Справа № 191/2529/15-ц
Провадження № 2-п/191/7/16
У Х В А Л А

21 жовтня 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бондаренко Г.В.

при секретарі Силкіній О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу, отриманої за нікчемним договором ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Бондаренко Г.В. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу, отриманої за нікчемним договором .

До початку судового розгляду представником відповідача ОСОБА_2- ОСОБА_3 був заявлений відвід головуючому у справі судді Бондаренко Г.В.

Підставами для відводу судді заявлені такі обставини:

-порушення процесуальних строків, при розгляді справи по суті , оскільки відкриття провадження у справі відбулось 18 серпня 2015 року, а заочне рішення було ухвалено судом 12 січня 2016 року, тобто з перевищенням встановленого законом двомісячного строку;

-справа була прийнята до провадження з порушенням правил підсудності, оскільки представник відповідача вважає, що у суду були відомості щодо місця проживання відповідача;

-публікація про проведення судового розгляду була зроблена в газеті « Вісті Придніпровя» , яка є регіональним засобом масової інформації, хоча на думку представника відповідача така публікація мала відбутися в газеті « Урядовий курєр» , оскільки у суду були відомості щодо проживання відповідача в АРК Крим, яка територією України;

-в рішенні суду зазначено про те, що позивач передавала відповідачу першу частину авансу в сумі тисяча доларів США, що суперечить вимогам закону, оскільки в Україні встановлена грошова одиниця гривня.

Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать, на думку представника відповідача, про упередженість головуючого у справі, що у відповідності до п.4 ч.1 ст.20 ЦПК України є підставами для відводу.

Суд вислухав пояснення представника відповідача, дослідив матеріали справи.

Згідно з п.4) ч.1 Статті 20 ЦПК України суддя не може брати участь у справі і підлягає відводу ( самовідводу) , якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

Суд вважає, що заява про відвід задоволенню не підлягає на таких підставах:

Провадження у зазначеній цивільній справі було відкрито 18 серпня 2015 року, оскільки за відомостями адресно- довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області : згідно вказаної адреси ( Дніпропетровська обл.., Синельниківський р-н, с. Веселе, вул.. Гагаріна,29 відповідач ОСОБА_2 не значиться зареєстрованим( а.с.19).

Оскільки у суду були відсутні будь-які відомості щодо мешкання і реєстрації відповідача в іншому населеному пункті, то провадження у справі було відкрито згідно з вимогами абз.4 ч.3 ст.122 ЦПК України.

Справа була призначена до судового розгляду на 02.09.2015 р.; 21.09.2015 р.; 27.10.2015 р.; 03.12.2015 р.; 17.12.2015 р.; 29.12.2015 р. та 12.01.2016 р. і призначалась до судового розгляду з урахуванням навантаження судді, періоду відпусток та періоду, необхідного для обігу поштової кореспонденції, що вимагали приписи ЦПК України, щодо належного повідомлення відповідача, як це передбачено ст..74-76 ЦПК України.

Таким чином, строки судового розгляду , передбачені ч.1 ст.157 ЦПК України не були дотримані судом з обєктивних причин, які виникли внаслідок направлення і отримання судових викликів- повідомлень і публікації в пресі.

12 січня 2016 року у справі було ухвалено заочне рішення. Згідно з вимогами ч.9,10 ст.74 ЦПК України виклик відповідача відбувався через оголошення в пресі. За відсутності будь-яких достовірних відомостей, на момент ухвалення судового рішення, щодо реєстрації відповідача ОСОБА_2 в іншому населеному пункті- публікація була зроблена в газеті « Вісті Придніпровя», як регіональному засобі масової інформації.

Щодо посилань представника відповідача на порушення, які були допущені судом в заочному рішенні від 12 січня 2016 року, а саме те ,що суд зазначив, що позивач передавала відповідачу першу частину авансу в сумі тисяча доларів США- суд розяснює представнику відповідача, що це твердження міститься в описовій частині рішення, в якій викладені пояснення позивача, які вона має право викладати на свій розсуд. Зазначені твердження не були застосовані судом при розрахунку суми, яка була стягнута з відповідача на користь позивача.

У відповідності з ч. 1 ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Згідно п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких звязків, прихильності чи упередження, що впливає - або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. В цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: ніхто не може бути суддею у власній справі. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони в будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін по конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов'язком судді.

Отже, суд дійшов до висновку, що жодна із підстав зазначена представником відповідача на обґрунтування відводу головуючого у справі- не знайшла свого підтвердження.

Тому заява про відвід є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.20 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_2 ОСОБА_4 про відвід головуючого у справі судді Бондаренко Ганни Віталіївни- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Г. В. Бондаренко