Справа № 494/1100/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2016 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

судді Римаря І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Козубенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вікторівської сільської ради Березівського району Одеської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: відділ Держгеокадастру у Березівському районі Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування ,-

В С Т А Н О В И В:

16.09.2016 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Вікторівської сільської ради Березівського району Одеської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: відділ Держгеокадастру у Березівському районі Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Ухвалою суду від 19.09.2016 року відкрито провадження по справі.

Позивач у позовній заяві посилається на те, що 07.04.2008 року помер його батько ОСОБА_2, після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входить земельна ділянка яка розташована на території Вікторівської сільської ради Березівського району Одеської області, масив №11, ділянка 2, розміром 7.04 гектара, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №024489, видача якого була зареєстрована в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 27.10.2003 року за №95. Позивач зазначив, що звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у звязку з тим, що ОСОБА_1 не надав правовстановлюючі документи на вищевказану земельну ділянку. ОСОБА_1 вказав, що правовстановлюючі документи на земельну ділянку було втрачено, нотаріусом йому було рекомендовано звернутися до суду про визнання права власності на вказану земельну ділянку. У звязку з вищевикладеним позивач просить суд задовольнити його позов.

У судовому засіданні 20.12.2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обґрунтування зазначені у позовній заяві. Представник Вікторівської сільської ради Березівського району Одеської області у судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю та вказала, що дійсно вказана земельна ділянка належала батьку позивача. У звязку з смертю батька, представник сільської ради не заперечує щодо успадкування земельної частки його сином (позивачем).

Представник відділу Держгеокадастру у Березівському районі Одеської області у судовому засіданні 20.12.2016 року позов підтримала та не заперечувала проти його задоволення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, врахувавши думку представника відповідача, представника третьої особи, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до частини четвертої статті 174 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено: «У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову…».

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року зі змінами та доповненнями (далі ЦК України): «Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців)».

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЖД №405543 від 10.12.2014 року батьком ОСОБА_1 є ОСОБА_2 (а.с.7).

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №137607 від 30.12.2008 року помер ОСОБА_2 (а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 19.03.1991 року серії ІІ-ЖД №289884 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвали шлюб, після розірвання шлюбу прізвище дружині присвоєно Беркуцька (а.с.8).

Водночас, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №024449 (а.с.9) та акту про перенесення в натурі меж земельної ділянки від 04.06.2003 року (а.с.10-11) власником земельної ділянки, яка розташована на території Вікторівської сільської ради Березівського району Одеської області, масив №11, ділянка 2, розміром 7.04 гектара є ОСОБА_2

Відповідно до статті 1217 ЦК України: «Спадкування здійснюється за заповітом та за законом».

У відповідності до листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно листа відділу Держземагенства у Березівському районі Одеської області від 02.12.2014 року (а.с.14) та довідки виданої виконавчим комітетом Вікторівської сільської ради Березівського району Одеської області від 12.01.2015 року (а.с.16) вищевказана земельна ділянка належить ОСОБА_2

Згідно витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 08.09.2016 року вбачається, що встановлено нормативну грошову оцінку вищезазначеної земельної ділянки (а.с.17).

Як встановлено судом, позивач звернувся до нотаріуса щодо отримання спадщини, однак нотаріус надав розяснення щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину щодо земельної ділянки (а.с.15).

Разом з цим, відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 14.08.2009 року ОСОБА_1 є спадкоємцем майна, а саме: грошових внесків, після смерті ОСОБА_2 (а.с.13).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №222, ОСОБА_1 який є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 подав заяву до нотаріуса про отримання спадщини за законом (а.с.69-90), проте як встановлено вище у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом відмовлено, оскільки не надано оригіналу державного акту.

Під час судового засідання представник відділу Держгеокадастру у Березівському районі Одеської області надав оригінал державного акту для огляду.

Відповідно до статті 1218 ЦК України: «До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті».

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України: «Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її… Спадкоємиць, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини».

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 виявив згоду на прийняття спадщини, звернувшись до нотаріальної контори для її отримання.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав

За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності.

Статтею 41 ч.1, ч.4 Конституції України передбачено: «Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним».

Суд вважає, що неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням його права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб'єктами цивільних та інших правовідносин.

Визнання відповідачем та третьою особою позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, за умови прийняття позивачем спадщини за законом після смерті батька, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд доходить висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку, яка розташована на території Вікторівської сільської ради Березівського району Одеської області, масив №11, ділянка 2, розміром 7.04 гектара, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №024489,

Рішення повинно відповідати вимогам статтей 213, 215 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 209, 212-215, 218 Цивільно-процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вікторівської сільської ради Березівського району Одеської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: відділ Держгеокадастру у Березівському районі Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове майно, що залишилося після ОСОБА_2, померлого 07.04.2008 року, а саме: право власності на земельну ділянку що йому належала, яка розташована на території Вікторівської сільської ради Березівського району Одеської області, масив №11, ділянка2, розміром 7.04 гектара, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №024489, видача якого була зареєстрована в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 27.10.2003 року за №95.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 21.12.2016 року.

Суддя І.А. Римар