Справа № 369/533/16-ц Головуючий у І інстанції Волчко А. Я.
Провадження № 22-ц/780/3167/16 Доповідач у 2 інстанції Касьяненко Л. І.
Категорія 26 06.09.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

06 вересня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Гуля В.В., Іванової І.В.,

При секретарі: Волинець Я.В.,

Розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, АТ «Банк Фінанси та кредит», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання права на грошові кошти,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2016 року позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, звернулись до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_6, АТ «Банк Фінанси та кредит», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання права на грошові кошти.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовували тим, що 26 квітня 2015 року між позивачем - ОСОБА_3, та відповідачем - ОСОБА_6, укладено договір відступлення права вимоги. Аналогічний договір з відповідачем уклали позивачі - ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Згідно зазначеного договору, а саме відповідно до п. 1.1 відповідач відступає позивачам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, а вони в свою чергу набувають право вимоги, належне відповідачеві і стають кредиторами за договором-заявою № 300937/24449/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в національній валюті від 22.04.2014 року укладеним між Первісним кредитором та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», зі всіма додатками, змінами і доповненнями до них.

Відповідно до п. 1.2 кожен з позивачів набуває право вимагати від ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» повернення (сплати) собі (замість Первісного кредитора) частини суми вкладу за основним договором - грошові кошти у розмірі 195 000 (сто дев'яносто п'ять тисяч) гривень, право власності від відповідача до позивачів переходить на частину суми вкладу у розмірі, визначеному в цьому пункті.

Пунктом 1.4. передбачено, що з моменту підписання договору відступлення права вимоги позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 набувають статусу вкладника у значенні цього терміна, що визначений у п. 4 ч.1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Проте, відповідач не визнає їх право на вклад за договором відступлення права вимоги від 16.04.2015 року, що підтверджується листами від відповідача від 17.08.2015 року.

Позивачі вважають, що відповідач порушує їх право, так як вони набули право на частини суми вкладу і набули статусу вкладників в розумінні п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

17 вересня 2015 року Правління Національного банку України прийняло Постанову № 612 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 17 вересня 2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду припиняються всі повноваження органів правління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку.

Таким чином, визнання за позивачами права на частину суми вкладу, набуте за договором про відступлення права вимоги від 26 квітня 2015 року та набуття ними статусу вкладника тягне за собою правові наслідки для Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит», які згідно ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначають вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

Тому просили визнати за - ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) з 26 квітня 2015 року право на частину суми вкладу - грошові кошти в розмірі 195 000 гривень, яке вона набула відповідно до договору відступлення права вимоги від 26 квітня 2015 року за договором-заявою № 300937/24449/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в національній валюті від 22.04.2014 року, укладеним між ОСОБА_7 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»» з набуттям ними- ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) статусу вкладника у значенні п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Визнати за ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2) з 26 квітня 2015 року право на частину суми вкладу - грошові кошти в розмірі 195 000 (сто дев'яносто п'ять тисяч) гривень, яке він набув відповідно до договору відступлення права вимоги від 26 квітня 2015 року за договором-заявою № 300937/24449/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в національній валюті від 22.04.2014 року, укладеним між ОСОБА_6 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»» з набуттям ним - ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2) статусу вкладника у значенні п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Визнати за ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_3) з 26 квітня 2015 року право на частину суми вкладу - грошові кошти в розмірі 5 000 (сто дев'яносто п'ять тисяч) гривень, яке вона набула відповідно до договору відступлення права вимоги від 26 квітня 2015 року за договором-заявою № 300937/24449/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в національній валюті від 22.04.2014 року, укладений між ОСОБА_6 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з набуттям нею ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_3) статусу вкладника у значенні п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Зобов'язати АТ «Банк «Фінанси та Кредит» включити до списку вкладників ПАТ «Банк фінанси та Кредит» ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2), ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_3).

Зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виплатити ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2), ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_3) вклади у розмірі 195 000 (сто дев'яносто п'ять тисяч) гривень кожному.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 березня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи наступні обставини.

26 квітня 2015 року між позивачем - ОСОБА_3, та відповідачем - ОСОБА_6, укладено договір відступлення права вимоги, що підтверджується вказаним договором від 26.04.2015 року.

Аналогічний договір з відповідачем ОСОБА_6 уклали позивач - ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_5, про що свідчать вищезгадані договора відступлення парва вимоги від 26.04.2015 року.

Як вбачається, із зазначеного договору, а саме відповідно до п. 1.1 відповідач ОСОБА_6 відступає позивачам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, а вони в свою чергу набувають право вимоги, належне відповідачеві і стають кредиторами за договором-заявою № 300937/24449/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в національній валюті від 22.04.2014 року укладеним між Первісним кредитором та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»» зі всіма додатками, змінами і доповненнями до них.

Відповідно до п. 1.2 кожен з позивачів набуває право вимагати від ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»» повернення (сплати) собі (замість Первісного кредитора) частини суми вкладу за ввним договором - грошові кошти у розмірі 195 000 (сто дев'яносто п'ять тисяч) гривень, право власності від відповідача до позивачів переходить на частину суми вкладу у розмірі, визначеному у цьому пункті.

Пунктом 1.4. передбачено, що з моменту підписання договору відступлення права вимоги позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 набувають статусу вкладника у значенні цього терміна, що визначений у п. 4 ч.1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Проте, відповідач не визнає їх право на вклад за договором відступлення права вимоги від 26.04.2015 року, що підтверджується листами від відповідача від 17.08.2015 року.

Позивачі вважають, що відповідач порушує їх право, так як вони набули право на частини суми вкладу і набули статусу вкладників в розумінні п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

17 вересня 2015 року Правління Національного банку України прийняло Постанову № 612 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 р. № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивачі правомірно отримали всі права вкладника за договором про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на підставі договорів відступлення прав вимоги, а тому заявлені ними вимоги щодо визнання за ними прав вкладників і грошових коштів у значенні п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є обґрунтованими.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, так як вони не відповідають обставинам справи і вимогам закону.

У відповідності до наявних в матеріалах справи копій документів, позивачі не є особами,які уклали або на користь яких укладено договір банківського вкладу, а розглядаються виключно як особи, які мають право вимоги до банку як кредитори банку.

Враховуючи положення спеціального закону, що регулює порядок задоволення вимог кредиторів, зокрема ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», законних підстав до включення позивачів по справі до списку вкладників банку та подальшого відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб виплати гарантованої суми немає.

У відповідності до ст.ст. 512-519 ЦК України заміна кредитора - це передача кредитором належного йому на підставі зобов'язання права (вимоги) іншій особі (цесія). В порядку цесії позивачі могли набути права на повернення вкладу лише вцілому, і вимога кожного з позивачів про повернення вкладу не ґрунтується на визначеному законодавством порядку набуття прав за договором цесії.

З урахуванням викладених обставин та наведених норм чинного законодавства України, колегія суддів приходить до висновку, що при зверненні до суду із позовом до відповідачів про визнання права на частину суми вкладу та надання їм статусу вкладників у судовому порядку, позивачами обрано невірний спосіб захисту свого права, передбачених ст. 16 ЦК України, ними не доведено порушення своїх прав відповідачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Висновок суду про те, що позивачі набули прав вкладників у значенні п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не узгоджується із вимогам закону.

Так, відповідно до п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката;

Позивачі не є вкладниками в розумінні цього Закону і не набули цього права на підставі укладених договорів про відступлення прав вимоги.

Відповідно до ст.309 ЦПК України, так як висновки суду не відповідають обставинам справи, неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову за необґрунтованістю і недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 309, 316 ЦПК України, колегія судів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2015 рокускасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, АТ «Банк Фінанси та кредит», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання права на грошові кошти відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: