Номер провадження: 22-ц/785/8518/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів Таварткіладзе О.М., Цюри Т.В., при секретарі Лопотан В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2016р. по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,

В С Т А Н О В И ЛА :

02 лютого 2015р. позивачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 звернулися з позовом, якій остаточно уточнив, просили суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 93349грн.97коп., моральну шкоду в сумі 12500грн., на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 12500грн., судові витрати в сумі 399грн.91коп., витрати на послуги зберігання пошкодженого автомобіля у розмірі 1229грн.81коп., вартість проведення експертизи в сумі 1107грн., вартість проведення повторної експертизи у розмірі 1105грн.92коп.

В обґрунтування позову позивачі вказали, що позивач ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САК 059722 є власником автомобіля марки «TOYOTA COROLLA», державний номер НОМЕР_1.

08 вересня 2014р. ОСОБА_5, керуючи екскаватором марки «Atlas-1404», державний номер НОМЕР_2, якій належить на праві власності відповідачки ОСОБА_2, та рухаючись у м. Одесі по вулиці Люстдорфська дорога, напроти будинку № 29, при перестроюванні з лівої смуги в праву, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого допустив зіткнення з припаркованим автомобілем «Toyota Corolla», державний номер НОМЕР_1.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2014р. ОСОБА_6 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Згідно висновку Одеського науково-дослідницького інституту судових експертиз № 633, складеного 14 березня 2016р., вартість матеріальної шкоди, завданої володільцю автомобіля «Toyota Corolla», державний номер НОМЕР_1, пошкодженого при дорожньо-транспортній пригоді, яка відбулась 08 вересня 2014р., складає 93349грн.97коп. Вартість експертного дослідження склала 1105грн.92коп., вартість за проведення експертного дослідження за квитанцією № 5603 від 03 листопада 2014р. складає 1107грн.

З урахуванням того, що шкода була завдана джерелом підвищеної небезпеки, володільцем якого є відповідач ОСОБА_2, позивачі просили стягнути з неї усі витрати, повязані з пошкодженням автомобіля.

Заочним рішенням суду від 05 серпня 2016р. позовні вимоги ОСОБА_3 і ОСОБА_4 задоволені частково (том 1 а.с.198-200).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь: ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 93349грн.97коп., вартість проведення експертизи № 5603 у розмірі 1107грн., вартість проведення повторної експертизи № 633 у розмірі 1105грн.92коп.; на користь ОСОБА_3 і ОСОБА_4 витрати на послуги поштового звязку та оголошення в ЗМІ у розмірі 399грн.91коп.; на користь ОСОБА_3 і ОСОБА_4 витрати на послуги зберігання пошкодженого автомобіля у розмірі 1229грн.81коп.; на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках судові витрати в розмірі 1222грн.

В частині відмови у задоволені позову про стягнення моральної шкоди рішення суду не оскаржено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу з проханням скасувати заочне рішення суду, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що судом у порушені вимог матеріального та процесуального права, без урахування вимог закону і усіх обставин по справі, необґрунтовано задоволено позов (а.с.2-6 том 2).

Справу розглянуто у відсутності позивачів, які були належним чином сповіщені про слухання справи в апеляційної інстанції, надали письмові заперечення на апеляційну скаргу з проханням залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухав суддю-доповідача, адвоката в інтересах апелянта ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_3 є власником автомобіля марки «TOYOTA COROLLA», державний номер НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САК 059722.

08 вересня 2014р. ОСОБА_6, керуючи екскаватором марки «Atlas-1404», державний номер НОМЕР_2, якій належить на праві власності відповідачці ОСОБА_2, та рухаючись у м. Одесі по вулиці Люстдорфська дорога, напроти будинку № 29, при перестроюванні з лівої смуги в праву, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого допустив зіткнення з припаркованим автомобілем «Toyota Corolla», державний номер НОМЕР_1.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2014р. ОСОБА_6 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Вартість матеріальної шкоди, завданої володільцю автомобіля «Toyota Corolla», державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3, пошкодженого при ДТП, яка сталася 08 вересня 2014р. складає 93349грн.97коп., що підтверджено висновком Одеського НДІСЄ № 633 від 14 березня 2016р. Вартість експертного дослідження склала 1105грн.92коп., вартість за проведення експертного дослідження за квитанцією № 5603 від 03 листопада 2014р. складає 1107грн.

Також позивачами надані докази на підтвердження витрат на послуги поштового звязку, а саме на відправлення телеграм на імя ОСОБА_2, щодо її присутності та участі в проведенні автотоварознавчого дослідження на 12 листопада 2014р. в сумі 319грн.91коп., а саме за квитанціями № 101/101, 101/201, 101/301, на підтвердження витрат з розміщенням оголошення в газету «Одеські вісті» від 03 грудня 2015р. в сумі 80грн., за квитанцією № 2045, на підтвердження витрат, повязаних з розміщенням пошкодженого автомобіля у звязку саме з дорожньо-транспортною пригодою на авто майданчик для зберігання та подальшого відновлення, що складає 1229грн., за квитанціями №№ ПН971130, ПН971119 від 12 листопада 2014р.ю, № 682679 від 10 лютого 2016р.

За загальними правилами, визначеними статтями 1166, 1167, 1187, 1190 ЦК України, тягар цивільної відповідальності має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП.

Але суд першої інстанції, вирішуючи питання про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтовано зазначив, що за загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, що передбачено частиною 2 статті 1187 ЦК України.

Судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_6 не мав правової підстави володіти екскаватором марки «Atlas-1404», державний номер НОМЕР_2. Даний факт не спростовано матеріалами справи та належними доказами, та фактично визнаний адвокатом в інтересах апелянта ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Саме відповідач ОСОБА_2 є володільцем джерела підвищеною небезпеки, що підтверджується листом Державної інспекції сільського господарства в Одеській області №05-14/08/2680 від 15 грудня 2015р., з якого вбачається, що з 09 лютого 2008р. по 25 серпня 2015р. власником екскаватора марки «Atlas-1404», державний номер НОМЕР_2 була саме ОСОБА_2 (а.с.135 том 1).

Безпідставним є посилання адвоката в інтересах апелянта ОСОБА_2 на ч.1 ст.397 ЦК України, яка визначає, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе, з урахуванням того, що судом першої інстанції встановлено, що саме ОСОБА_2 є володільцем джерела підвищеної небезпеки. Тому в даному випадку також є безпідставним твердження адвоката про те, що ОСОБА_6 має нести відповідальність на підставі ч.1 ст.397 ЦК України, як особа яка була на час скоєння ДТП володільцем джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2016р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.П. Сидоренко

Судді: О.М. Таварткіладзе

ОСОБА_7