У х в а л а
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого Луспеника Д.Д.,
суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,
Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» до ОСОБА_1 , третя особа військова частина НОМЕР_1 , про виселення без надання іншого житлового приміщення, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року,
в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року державне підприємство Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» (далі ДП МОУ «Укрвійськбуд») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що на балансі структурного підрозділу, а саме: філії - 135 «Домобудівельний комбінат» (далі - 135 ДБК) перебуває житловий будинок АДРЕСА_1 . В приміщенні № 127 на першому (технічному) поверсі зазначеного будинку без реєстрації проживає ОСОБА_1 .
Посилаючись на те, що ОСОБА_1 без правових на те підстав зайняв нежиле приміщення, яке він використовує як житлове, позивач просив задовольнити позов та виселити відповідача без надання іншого житлового приміщення.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року, позов задоволено частково.
Виселено ОСОБА_1 із займаного приміщення АДРЕСА_2 без надання іншого жилого приміщення. Надано відстрочку виконання рішення до 1 квітня 2016 року.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
У зв`язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.
Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що ОСОБА_1 проживає у приміщенні, яке не є житловим та без законних підстав на його зайняття.
Колегія суддів вважає, що такі висновки є правильними, ґрунтуються на нормах матеріального права та узгоджуються з нормами процесуального права.
Відповідно до п. 1.1. Статуту ДП МОУ «Укрвійськбуд» засноване на державній формі власності і належить до сфери управління Міністерства оборони України.
Згідно п. 4.1. Статуту майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання. Здійснюючи право господарського відання, підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном з обмеженням правомочності розпорядження щодо основних фондів та інших видів майна за згодою Уповноваженого органу управління (Міністерства оборони України) у випадках передбачених законодавством України.
Підпунктом 6 пункту 6.1. Статуту передбачено право ДП МОУ «Укрвійськбуд» створювати на території України та за її межами філії, дочірні підприємства і представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, з можливістю відкриття поточних і розрахункових рахунків, розробляти та затверджувати положення про них, затверджених керівником ДП МОУ «Укрвійськбуд».
Відповідно до статті 4 ЖК Української РСР житловий фонд утворюють жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР. Житловий фонд включає: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об`єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд); жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів); жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд); квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення).
До житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.
У статтях 7 та 8 ЖК Української РСР зазначено, що непридатні для проживання жилі будинки і жилі приміщення переобладнуються для використання в інших цілях або такі будинки зносяться за рішенням виконавчого комітету обласної, міської (міста республіканського підпорядкування) Ради народних депутатів.
Переведення придатних для проживання жилих будинків і жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду в нежилі, як правило, не допускається. У виняткових випадках переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі може здійснюватися за рішенням органів, зазначених у частині другій статті 7 ЖК Української РСР, тобто за рішенням виконавчого комітету обласної ради, правонаступником якого відповідно до пункту 3 Указу Президента України від 24 липня 1995 року № 640/95 «Про обласні, Київську та Севастопольську міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації» є відповідні державні адміністрації.
Судами установлено, що з 2000 року у приміщенні АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_1 , який з листопада 1995 року по липень 2007 року проходив військову службу у Збройних Силах України, та був звільнений зі служби у запас за станом здоров`я внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.
Місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за місцезнаходженням військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 .
Згідно із інвентаризаційною справою будинку АДРЕСА_4 розташоване на технічному поверсі і не має статусу житлового, але фактично використовується відповідачем як житлове.
16 лютого 2015 року ОСОБА_1 направлена письмова вимога про негайне звільнення займаного приміщення № 127, проте відповідач дану вимогу не виконав, з нежитлового приміщення не виселився.
Згідно з ч. 1 ст. 58 ЖК Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.
Таким чином, правильним є висновок судів про те, що займане ОСОБА_1 приміщення АДРЕСА_5 є нежитловим, відповідач не надав належних та допустимих доказів про надання йому дозволу на його заняття та переобладнання в житлове.
Доводи касаційної скарги висновків суду першої та апеляційної інстанцій не спростовують.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом повно та всебічно з`ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законні й обґрунтовані рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані рішення залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик