ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4798/16-ц
провадження № 4-с/753/114/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2016 р. Дарницький районний суд міста Києва

в складі: головуючого судді ЛЕОНТЮК Л.К.

при секретарі ГОЛОДЕНКО К.В.

з участю сторін:

скаржника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 ,заінтересована особа: Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян Олени Грайровни, Акціонерний банк «Київська Русь» на постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, вимоги державного виконавця та дії державного виконавця, суд

В с т а н о в и в:

Скаржник ОСОБА_2 звернувся до суду з скаргою на постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, вимоги державного виконавця та дії державного виконавця, залучивши до участі у справі в якості заінтересованих осіб: Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян Олену Грайровну, АБ «Київська Русь».

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги уточнив, підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі та просив скасувати постанову ВП №37884309 від 23 лютого 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; Скасувати вимоги державного виконавця від 23 лютого та 02 березня 2016 року; Скасувати акт державного виконавця від 01 березня 2016 року; визнати неправомірними та незаконними наступні дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Григорян Олени Грайрівни:

-накладення арешту майна боржника (квартири АДРЕСА_1) та заборони на його відчуження;

-винесення постанови ВП №37884309 від 23 лютого 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

-винесення вимог державного виконавця від 23 лютого та 02 березня 2016 року;

-внесення до постанови ВП №37884309 від 23 лютого 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження адреси боржника, яка не відповідає виконавчому документу.

Суб»єкт оскарження Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян Олена Грайровна, належним чином повідомлена, в черговий раз не прибула у судове засідання, про причини неявки суду не повідомила, будь-яких заяв через загальну канцелярію до суду не надходило.

Заінтересована особа, стягувач - АБ «Київська Русь» в судове засідання не з»явився , про те, через загальну канцелярію до суду надіслав свої письмові заперечення за вх. № 22679 від 27.04. 2016 року та просив розглядати скаргу за відсутності їх представника.

Відповідно до вимог ст. 158 ч.2 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Суд, заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, вивчивши письмові заперечення ПАТ «Банк «Київська Русь», приходить до висновку, що вимоги підлягають частковому задоволенню з слідуючих підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України «Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", виконанню підлягають рішення, ухвали і постанови судів у цивільних справах.

Відповідно до статті 14 Цивільного процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Зміст ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України не містить жодних застережень, які б надавали можливість за тих чи інших умов не виконувати судові рішення, які набрали законної сили. Зазначена норма Закону має імперативний характер і довільному та розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до п.2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Як слідує із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні Відділом державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві 03 вересня 2013 року відкрито виконавче провадження ВП N°318S4309 про примусове виконання виконавчого листа №2-601/11 виданого 24.04.2013 року Дарницьким районним судом м. Києва, яке здійснюється відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві.

24 лютого 2016 року ОСОБА_2, отримав особисто копію постанови ВП №37884309 від 23 лютого 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також вимогу державного виконавця від 23 лютого 2016 року ( а.с. 11; 12).

01 березня 2016 року, до проведення опису арештованого нерухомого майна, ОСОБА_2 надав державному виконавцю свої обґрунтовані заперечення, щодо незаконності арешту та опису арештованого майна з вимогою утриматись від проведення останнього, оскільки такі дії можуть бути порушенням недоторканості житла, яке належить йому на праві власності ( а.с. 13-17).

01 березня 2016 року о 14.00. вихід державного виконавця з метою проведення опису все ж таки було здійснено - про що було складено акт державного виконавця, копію якого він отримав особисто 03 березня 2016 року ( а.с. 19).

Разом з копією акта державного виконавця 03 березня 2016 року я особисто отримав вимогу державного виконавця від 02.03.2016 року.

З постановою ВП №37884309 від 23 лютого 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також вимогами державного виконавця від 23 лютого та 02 березня 2016 року разом з діями головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Григорян Олени Грайрівни по їх винесенню та спробами проведення опису майна ОСОБА_2 не згоден, вважає їх незаконними та такими, що порушують його права та законні інтереси .

Свою незгоду з рішеннями та діями головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Григорян Олени Грайрівни, обгрунтовує тим, що:

Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Григорян Олена Грайрівна, керуючись статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» постановляє:

1. Накласти арешт на трьох кімнатну квартиру АДРЕСА_1, жилою площею 48,20 кв.м., загальною площею 73,70 кв.м., що належить боржнику ОСОБА_2, дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1, у межах суми звернення стягнення: 1633078,42 грн.

2.Заборонити здійснювати відчуження трьох кімнатної квартири АДРЕСА_1, жилою площею 48,20 кв.м., загальною площею 73,70 кв.м., яке належить боржнику ОСОБА_2, дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1 лише в межах суми боргу. Арешт накласти з моменту надходження постанови. Відповідно до частини 2 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна. Винесення державним виконавцем постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження пізніше прямо встановленого строку або поновлення цього строку Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено. Постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №37884309 винесена 03.09.2014 року. Цією постановою було постановлено самостійно виконати рішення в строк до 10.09.2014 року. Під час відкриття виконавчого провадження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження - не виносилася. Отже Законом України «Про виконавче провадження» державному виконавцю надано право винести постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше 11.09.2014 року. Таким чином головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Григорян Олена Грайрівна не мала законного права 23.02.2016 року виносити постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, оскільки такі дії прямо суперечать частині 2 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того до оскаржуваної постанови внесено невірну адресу боржника: АДРЕСА_1 , замість АДРЕСА_2., яку зазначено у виконавчому документі.

Вимогою державного виконавця від 23 лютого 2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Григорян Оленою Грайрівною доводиться до відому, що о 14 год. 00 хв. 01.03.2016 відбудеться опис арештованого нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 та вимагається від мене забезпечити вільний доступ державному виконавцю, представнику стягувана та понятим до квартири АДРЕСА_1 з метою опису даного майна. Також вимогою державного виконавця від 02 березня 2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Григорян Оленою Грайрівною доводиться до відому, що о 15 год. 00 хв. 10.03.2016 відбудеться опис арештованого нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 та вимагається від мене забезпечити вільний доступ державному виконавцю, представнику стягувача та понятим до квартири АДРЕСА_1 з метою опису даного майна. Вважаю, що з наведених в даній скарзі підстав дана вимога державного виконавця є незаконною та такою, що порушує моє право на недоторканість житла. Крім того Відповідно до частини 2 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» - проведення опису майна боржника здійснюється не пізніше аніж протягом місяця з моменту отримання інформації про місцезнаходження майнаІнформація про місцезнаходження майна міститься у виконавчому документі та отримана у момент прийняття заяви про примусове виконання (26.04.2013 p.). Отже на момент відкриття виконавчого провадження (03.09.2014 р.) інформація про місцезнаходження майна була відома державному виконавцю і право на проведення опису майна пізніше 03.10.2014 року Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено, як не передбачено і поновлення встановленого строку. Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Оскільки законодавством України не передбачено: накладення арешту' пізніше прямо встановленого терміну, проведення опису та арешту/ майна пізніше прямо встановленого законодавством терміну, відкриття та здійснення виконавчого провадження всупереч вимогам законодавства - вимоги державного виконавця від 23 лютого та 02 березня 2016 року є незаконними та не підлягають виконанню.

Згідно пункту 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов»язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Стаття 11 Закону України «Про виконавче провадження», встановлює обов»язок державного виконавця здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Отже, під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець

приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень , внесення подань складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання інших заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до приписів ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення ( якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наст?пного робочого дня із дня виявлення майна.

Проведення опису майна боржника здійснюється не пізніше аніж протягом

місяця з моменту отримання інформації про місцезнаходження майна.

Прямої заборони винесення вказаної постанови поза строком визначеним ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» сам закон не містить.

Таким чином , головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Григорян Олена Грайрівна прийняла правомірно постанову від 23.02.2016 року яка передбачена законом. Оскаржувана постанова не порушує жодним чином права чи свободи боржника, оскільки винесена без порушень закону та фактично не впливає на права чи свободи боржника, оскільки виконавче провадження відкрито, рішення суду про звернення стягнення на майно не скасовано.

Разом з тим , до оскаржуваної постанови головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Григорян О. Г. внесено невірну адресу боржника: АДРЕСА_1 , замість АДРЕСА_2., яку зазначено у виконавчому документі, а тому являються неправомірними і в цій частині вимоги підлягають задоволенню.

Щодо вимог скаржника про скасування постанови ВП №37884309 від 23 лютого 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; скасування вимоги державного виконавця від 23 лютого та 02 березня 2016 року; скасування акту державного виконавця від 01 березня 2016 року; визнання неправомірними та незаконними наступні дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Григорян Олени Грайрівни:

- накладення арешту майна боржника (квартири АДРЕСА_1) та заборони на його відчуження;

- винесення постанови ВП №37884309 від 23 лютого 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

- винесення вимог державного виконавця від 23 лютого та 02 березня 2016 року, то в цій частині вони не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 19 ч.2 Конституції України, ст. ст. 14, 383, 384, 385, 386, 387 ЦПК України, ст..ст.1, 3, 6, 11, 57, 82 Закону України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В

Скарга ОСОБА_2 ,заінтересована особа: Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян Олени Грайровни, Акціонерний банк «Київська Русь» на постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, вимоги державного виконавця та дії державного виконавця, підлягає частковому задоволенню.

Визнати неправомірними та незаконними наступні дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Григорян Олени Грайрівни: внесення до постанови ВП №37884309 від 23 лютого 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження адреси боржника, яка не відповідає виконавчому документу. в іншій частині вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п"яти днів з дня проголошення ухвали, через районний суд.

Повний текст ухвали виготовлено 20 червня 2016 року.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК