Справа № 738/1802/15-ц Провадження № 22-ц/795/697/2016 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції -Сова Т. Г. Доповідач - Шевченко В. М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіШевченка В.М.,
суддів:Скрипки А.А., Бечка Є.М.
при секретарі:Покладі Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 22 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Жовтневої сільської ради Менського району Чернігівської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,-

в с т а н о в и в:

У листопаді 2015 року ОСОБА_5 звернулася із зазначеним позовом до суду. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року її матері ОСОБА_8, відкрилася спадщина на належний померлій житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 життя 15 жовтня 2004 року ОСОБА_8, було складено заповіт за яким мати заповіла їй(позивачу), зазначений будинок. Інший спадкоємець за законом ОСОБА_6, не прийняла спадщину, і нотаріально відмовилася від спадщини

Посилаючись на ті обставини, що в оформленні спадщини їй було відмовлено постановою нотаріуса Менської районної державної нотаріальної контори, у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок в АДРЕСА_1 позивач просила задовольнити позов, визнавши за нею право власності на зазначений житловий будинок з надвірними будівлями.

Ухвалою Менського районного суду від 25 грудня 2015 року було залучено до участі в справі ОСОБА_7, оскільки господарство станом на 15.04.1991 року мало статус колгоспного двору, і членом даного господарства на вказану дату був зазначений відповідач.

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 22 лютого 2016 року позов ОСОБА_5 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове нерухоме майно за заповітом, що відкрилось після смерті спадкодавця - ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Жовтневе Менського району Чернігівської області, на 1/3 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1

Не погоджуючись з рішенням Менського районного суду Чернігвської області від 22 лютого 2016 року, ОСОБА_5 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

ОСОБА_5 вважає вищезазначене рішення незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, та таким, що ґрунтується на неповно встановлених обставинах справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору. На думку ОСОБА_5 судом першої інстанції не враховано, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла - ОСОБА_9, про що засвідчує свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1, видане виконкомом Жовтневої сільської ради Менського району Чернігівської області від 23 жовтня 2002 року, про що зроблено запис за №27. За життя спадкодавцем складено заповіт від 14 грудня 1999 року, в якому вона на випадок смерті зробила розпорядження, що належне їй право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності сільгосппідприємства «Великий Жовтень», розміром 4,96 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, заповіла: ОСОБА_7 Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Жовтневої сільської ради Менського району Чернігівської області та зареєстрований в реєстрі за №163.

ОСОБА_7 з 19 лютого 1993 року виписаний з житлового будинку у зв'язку з вибуттям. За таких обставин, на думку апелянта, ОСОБА_7 втратив право на частку нерухомого майна, що розташоване за адресою АДРЕСА_1

У зв'язку з цим, право власності на майно двору, що розташоване в АДРЕСА_1, збереглось в рівних частках за - ОСОБА_8 та ОСОБА_9, і оскільки після смерті ОСОБА_9, її мати ОСОБА_8 фактично прийняла спадщину але юридично її не оформила і за життя 15 жовтня 2004 року склала заповіт на все належне їй майно, тому після смерті спадкодавця ІНФОРМАЦІЯ_2 року, відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірннми спорудами АДРЕСА_1

Враховуючи вищенаведене, оскільки ОСОБА_10 втратив право на частку в нерухомому майні, ОСОБА_6 у своїй заяві до нотаріуса від належної їй частки у спадщині, що залишилися після смерті спадкодавця відмовилася на користь позивача, ОСОБА_5 просить задовольнити її апеляційну скаргу.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги,матеріали справи,колегія суддів вважає що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до довідок Жовтневої сільської ради Менського району, згідно по господарського обліку книга №7 за особовим рахунком НОМЕР_2 за 1991-1995 роки, житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1

Станом на 15 травня 1991 року, зазначене домоволодіння мало статус колгоспного двору, головою якого була -ОСОБА_8, з 25 травня 1978 року і по ІНФОРМАЦІЯ_2 року та члени двору:

Мати - ОСОБА_9. з 25 квітня 1978 року і по ІНФОРМАЦІЯ_3 року виписана в зв»язку зі смертю.

Онук - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 року і по 19 лютого 1993 року виписаний в зв»язку із вибуттям(ас.32,55,131).

Враховуючи зазначені офіційні письмові документи, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо віднесення житлового будинку надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 до суспільної групи господарств - колгоспний двір. Також обґрунтовано суд прийшов до висновку що будь - якого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь не передбачалося, і такі домоволодіння не є самовільно збудованими, тому що будувалися та реєструвалися згідно діючого на той час законодавства (коли кожна сільрада вела по господарські книги)

Відповідно до роз»яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20»Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору,а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося і після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору( в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

б) розмір частки члена колгоспного двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та працездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при несвоєчасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особи, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Суд першої інстанції врахувавши, що станом на 15 квітня 1991 року господарство в АДРЕСА_1 належало до колгоспного двору, розмір частки в якому встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітнього на той час ОСОБА_7, прийшов до обґрунтованого висновку про те що розмір частки кожного із членів колгоспного двору в праві власності на вказану дату на зазначений будинок становив по 1/3 частки кожному.

У зв»язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_9 відкрилася спадщина на належну їй 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_1

Відповідно до положень ст.549 ЦК УРСР ( у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визнається що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Як вбачається з матеріалів справи і зокрема довідки Жовтневої сільради, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року своєї матері ОСОБА_9, фактично прийняла спадщину ОСОБА_8 яка вступила в управління та користування майном померлої (ас.44,128).

Таким чином саме ОСОБА_8 прийняла спадщину ОСОБА_9, внаслідок чого розмір її частки в праві власності на зазначене домоволодіння становить 2/3(1/3 + 1/3).

Колегія суддів не може погодитись із висновком суду першої інстанції що ОСОБА_8 мала право лише на 1/3 частку в спірному будинку, а ОСОБА_7 на 2/3 частини у майні колгоспного двору як спадкоємець який прийняв частку ОСОБА_9, у зв»язку з чим ОСОБА_5 має право на спадкування лише 1/3 частки ОСОБА_8, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_7 19 лютого 1993 року вибув із житлового будинку в АДРЕСА_1 тому не міг в силу ст. 549 ЦК УРСР прийняти спадщини ОСОБА_9

Посилання суду першої інстанції що ОСОБА_7 прийнявши в спадкування спадщину ОСОБА_9 за її Заповітом від 14 грудня 1999 року має право на все її спадкове майно є безпідставними.

Оскільки як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Заповіту від 14 грудня 1999 року, ОСОБА_9, заповіла ОСОБА_7 належне їй право на земельну частку(пай), яка перебуває в колективній власності сільгосппідприємства »Великий Жовтень» розміром 4,96 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. У зв»язку з наведеним, 13 травня 2013 року ОСОБА_7 було видано Свідоцтво про право на спадщину яке складається із права на зазначену земельну частку пай землі розміром 4,96 в умовних кадастрових гектарах в колективній власності(ас.88,89).

Таким чином ОСОБА_9 за її Заповітом від 14 грудня 1999 року в силу положень ст.534 ЦК УРСР( у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) заповіла тільки частину майна, право на земельну частку пай у землі, і даним заповітом не охоплювалося все належне ОСОБА_9 майно, і тому ОСОБА_7 не міг спадкувати після смерті останньої належну їй 1/3 частину в спірному житловому будинку з надвірними будівлями.

Таким чином, на час смерті ОСОБА_8 до складу її спадщини входило 2/3 частки в спірному житловому будинку з надвірними будівлями розташованого по АДРЕСА_1, яку і повинна спадкувати за заповітом від 15 жовтня 2004 року ОСОБА_5

При цьому колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги що ОСОБА_5 має право на визнання за нею права власності на весь зазначений житловий будинок з надвірними будівлями з таких підстав.

Згідно з положеннями ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла,(спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Так, ОСОБА_5 здійснюється право на спадкування за заповітом на майно котре належить спадкодавцю ОСОБА_8, у спадщину перейшло 2/3 частини в спірному житловому будинку з надвірними будівлями, і саме такий обсяг спадщини має ОСОБА_5 спадкуватися.

При цьому не ґрунтується на законі посилання ОСОБА_5 в апеляційній скарзі на ті обставини що ОСОБА_7 втратив право на частку нерухомого майна, оскільки за останнім зберігається право власності на майно (1/3частка в спірному житловому будинку) яке належало колгоспному двору станом на 15 квітня 1991 року і на яке він не втратив права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги, заяву ОСОБА_7 щодо визнання ним позовних вимог ОСОБА_5 (ас.78), оскільки в силу положень ч.4ст.174ЦПК України, суд не приймає визнання відповідачем позову, якщо таке визнання суперечить закону або порушує права ,свободи чи інтереси інших осіб. В даному випадку частка ОСОБА_5 у спадщині не може бути збільшена шляхом визнання позовних вимог, ОСОБА_7 не позбавлений можливості передати право власності на належну йому частину в житловому будинку на підставі загально цивільних угод, договору купівлі - продажу, дарування, міни.

Враховуючи вищенаведене, що виявлені порушення судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права не впливають на головний висновок суду першої інстанції про право ОСОБА_5 на спадкування після смерті її матері ОСОБА_8, однак суд неправильно визначив обсяг спадщин, рішення суду підлягає зміні, тому необхідно викласти абзац 2 резолютивної частини рішення в наступній редакції: «визнати за ОСОБА_5 право власності на спадкове нерухоме майно за заповітом, що відкрилось після смерті спадкодавця - ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на 2/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований АДРЕСА_1

В іншій частині зазначене рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, п.п.1,4 ч.1 ст.309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Менського районного суду Чернігівської області від 22 лютого 2016 року змінити, виклавши абзац 2 резолютивної частини рішення в наступній редакції: "визнати за ОСОБА_5 право власності на спадкове нерухоме майно за заповітом, що відкрилось після смерті спадкодавця - ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на 2/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1

В іншій частині зазначене рішення Менського районного суду Чернігівської області від 22 лютого 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскарженим в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: