АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/315/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 Токова С. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМіщенка С. В.
суддівСіренка Ю. В. , Храпка В. Д.
при секретаріКолеснику Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства '"ВіЕйБіБанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Славкіної Марини Анатоліївни на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" про захист прав споживача та зобов'язання виконання обов'язків по договору банківського вкладу, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_7 звернулась до суду з вказаним позовом до ПАТ"ВіЕйБі Банк", посилаючись на те, що 26 червня 2012 року між нею та Відділенням № 44 Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» був укладений договір банківського вкладу «Наш найкращій депозит» № 383291/2012 в євро на строк 9 місяців з дня укладання договору, з виплатою процентів за ставкою 8,5 % річних по закінченні строку дії вкладу.

Згідно п.1.3. Договору, сума початкового вкладу по Договору становить 7 000 євро.

На виконання договору, 26 червня 2012 року вона уклала з Відділенням № 44 ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» НОМЕР_1, предметом якого є відкриття на ім'я вкладника іменного вкладного рахунка на умовах вкладу на вимогу «Для виплат» в євро та за яким передбачена виплата процентів, нарахованих на вклад на вимогу за ставкою 0,1 % річних. 26 червня 2012 року вона здійснила платіж - залучення коштів готівкою на вклад за договором у сумі 7 000 євро, та також, згідно п.1.8. договору, вона поповнила вклад на суму у розмірі 300 євро, отже, загальна сума вкладу становить 7 300 євро.

Враховуючи умови п.1.7. договору, а також п.3.3. правил відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб в ПАТ «ВіЕйБі Банк», вона не звернулась до відповідача з вимогою повернення вкладу та нарахованих відсотків на нього в день вимоги вкладником банку - 26.03.2013 та 26.12.2013, а тому договір між сторонами був автоматично пролонгований на 2-й (з 26.03.2013 по 26.12.2013) та 3-й (з 26.12.2013 по 26.09.2014) періоди відповідно.

Відповідач, на неодноразові її вимоги, в період з 20.06.2014 по 26.09.2014 ріоку нарешті здійснив виплату відсотків по вкладу за 1-й, 2-й, 3-й періоди по договору, що однак характеризувалось неналежним виконанням обов'язків по договору відповідача, адже виплата за 1-й та 2-й етапи відбувалась у 8 етапів з розбивкою суми для виплати на частини у 100, у 84,00 та 34,31 євро, а за 3-й етап Договору - 1 сумою.

26 вересня 2014 року вона, скориставшись власним правом, згідно правил відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб в ПАТ «ВіЕйБі Банк», звернулась до відповідача з вимогою про припинення договору після закінчення 3-го періоду по договору (26.12.2013 - 26.09.2014) зі сплатою основної суми вкладу по договору.

Але коштів не отримала. У подальшому неодноразові звернення її до відповідача з приводу отримання коштів, позитивного результату не дали, в зв'язку з чим звернулась за захистом своїх прав до суду.

У ході судового розгляду ОСОБА_7 зменшила свої позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача на її користь частину суми вкладу за договором банківського вкладу, а також 3 % річних з суми боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, що загалом становить - 7 244 євро 39 центів.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2014 року позов задоволено.

Не погодившись з заочним рішенням суду, ПАТ '"ВіЕйБіБанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Славкіної М.А. подали апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи свої вимоги представник ПАТ '"ВіЕйБіБанк" послався на те, що суд не вірно застосував норми матеріального права, надав невірну оцінку доказам по справі, а саме помилково стягнув борг у євро, а не в гривні, яка є національною валютою в якій належить здійснювати всі розрахунки, та без належних підстав застосував до даних правовідносин норми ст.625 ЦК України, стягнувши з відповідача борг з урахуванням індексу інфляції та 3% річних. Тому апелянт просив скасувати заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2014 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позовних вимог.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 26 лютого 2015 року заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2014 року залишено без змін.

Не погодившись з ухвалою апеляційного суду Черкаської області ПАТ '"ВіЕйБіБанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Славкіної М.А. подав касаційну скаргу.

Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, мотивуючи свої вимоги тим, що судами порушені норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2015 року /а.с.124-125/ касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної Марини Іванівни задоволено частково.

Ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 26 лютого 2015 року в частині стягнення 3 % річних та індексу інфляції судом касаційної інстанції скасовано, а справу в цій частині передано до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

У решті заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 26 лютого 2015 року залишено без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апелянта, в частині ухваленого судом першої інстанції рішення щодо стягнення на користь позивача з відповідача 3 % річних та індексу інфляції на суму заборгованості, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Судом першої інстанції було встановлено і цієї обставини не заперечує відповідач, що ПАТ '"ВіЕйБіБанк" має перед ОСОБА_7 заборгованість за договором банківського вкладу в сумі 7 200 євро. Дана заборгованість була стягнута судом з відповідача на користь позивача рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2014 року, яке ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2015 року в цій частині залишено без змін, оскільки та є таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Тому, в цій частині рішення перегляду не підлягає, а обставини, що були ним встановлені, зокрема щодо розміру заборгованості ПАТ '"ВіЕйБіБанк" перед ОСОБА_7 в сумі 7 200 євро, яка підлягає до стягнення з відповідача, відповідно до вимог ст.61 ЦПК України, - не підлягають доказуванню.

Але задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7 в повному обсязі, крім заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7 200 євро, суд першої інстанції враховуючи допущене відповідачем прострочення виконання даного грошового зобов'язання, застосувавши норму ч. 2 ст. 625 ЦК України, також стягнув 19,45 євро індексу інфляції за весь час прострочення та 25,17 євро 3% річних від простроченої суми.

При цьому, ухвалюючи рішення в цій частині, суд допустив порушення норм матеріального права, які регулюють порядок застосування норм ч. 2 ст. 625 ЦК України до правовідносин пов'язаних з простроченням виконання грошового зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У Постанові Верховного Суду України від 29 травня 2013 р. у справі N 6-39цс13, прийнятій за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судами одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, Верховний Суд вирішив, що правильним є стягнення з відповідача на користь позивача як процентів за банківськими вкладами за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладнику, так і трьох процентів річних. Тому є правильним висновок суду про наявність підстав для стягнення 3 % річних від простроченої суми. Але при цьому судом не було враховано, що це є санкцією за допущене відповідачем прострочення виконання даного грошового зобов'язання, а тому визначаючи валюту в якій належить стягнути дані кошти суд мав врахувати також норму ст.192 ЦК України, якою передбачено, що законними платіжними засобами, і обов'язковими до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року пунктом 14 роз'яснено, що згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання.

У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Тому, беручи до уваги правову природу 3 % річних, передбачених ст. 625 ЦК України, як особливої міри відповідальності, правильним є стягнення цих коштів в національній валюті Україні - гривні, а не в іноземній валюті - євро, як вирішив суд першої інстанції.

У зв'язку з чим до стягнення підлягає визначена позивачем сума 3-х процентів річних 25,19 євро (розмір яких не спростовано відповідачем), але з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення - 26,71грн. за 1 євро , що складає до стягнення 672,82грн.

Згідно Закону України від 3 липня 1991 р. N 1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення", індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає (рішення Верховного Суду України від 28 березня 2012 р. у справі N 6-36736вов10).

У зв'язку з чим, норма ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні.

Тому допущене судом першої інстанції стягнення з ПАТ '"ВіЕйБіБанк" на користь ОСОБА_7 інфляційних за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань в сумі 19 євро 45 центів є безпідставним, оскільки сума заборгованості відповідача в іноземній валюті індексації не підлягає.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Тому, враховуючи, що суд першої інстанції, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, до даних правовідносин невірно застосував норми ч. 2 ст. 625 ЦК України, рішення районного суду належить змінити.

В частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБіБанк» на користь ОСОБА_7 індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання в та 3-х процентів річних в валюті євро - рішення має бути скасоване.

Належить стягнути з Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБіБанк» на користь ОСОБА_7 3 % річних за порушення грошового зобов'язання в сумі 672,82грн.А у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБіБанк» про стягнення індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання в сумі 19євро 45центів - належить відмовити.

Відповідно, враховуючи вказані обставини, необхідно зменшити на 44євро 79центів визначену судом першої інстанції загальну суму , що підлягає до стягнення з Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБіБанк» на користь ОСОБА_7 в євро - з 7244євро 79 центів до 7200євро.

У решті заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства '"ВіЕйБіБанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Славкіної Марини Анатоліївни на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2014 року - задовольнити частково.

Заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2014 року - змінити.

В частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБіБанк» на користь ОСОБА_7 індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання та 3-х процентів річних в іноземній валюті у сумі 44євро 79центів - рішення скасувати.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБіБанк» на користь ОСОБА_7 3 проценти річних за порушення грошового зобов'язання в сумі 672,82грн.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБіБанк» про стягнення індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання в сумі 19 євро 45 центів - відмовити.

Зменшити визначену судом першої інстанції загальну суму, що підлягає до стягнення з Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБіБанк» на користь ОСОБА_7 в євро - з 7 244 євро 79 центів до 7 200 євро.

У решті заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :