БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/110/16-ц
Провадження № 2/497/126/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2016 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого- судді Тимошенко І.В.

за участю секретаря судового засідання Суйчимезової Х.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника органу опіки та піклування Ульянової Ю.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м.Болграді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду та просить постановити судове рішення , яким визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 2007 року народження та ОСОБА_6 2009 року народження з ним - позивачем за місцем його постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1. При цьому позивач посилається на те, що він є батьком малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Шлюб між ним та відповідачкою розірвано, діти після розірвання шлюбу проживають з відповідачкою. Разом з тим відповідачка не працює , не має ніяких доходів, не має власного житла. В той же час він - позивач має на праві власності житловий будинок , в якому створені всі умови для проживання та виховання дітей. Він - позивач працює , має постійний дохід, характеризується позитивно. Відповідачка на теперішній час має намір разом з дітьми виїхати на постійне проживання до США, проти чого він - позивач категорично заперечує та вважає , що у разі виїзду відповідачки на проживання за кордон, діти мають залишитися на Україні та проживати з ним.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала та пояснила, що після розірвання шлюбу між нею та позивачем діти постійно проживають з нею, при цьому нею створені всі необхідні умови для проживання та виховання дітей. Вона не працює, так як увесь свій час приділяє догляду за дітьми та їх вихованню. В той же час діти забезпечені всім необхідним, оскільки матеріальну допомогу їй надають її рідні сестри , які проживають у США та регулярно направляють їй грошові перекази та посилки. Крім того, вона - відповідачка періодично підробляє на сезонних роботах по вбиранню винограду , а також надає на дому послуги з манікюру. Проживає вона з дітьми безкоштовно у будинку за адресою: АДРЕСА_2, який належить чоловіку її сестри ОСОБА_7 На теперішній час вона - відповідачка має намір виїхати разом з дітьми на постійне проживання до США , для чого вона отримала статус біженця та отримала запрошення на виїзд. Метою її виїзду за кордон є забезпечення гідного рівня життя для своїх дітей. Але позивач чинить всілякі перешкоди у її виїзді з дітьми за кордон, не налає дозвіл на виїзд , в зв'язку з чим на теперішній час в провадженні Болградського районного суду знаходиться справа за її позовом до ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд дітей за кордон. Вважає , що з позовом про визначення місця проживання дітей позивач звернувся до суду не з метою визначення постійного місця проживання дітей з батьком , а з метою перешкоджання її виїзду з дітьми за кордон, оскільки раніше позивач ніколи не ставив питання про те, щоб діти проживали з ним.

Представник відповідачки ОСОБА_3 підтримала заперечення відповідачки проти позову.

Представник органу опіки та піклування Ульянова Ю.Д. в задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на те, що в інтересах малолітніх дітей залишити їх проживати з матір'ю.

Суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст.. 141 Сімейного Кодексу України мати , батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статею 160 СК України виначено, що місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ст.. 161 СК України , якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

У п. 18 Постанови № 11 Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено , що мати та батько мають рівні права щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу з ким із батьків вона бажає проживати.

Статтею 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року визначено, що малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Сторони - позивач ОСОБА_1 і відповідачка ОСОБА_2 є батьками малолітніх дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.5-6).

Шлюб між сторонами було зареєстровано 29 серпня 2007 року та розірвано рішенням Болградського районного суду від 06 квітня 2011 року , яке набрало законної сили (а.с.3). З пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що фактично вони припинили спільне проживання у липні 2010 року.

Після розірвання шлюбу малолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають з матір'ю - позивачкою в справі, за адресою: АДРЕСА_2, в будинку , який належить на праві власності чоловіку рідної сестрі відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_7 (а.с.24). В цьому будинку створені всі необхідні умови для проживання та виховання дітей , що підтверджується актом обстеження житлово - побутових умов (а.с.66). Крім того, відповідачці на праві власності належить 1/5 частка житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.23). Відповідачка не працює , здійснює догляд за дітьми. Разом з тим відповідачка надала суду докази про те, що вона регулярно отримує матеріальну допомогу від своїх сестер , які постійно проживають в США та мають добрий матеріальний стан. Так відповідачкою надані докази про регулярне отримання нею грошових переказів у значних сумах та посилок з речами (а.с.26-38), що свідчить про те, що відповідачка має достатній матеріальний стан для утримання дітей.

З пояснень в судовому засіданні представника органу опіки та піклування Ульянової Ю.Д. судом встановлено, що відповідачка характеризується позитивно, належним чином виконує батьківські обов'язки по відношенню до своїх дітей, відвідує школу, діти до школи завжди ходять охайні, доглянуті , виконують домашні завдання.

Позивач ОСОБА_1 працює охоронцем у КП «Міськводоканал» ,отримує заробітну плату , за місцем роботи характеризується позитивно (а.с.6-7), проживає один, має на праві власності житловий будинок по АДРЕСА_1 , в якому створені всі необхідні умови для проживання, що підтверджується актом обстеження житлово - побутових умов (а.с.67), сплачує аліменти на користь відповідачки на утримання двох неповнолітніх дітей за рішенням суду (а.с.8).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Болградської райдержадміністрації від 24 грудня 2012 року визначено режим зустріч позивача ОСОБА_1 з дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_1 з метою участі у їх вихованні (а.с.10).

Судом встановлено, що відповідачка має намір виїхати на постійне проживання до США, для чого отримала статус біженця та запрошення на виїзд до США разом з дітьми, термін виїзду - березень 2016 року (а.с.46-49). Позивач категорично заперечує проти виїзду дітей за кордон , не надає згоду на виїзд дітей , в зв'зку з чим на теперішній час в провадженні Болградського районного суду Одеської області перебуває цивільна справ за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд дітей за кордон. В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив , що він не заперечує щоб діти проживали з відповідачкою , якщо вона залишиться на Україні, а у разі її виїзду до США він наполягає щоб місце проживання дітей було визначено з ним - батьком.

Крім того судом встановлено, що між сторонами склалися неприязні стосунки. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі і після розірвання шлюбу відповідачка ОСОБА_2 неодноразово зверталась до правоохоронних органів із скаргами і заявами на неправомірні дії позивача (а.с.39-42). Вироком Болградського районного суду Одеської області від 08 серпня 2014 року позивач ОСОБА_1 був засуджений за ст.. 126 ч.1 КК України за умисне завдання ОСОБА_2 удару , який завдав фізичного болю але не спричинив тілесних ушкоджень (а.с.43-44).

Зазначені обставини свідчать про те, що звернення позивача до суду з цим позовом не є виваженим та обміркованим, а такий позов ним заявлено з метою перешкодити відповідачці у виїзді разом з дітьми до США. Але ці обставини є предметом розгляду у іншій справі - за позовом ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дітей за кордон.

Відповідно до вимог ст.. 171 Сімейного Кодексу України судом була вислухана думка малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які в судовому засіданні пояснили , що вони люблять і маму, і батька ; і мама , і батько до них добре ставляться , але проживати вони бажають з мамою.

Посилання позивача на те, що відповідачка є нестриманою, неурівноваженою, ображає та бь'є дітей, підтвердження в судовому засіданні не знайшло. Діти пояснили , що мама до них ставиться добре, їх не ображає, вони бажають проживати з мамою. Постановою слідчого СВ Болградського РВ ГУМВС від 24.03.2014 року кримінальне провадження , яке було порушене на підставі заяви ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 спричинила своєму сину ОСОБА_5 2007 року народження тілесні ушкодження, закрита на підставі ст. 284 ч.1 п.2 КПК України (а.с.71-72).

Подання позивачем скарги на рішення органу опіки та піклування Болградської райдержадміністрації про надання дозволу на виїзд дітей за кордон без згоди батька (а.с.68-70) не є перешкодою для розгляду цього спору по суті, оскільки це рішення органу опіки та піклування має бути враховане судом під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дітей за кордон.

Орган опіки та піклування Болградської райдержадміністрації дійшов висновку про залишення місця проживання неповнолітніх дітей з матір'ю ( а.с. 65). В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Ульянова Ю.Д. також вважала доцільним залишити дітей проживати з матір'ю, посилаючись на те, що це відповідає інтересам дитини.

Оцінивши досліджені докази, з врахуванням малолітнього віку дітей , що діти весь час після розлучення проживають з матир'ю, ставлення відповідачки до дітей, її особу, а також бажання дітей проживати з матір'ю , суд доходить висновку , що проживання малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зі своєю матір'ю відповідає інтересам дітей та не знаходить підстав для визначення місця їх проживання з батьком.

Керуючись ст. 160,161 Сімейного Кодексу України, ст.. 10,11,60,131,208,209,213-215,224-228, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть надати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Тимошенко Ірина Вольдемарівна