АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Савчук М.В.

суддів: Бреславського О.Г., Перепелюк І.Б.

секретар Окармус О.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні власністю, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07 квітня 2016 року,

встановила:

В листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні власністю.

Посилалася на те, що вона є власником квартири № 16 у житловому будинку № 38 по вул. Салтикова-Щедріна в м. Чернівці на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 26.09.2015 року, який укладений між нею та відповідачем ОСОБА_2

Вказує, що у квартирі зареєстровані відповідач ОСОБА_2 та члени її родини - відповідачі по справі, які не мешкають за місцем реєстрації.

Позивач вважає, що такі дії відповідачів порушують її права як власника.

Просила усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житлом, а саме: квартирою № 16 у житловому будинку № 38 по вул. Салтикова-Щедріна в м. Чернівці.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07 квітня 2016 року позов задоволено.

_______________________________________________________________________________

22ц-780/2016 р. Головуючий у 1нстанції ОСОБА_7

Категорія 46 доповідач Савчук М.В.

Визнано ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №16 у житловому будинку №38 по вул. Салтикова-Щедріна в м. Чернівці.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки позивач набула право власності на її квартиру шахрайським шляхом.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача ОСОБА_3 на володіння, користування та розпорядження власним нерухомим майном порушено, тому підлягає захисту шляхом визнання ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №16 у житловому будинку №38 по вул. Салтикова-Щедріна в м. Чернівці, яка належить на праві власності позивачу.

________Колегія суддів погоджується в висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 є власником квартири № 16 у житловому будинку № 38 по вул. Салтикова-Щедріна в м. Чернівці на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 26.09.2015 року, згідно з яким ОСОБА_2; Л.Д. зазначена продавцем, а ОСОБА_3 покупцем. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.09.2015 року (а.с. 9-11).

Згідно п. 12 вказаного договору зазначено, що сторони домовились про те, що квартира буде повністю звільнена продавцем для безперешкодного користування нею покупцем (зі сплатою всіх комунальних платежів та зняття з реєстраційного обліку всіх зареєстрованих осіб) та передана продавцем покупцю протягом пятнадцяти діб.

Відповідно до довідки житлово-будівельного кооперативу №11 від 02.11.2015 року № 38 про склад родини і реєстрацію в квартирі №16 у житловому будинку №38 по вул. Салтикова-Щедріна в м. Чернівці зареєстровано четверо осіб: ОСОБА_2 попередній власник, ОСОБА_4, ОСОБА_5 її онуки та наймач ОСОБА_6 (а.с. 12).

Отже, в порушені п.12 договору купівлі-продажу квартири зняття з реєстраційного обліку відповідачів добровільно не відбулося, чим порушено права нового власника - ОСОБА_3

Встановлено, що відповідачі в квартирі не проживають та не користуються нею.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуженням власником свого майна.

Законом не передбачено перехід прав та обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) членів сім`ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку (квартири).

Ураховуючи наведене, зміна власника квартири № 16 у житловому будинку № 38 по вул. Салтикова-Щедріна в м. Чернівці є юридичним фактом, що тягне втрату бувшим власником ОСОБА_2 та членами сім`ї бувшого власника права користування зазначеним жилим приміщенням.

У п. 33 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз'яснено, що відповідно до положень ст.ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

За змістом ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що позивач шахрайським шляхом заволоділа її квартирою, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки договір купівлі-продажу квартири є чинним, відповідачем ОСОБА_2 не оспорювався.

За змістом ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог.

Положеннями ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції на ст. 405 ЦК України, яка не підлягає застосуванню по даному спору, однак не впливає на законність рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, колегія суддів, розглянувши скаргу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази та вірно застосував норми матеріального та процесуального права до даних правовідносин.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: