Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/2426/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2016 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі

головуючого-судді Терентьєва Г.В.,

за участю секретаря Петриченко В.С.,

прокурора Тищенко А.М.,

представника позивача Виприцької Г.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Миколаївської РДА, як орган опіки та піклування до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Орган опіки та піклування Миколаївської РДА звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що ОСОБА_2 є матір'ю малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, якого рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 24.02.2009 року відібрано у матері без позбавлення батьківських прав. Мати ухиляється від обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання свого сина, зловживає спиртними напоями, постійного місця проживання не має, разом з сином не проживає.

В зв'язку з цим, просять позбавити відповідачку батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 та стягнути аліменти в розмірі 1/4% з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати покласти на відповідачку.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві.

Прокурор не заперечував проти задоволення позову.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, через засоби масової інформації, заперечень проти позову не надала.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідач ОСОБА_2 є матір'ю малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини.

Згідно висновку органу опіки та піклування №490/23-02-22/1 від 04.12.2015 року ОСОБА_2 за місцем проживання характеризується негативно, не працює, занедбала будинок та господарство, почала тікати з дому, залишаючи дитину без нагляду, спілкується з сумнівними компаніями, часто вживає спиртні напої, не турбується про здоров'я дитини, зовсім не цікавиться навчанням сина-школяра, що дуже його засмучує. Вважає за доцільне позбавити її батьківських прав.

З характеристики Петрівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 11.09.2015 року слідує, що ОСОБА_2 тривалий час не з'являється на території сільської ради, не займається вихованням та утриманням дітей. Неодноразово до виконкому сільської ради надходили усні скарги від членів сім'ї, щодо невиконання батьківських обов'язків ОСОБА_2 по відношенню до сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 24.02.2009 року у ОСОБА_2 відібрано малолітнього сина ОСОБА_3 та передано для проживання разом з батьком ОСОБА_6

Розпорядженням Миколаївської районної адміністрації №302-р від 17.12.2015 року ОСОБА_7 призначено опікуном ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Розпорядженням Миколаївської районної адміністрації №283-р від 27.11.2015 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч.1-4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя: поважати дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пленумом Верховного Суду України в п.п. 15, 16, 18 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідач є матір'ю малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківські обов'язки не виконує, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, матеріально не утримує, умов для виховання сина не створює, характеризується негативно, тому ОСОБА_2 необхідно позбавити батьківських прав відносно її малолітнього сина, що і дає підстави для задоволення позову.

Згідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття, позбавлення батьківських прав не припиняє такого обов'язку.

За вимогами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, при чому ч. 1 ст. 183 СК України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, при цьому, мінімальний розмір аліментів згідно вимог ч. 2 ст. 182 СК України на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком встановлених випадків.

З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідач є матір'ю малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання малолітньой дитини підлягають задоволенню в повному об'ємі.

Оскільки малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишилися без батьківського піклування, для подальшого влаштування його слід передати органу опіки та піклування Миколаївської райдержадміністрації.

Суд роз'яснює відповідачу у справі, що відповідно до ст. 169 СК України «Мати, батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом».

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Миколаївської РДА, як орган опіки та піклування до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 батьківських прав відносно її малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки с. Комсомольське, Миколаївського району Миколаївської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь опікуна ОСОБА_7 аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітику (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 08 грудня 2015 року.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Малолітнього ОСОБА_3 для подальшого влаштування передати органу опіки та піклування Миколаївської райдержадміністрації.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Г. В. Терентьєв

11.03.2016