ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/5698/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"26" вересня 2016 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі головуючого-судді Комаревцевої Л.В., за участю секретаря Борисова М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 у червні 2016 року звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обґрунтовуючи позовну заяву зазначала, що перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 з 1999 року, від шлюбу у сторін є спільна дитина: ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1).

З огляду на те, що дитина знаходиться на утриманні позивача, а відповідач не надає матеріальної допомоги, просила суд стягнути на її користь з ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття.

У судове засідання позивач не з'явилась, проте представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позовні вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 18.09.1999 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї (актовий запис № 1625). Від шлюбу мають малолітню дитину: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на утриманні матері - позивача у справі. Відповідачем не надано суду доказів того, що він бере участь в утриманні дитини і надає матеріальну допомогу.

Спору між сторонами щодо місця проживання дитини немає.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Водночас відповідачем у справі не надано суду жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог, які заслуговують на увагу суду, не здобуто таких доказів і у ході судового розгляду справи.

Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, суд прагне не до зрівняльного становища платника та одержувача аліментів, а й до того, щоб одержувач у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов'язок по утриманню дітей покладено на обох батьків (у т.ч. на позивача у справі), суд приходить до висновку про те, що вимоги про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частини є завищеними.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач відповідно до ст. 60 ЦПК України не надав доказів про спростування заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що заявлений позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде справедливим та достатнім порівнюючи права та обов'язки кожного із батьків відносно спільної дитини в межах своїх здатностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для її розвитку.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.192 СК України).

Частиною 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180-182 СК України, ст. ст. 10, 57-61, 208, 209, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м.Чернігова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки Дніпропетровської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2;) аліменти на утримання сина ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1) у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.06.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути зОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м.Чернігова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ Л.В. КОМАРЕВЦЕВА