Справа № 487/612/16-ц
Провадження № 2/487/879/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2016 року

Заводський районний суд м.Миколаєва, у складі: Головуючого судді: Павлової Ж.П.,секретаря Табунщик К.С.,за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконкому Миколаївської міської ради про визнання права користування жилим приміщенням

В С Т А Н О В И В

04.02.2016р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Миколаївської міської ради, яким, з посиланням на ст. 63-65 ЖК України , просив визнати за ним право користування квартирою №9 по вул. Московській,79 в м.Миколаєві , посилаючись на те ,що в спірній квартирі він проживав із 2002 року разом із батьками однією сім*єю. Його мати ОСОБА_4 померла 23.08.2013року. а батько ОСОБА_5 помер 15.10.2014 року. Після смерті батька, який був основним наймачем квартири він продовжує проживати в цій квартирі та сплачує за комунальні послуги.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини.

У відповідності до довідки ПП ЖЕК-10 ОСОБА_5, який був власником особового рахунку квартири АДРЕСА_1 був зареєстрований у вказаній квартирі з 22.07.1981 року по 11.11.2014р. ОСОБА_5 помер 15.10.2014року. Знятий із реєстрації у зв*язку із смертю.

Дана квартира є однокімнатною, не обладнана зручностями ,із пічним опаленням, коридор знаходиться у спільному користуванні із сусідами , квартира загальною площею 29,5 кв.м, жилою- 16,5 кв.м., знаходиться у комунальній власності Миколаївської міської ради.

Як встановлено судом за життя ОСОБА_5 мав намір у 2004 році приватизувати квартиру, що свідчить долучений до матеріалів справи технічний паспорт на квартиру , виготовлений на замовлення та підписаний виконавцем та директором ММБТІ. Позивач з 2002 року постійно проживав однією сім*єю із своїм батьком ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 , вів із ним спільне господарство, іншого житла не має.Вищезазаначене підтверджується показами свідків та матеріалами справи: актом про проживання, складеного 23.12.2015 року, розрахунковою книжкою та квитанцію про сплату заборгованості по комунальним послугам, медичною документацією, приписом ВАТ ЕК "Миколаївобленерго", довідкою ПТ "Ломбард Скарбниця", довідкою ТОВ"Євроювеліртрейд", та віконного заводу "Вікра", з яких вбачається , що в період з 2005 року по 2015 рік місцем проживання позивача зазначалось як АДРЕСА_3.

Позивач зареєстрований з 22.10.2015 року в м.Миколаєві по вул. Круговій, 47 в Центрі реінтеграції бездомних осіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Постановою Верховного Суду України від 11 липня 2012 р. у справі 6-60цс12 додатково звернуто увагу на те, що у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов'язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача (чч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК УРСР). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім'ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

Згідно ст. 106 ЖК УРСР, повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 тривалий час, а саме із 2002 року постійно проживав із своїм батьком ОСОБА_5 однією родиною у спірній квартирі АДРЕСА_4 , вів із ним спільне господарство , іншого житла не має, то такі обставини використання позивачем приміщення вказаної квартири утворюють у сукупності підстави для визнання позивача членом сім'ї наймача - померлого 15.10.2014 року ОСОБА_5 , а відповідно, надання йому права користування квартирою.

Що стосується заперечень представника відповідача, то він в судовому засіданні не надав жодного доказу на спростування цих обставин.

Керуючись ст.ст. 10,60,212,213,215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право користування квартирою №9 по вул. Московській,79 в м.Миколаєві.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва в порядку, визначеному ст.ст. 294, 295 ЦПК України.

Суддя: Павлова Ж.П.