У Х В А Л А

іменем україни

21 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Іваненко Ю.Г.,

КафідовоїО.В., Колодійчука В.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хижняк АндріяМиколайович, відділ державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в м. Києві, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 24 квітня 2013 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті») було укладено кредитний договір, на забезпечення виконання умов якого вони 30 квітня 2013 року уклали договір застави автомобіля марки Volkswagen Tiguan, номерний знак НОМЕР_1. 26 червня 2015 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хижняк А.М. вчинив виконавчий напис, яким запропонував в рахунок погашення кредитної заборгованості звернути стягнення на предмет застави.

Посилаючись на те, що заборгованість, на підставі якої нотаріус вчинив виконавчий напис, не є безспірною, його не повідомили про звернення стягнення на належний йому автомобіль, позивач просив визнати зазначений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано виконавчий напис, вчинений 26 червня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком А.М., про звернення стягнення на транспортний засіб, що належить на праві власності ОСОБА_3, зокрема автомобіль марки Volkswagen Tiguan, номерний знак НОМЕР_1, на користь ТОВ «Порше Мобіліті», таким, що не підлягає виконанню. Розподілено судові витрати.

У касаційній скарзі ТОВ «Порше Мобіліті» просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суд виходив із того, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не перевірив безспірності вимог ТОВ «Порше Мобіліті», що є порушенням вимог Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про заставу» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Апеляційний суд погодився із висновком районного суду, зазначивши при цьому також про те, що подані нотаріусу документи не підтверджують безспірності заборгованості ОСОБА_3, а, крім того, зазначив про те, що позивач фактично не отримав повідомлення (вимог) про дострокове повернення кредиту, оскільки поштове відправлення повернулося без вручення, тому вимогу йому не вручено.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судове рішення апеляційної інстанції не відповідає.

Судами встановлено, що 24 квітня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 311 503 грн. 04 коп.

На забезпечення виконання умов кредитного договору 30 квітня 2013 року уклали договір застави автомобіля марки Volkswagen Tiguan, номерний знак НОМЕР_1.

26 червня 2015 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хижняк А.М. вчинив виконавчий напис, яким запропонував в рахунок погашення кредитної заборгованості звернути стягнення на предмет застави.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилався на те, що кредитна заборгованість, на підставі якої нотаріус вчинив виконавчий напис, не є безспірною.

Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. 33 Закону України «Про іпотеку», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік) та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок).

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно з п. п. 1.1-1.2 глави 16 Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, п. 1 Переліку встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Крім того п. 2.1 глави 16 Порядку встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

Відповідно до п. 2.2 глави 16 Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Висновок апеляційного суду про те, що заборгованість ОСОБА_3 не є безспірною передчасний, оскільки суд у порушення ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України належним чином не перевірив посилань відповідача на те, що у результаті неналежного виконання умов кредитного договору за позивачем утворилася заборгованість і відповідач 03 квітня 2015 року направив йому вимогу щодо повернення суми кредиту з нарахованими відсотками та штрафними санкціями.

При цьому посилання суду апеляційної інстанції на те, що заборгованість не є безспірною виходячи з того, що позивач не отримав зазначену вище вимогу є передчасним, оскільки вказана вимога повернулася із відміткою відділення поштового зв'язку про закінчення терміну зберігання, тобто повернення поштового відправлення відбулось через неотримання його ОСОБА_3

Апеляційний суд не перевірив вжиття відповідачем всіх заходів з повідомлення позивача про необхідність сплати заборгованості та дострокове повернення кредиту, а також не встановив наявності у нотаріуса відомостей про заперечення ОСОБА_3 суми заборгованості та виконання вимог п. 2.2 глави 16 Порядку.

Отже, апеляційний суд не встановив фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи, та норми права, які регулюють ці правовідносини, не перевірив доводів та наданих сторонами доказів, належним чином не перевірив правильності й справедливості рішення суду першої інстанції.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом апеляційної інстанції не встановлені, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

Ю.Г.Іваненко

О.В.Кафідова

В.М.Колодійчук