САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 206/4789/16-ц
Провадження № 2/206/1206/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" грудня 2016 р.

Самарський районний суд міста ОСОБА_1 у складі: головуючого -судді:ОСОБА_2, при секретареві:ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання договору довічного утримання,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в серпні 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_5 про розірвання договору довічного утримання. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 11 грудня 2013 року між ним та відповідачем був укладений договір довічного утримання (догляду), згідно якого він передав у власність відповідачу належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1, взамін чого відповідачка зобовязалася забезпечувати його утриманням та доглядом довічно на умовах, встановлених даним договором. Свої зобовязання за договором він виконав в повному обсязі, але відповідачка від виконання своїх обовязків за договором систематично ухиляється, а саме; не забезпечує його щоденним готуванням їжі, фруктами та овочами, не забезпечує його взуттям та одягом, не пере постільної білизни один раз на 2 тижні або частіше в залежності від забруднення (пере лише раз на 3 місяці), не пере його особистий одяг, не підстригає його, ніколи не наймає транспорт для відвідування медичних установ чи інших закладів, ніколи не забезпечувала йому прогулянок на свіжому повітрі біля будинку, не ремонтувала технічне обладнання в квартирі, не здійснювала дрібного побутового ремонту. Крім того, відповідачка його регулярно бє, залякує його побоями в разі якщо він розповідатиме про її фактичне ставлення до нього своїм рідним. Таким чином, відповідачкою не виконуються належним чином умови договору, проживання у квартирі є небезпечним для його здоровя та життя. Добровільно розірвати договір у позасудовому порядку відповідачка відмовляється. Просив суд розірвати договір довічного утримання від 11 грудня 2013 року, укладений між ним та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 і зареєстрований в реєстрі за № 2957 та повернути сторони в первісний стан.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити.

Відповідачка на початку судового розгляду позов не визнавала та зазначала, що належним чином виконує умови договору. Потім позов визнала та не заперечувала проти його розірвання.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що він є чоловіком онучки позивача. Десь вже півроку він разом з дружиною за власні гроші готують позивача, за ним доглядають. До позивача вони приїжджають десь 3 рази на тиждень. Відповідачка приходить до нього лише на вихідні. Умови, які передбачені договором довічного утримання відповідачка не виконує. Відповідачка забрала у позивача всі ключі від квартири і він вимушений її закривати на проволоку.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що вона онука позивача. З травня 2016 року вона разом з чоловіком доглядає за дідусем, оскільки відповідачка цього не робить.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що позивач її дядько. Коли вона в травні цього року приїхала до дядька то побачила, що його квартира знаходиться в жахливому стані, в холодильнику із їжі не було нічого.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що він син відповідачки. Його мати та він постійно піклувались про позивача, щотижня купують йому їжу. Мати готує позивачу 2-3 рази на тиждень.

Заслухав доводи сторін,покази свідків, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до договору довічного утримання, укладеного 11 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованому в реєстрі за № 2956, ОСОБА_4 передав у власність ОСОБА_5 належну йому на праві приватної власності квартиру №19, розташовану у будинку №16 по вул. Іларіонівській в м. Дніпро (ОСОБА_1). Взамін ОСОБА_5 прийняла на себе обовязок забезпечувати його утриманням (доглядом) довічно, надаючи йому послуги у вигляді: щоденного готування їжі, а також забезпечення такими продуктами харчування, як фрукти, овочі тощо, склад яких може змінюватися в залежності від сезону, побажань та стану здоровя, забезпечувати придатним для носіння одягом та взуттям, пранням постільної білизни один раз на 2 тижні або частіше в залежності від забруднення, прання одягу за необхідністю в залежності від забруднення, підстригання один раз на місяць, допомога у здійсненні власної гігієни (гоління, прийняття ванни, душа тощо), прибирання квартири, надання транспорту для відвідування медичних установ, інших установ, підприємств, організацій, ремонт технічного обладнання в квартирі, дрібний побутовий ремонт, прогулянки на свіжому повітрі біля будинку в залежності від погодних умов, побажань та стану здоровя, надання будь-якої іншої допомоги. Грошова оцінка матеріального забезпечення позивача визначена в сумі 300 грн. на місяць. Ця оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом. (п.п.2.1, 2.2. Договору)

Отже, умовами договору передбачено, що ОСОБА_5 зобов'язується довічно утримувати позивача, надаючи йому комплекс послуг.

Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно.

ОСОБА_4 виконав свої зобовязання за договором, передавши у власність ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_2 в м. (Дніпро) ОСОБА_1.

Як вказав в судовому засіданні позивач та його представник, причиною розірвання договору довічного утримання є невиконання ОСОБА_5 умов договору, що є підставою для розірвання його в судовому порядку.

Неналежне виконання відповідачем своїх обовязків за умовами спірного договору було підтверджено показами свідків ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11.

В свою чергу, відповідачем в розумінні ст.ст.57-59 ЦПК України не було надано доказів на підтвердження сумлінного виконання нею зобовязань за договором довічного утримання (догляду).

До того ж в ході судового розгляду відповідачка визнала позов та не заперечувала проти розірвання договору довічного утримання (догляду).

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що відповідачка визнає позовні вимоги позивача, визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а для ухвалення рішення про задоволення позову наявні законні підстави, суд вважає заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини;2) на вимогу набувача.

Відповідно до ч. 1ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про можливість розірвання договору довічного утримання (догляду), а у зв'язку з розірванням договору довічного утримання за позивачем підлягає визнанню право власності на квартиру АДРЕСА_2 в м. дніпро (ОСОБА_1).

Питання судових витрат вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.209,212-215 ЦПК України,- суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання (догляду) від 11 грудня 2013 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_6, зареєстрований у реєстрі за № 2956.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_2 в м. (Дніпро) ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 сплачений ним судовий збір в сумі 551,20 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.В. Зайченко