Справа № 645/4731/14-ц
Провадження № 6/645/213/16
У Х В А Л А

Іменем України

19 жовтня 2016 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Федорової О.В.,

при секретарі судового засідання Петленко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання по цивільній справі за первісним позовом:

ОСОБА_1

до ОСОБА_2,

третя особа: ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за договором позики, -

та за зустрічним позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1

третя особа: ОСОБА_3

про визнання договору позики недійсним, укладеним під впливом обману та тяжкої обставини,-

встановив:

27.09.2016 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшла заява позивача ОСОБА_1 про поновлення строку на пред'явлення виконавчого листа до виконання № 645/4731/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 17.09.2011 року в сумі 43 433, 00 дол. США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 02.12.2014 року еквівалентно 656 098, 89 грн., яка складається з: основного боргу в сумі 32 500,00 дол. США, що еквівалентно 490 945,00 грн.; процентів за користування позиченими коштами в сумі 9 123, 00 дол. США, що еквівалентно 137 812,03 грн.; трьох відсотків річних у сумі 1 810,00 дол. США, що еквівалентно 27 341,86 грн.; неустойки у вигляді штрафу в сумі 656 100,00 грн. В обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказав, що він звертався до суду із заявами від 26.05.2015 року та від 12.07.2016 року про видачу виконавчого листа по даній справі, проте отримав його лише 15.07.2016 року, тобто коли строк пред'явлення до виконання вже сплинув.

Стягувач та боржник до судового засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись шляхом направлення на адреси сторін судових повісток. Відповідно до ст. 371 ЦПК України неявка осіб не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку на пред'явлення виконавчого листа до виконання .

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним зазначити наступне.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.12.2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 17.09.2011 року в сумі 43 433, 00 дол. США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 02.12.2014 року еквівалентно 656 098, 89 грн., яка складається з: основного боргу в сумі 32 500,00 дол. США, що еквівалентно 490 945,00 грн.; процентів за користування позиченими коштами в сумі 9 123, 00 дол. США, що еквівалентно 137 812,03 грн.; трьох відсотків річних у сумі 1 810,00 дол. США, що еквівалентно 27 341,86 грн.; неустойку у вигляді штрафу в сумі 1 048 024,50 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 3 654,00 грн. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 10.03.2015 року рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.12.2014 року змінено. Зменшено розмір неустойки у вигляді штрафу, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 1 048 024,50 грн. до 656 100,00 грн.. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

21.05.2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.12.2014 року в частині, що незмінена апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Харківської області від 10.03.2015 року залишено без змін.

На виконання вищевказаних рішень були видані відповідні виконавчі листи.

З матеріалів справи вбачається, що 01.04.2015 року на виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.12.2014 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 10.03.2015 року, Фрунзенським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист наступного змісту: "Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 17.09.2011 року в сумі 43 433, 00 дол. США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 02.12.2014 року еквівалентно 656 098, 89 грн., яка складається з: основного боргу в сумі 32 500,00 дол. США, що еквівалентно 490 945,00 грн.; процентів за користування позиченими коштами в сумі 9 123, 00 дол. США, що еквівалентно 137 812,03 грн.; трьох відсотків річних у сумі 1 810,00 дол. США, що еквівалентно 27 341,86 грн. Зменшити розмір неустойки у вигляді штрафу, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 1 048 024,50 грн. до 656 100,00 грн.".

27 травня 2015 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою, в якій просив суд видати належним чином оформлений виконавчий лист у цивільній справі із зазначенням кінцевої суми неустойки. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 01.04.2015 року його представником були отримані два виконавчих листи у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за договором позики, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_3, про визнання договору позики недійсним, укладених під впливом обману та тяжкої обставини. Проте, у виконавчому листі щодо стягнення суми боргу у третьому абзаці зазначено: "Зменшити розмір неустойки у вигляді штрафу, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, з 1 048 024 гривень 50 копійок до 656 100 гривень", у зв'язку з чим вважав, що у виконавчому листі у зазначеній вище частині відсутні заходи примусового виконання, а державний виконавець не може зменшувати розмір неустойки (вхідний № 15734/713).

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2015 року по справі № 645/4731/14-ц провадження № 6/645/175/15 у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 про видачу виконавчих листів відмовлено (а.с. 29).

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 19 листопада 2015 року залишено без змін ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2015 року.

Судами встановлено, що виконавчий лист, виданий судом 01 квітня 2014 року, відповідає резолютивним частинам рішень судів першої та апеляційної інстанції, та підстави, передбачені законодавством для повторного оформлення судом виконавчого листа в іншій редакції резолютивної частини, до звернення стягувача до Державної виконавчої служби про його виконання, відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що 12 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив суд видати виконавчий лист у даній цивільній справі (вхідний № 1665). У вказаній заяві ОСОБА_1 вказав, що оригінал виконавчого листа, виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова 01 квітня 2015 року, був поданий його представником ОСОБА_4 до суду разом із заявою від 26 травня 2015 року, в якій представник стягувача просив видати належним чином оформлений виконавчий лист з зазначенням кінцевої суми неустойки, проте ОСОБА_5 та його представнику Фрунзенський районний суд м. Харкова так і не повернув виконавчий лист зі свого провадження.

Заявник наголосив, що виконавчий лист виданий Фрунзенським районним судом м. Харкова лише 15 липня 2016 року, тобто після закінчення строку на його пред'явлення - 10 березня 2016 року, що унеможливлює його виконання.

До заяви про поновлення строку на пред'явлення виконавчого листа до виконання від 27 вересня 2016 року заявником ОСОБА_1 додана копія виконавчого листа, виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова 15 липня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 17.09.2011 року в сумі 43 433, 00 дол. США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 02.12.2014 року еквівалентно 656 098, 89 грн., яка складається з: основного боргу в сумі 32 500,00 дол. США, що еквівалентно 490 945,00 грн.; процентів за користування позиченими коштами в сумі 9 123, 00 дол. США, що еквівалентно 137 812,03 грн.; трьох відсотків річних у сумі 1 810,00 дол. США, що еквівалентно 27 341,86 грн.; неустойки у вигляді штрафу в сумі 656 100,00 грн. (а.с. 24).

Разом з тим, матеріали справи № 645/4731/14-ц, провадження № 6/645/175/15 містять оригінал виконавчого листа, виданий Фрунзенським районним судом м. Харкова 01 квітня 2015 року (а.с. 2).

В силу ч. 2 ст. 368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, що набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких ухвалено рішення, видається один виконавчий лист.

Обов'язок звернутись із заявою до суду про видачу виконавчого листа та пред'явити виконавчий лист до виконання в межах строків, визначених ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», покладено саме на стягувача.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження", який діяв на час видачі судового наказу, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову. Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦПК України, стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Виходячи з аналізу зазначеної норми права, суд при вирішенні, відповідно до ст. 371 ЦПК України, питання про поновлення строку для пред'явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з'ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді АРК та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, для виконання судового рішення у цивільній справі, що набрало законної сили або допущено до негайного виконання, стягувачу за його письмовою заявою видається виконавчий лист.

З матеріалів справи вбачається, що за заявою стягувача судом були видані виконавчі листи 01 квітня 2015 року, які, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, яка діяла на час видачі виконавчих листів), стягувач мав пред'явити до виконання до 10 березня 2016 року.

27 травня 2015 року стягувач звернувся до суду із заявою про видачу належним чином оформленого виконавчого листа (вхідний № 15734/713), до якої був доданий оригінал виконавчого листа, виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова 01 квітня 2015 року.

Після відмови Фрунзенського районного суду м. Харкова у задоволенні вищевказаної заяви ухвалою від 04 вересня 2015 року по справі № 645/4731/14-ц провадження № 6/645/175/15, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 19 листопада 2015 року, стягувачу було відомо, що оригінал виконавчого листа, виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова 01 квітня 2015 року, знаходиться в матеріалах справи. Проте, із заявою про його видачу стягувач звернувся лише 12 липня 2016 року, тобто після закінчення строку на пред'явлення цього виконавчого листа до виконання (10 березня 2016 року).

Необхідно зауважити, що інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Не пред'явлення стягувачем виконавчого листа до виконання, та не отримання оригіналу цього виконавчого листа у Фрунзенському районному суді м. Харкова після набрання законної сили ухвалою суду, постановленою за результатом розгляду заяви стягувача від 27 травня 2015 року про видачу належним чином оформленого виконавчого листа (вхідний № 15734/713), не є поважними причинами в розумінні ст. 371 ЦПК України для поновлення пропущеного строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо безпідставності вимог заявника, який не вживав у передбаченому законом порядку заходів щодо своєчасного отримання виконавчого листа. У зв'язку з цим, звернення до суду з заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання через 1 рік 6 місяців після набрання рішенням законної сили, є невиправдано тривалим строком.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що стягувач не довів поважності причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Будь-яких інших причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання заявником суду не наведено.

Враховуючи викладене, заява ОСОБА_1 про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 210, 371 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з моменту її проголошення, а особами, які не були присутніми у судовому засіданні у той же строк з дня отримання її копії.

Суддя Федорова О.В.