг (ст.3 Закону).

Статтями 20, 21 Закону визначено обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язок виконавця - надання житлово-комунальних послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Обов'язок власника приміщення укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також п. 7 Правил №2. Не укладання такого договору у письмовій формі не звільняє відповідача від обовязку оплачувати надані послуги.

Відповідно до п.18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковий період, якщо договором не встановлено інший строк.

Пунктом 10 ч.3 ст.20 Закону встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені у встановленому законом чи договором розмірах.

Закріплена правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч.2 ст.625 ЦК України. Інфляційне нарахування суми боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та 3% річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена ч.2 ст.625 ЦК України.

Це узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року по справі №6-59цс13.

Така ж відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг з теплопостачання встановлена і в п.23 Правил та п.20 Типового договору про надання послуг з теплопостачання холодної та гарячої води і водовідведення, положення якого мають юридично обовязковий характер і підлягають застосуванню незалежно від того, включені вони до конкретного договору чи ні.

Як свідчать матеріали справи, у період з 03 жовтня 2013 року по 03 листопада 2014 року відповідачем безпідставно спожито теплової енергії на опалювання належної йому 1/3 частини вказаного нежитлового приміщення на суму 2667,61грн., що підтверджується розрахунком, зроблений згідно з нормативним документом «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» КТМ 204 України 244-94 з урахуванням того, що це приміщення не має пристроїв обліку теплової енергії і теплового навантаження.

Будь-якого іншого розрахунку на його спростування, ОСОБА_1 не надано. Також, останнім не надано доказів того, що вказана заборгованість ним сплачена.

З огляду на викладене, при прийнятті рішення суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства і насамперед ст.ст. 10, 60, 213, 214, 215 ЦПК України щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження усіх фактичних обставин справи відповідно до вимог закону, та дав правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що його рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суттєвими не являються, колегія суддів не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення, яке ухвалено з додержанням вимог закону.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити..

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді -