У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.10.2016 Справа №607/10481/16-ц

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Сливка Л.М., розглянувши позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 20 вересня 2005 року в розмірі 22484, 26 гривень.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2016 року вказану позовну заяву залишено без руху з підстав невідповідності її вимогам ст. 119 ЦПК України, оскільки позивачем не конкретизовано мотивувальну частину позовної заяви, не чітко викладені обставин на обґрунтування своїх вимог та не зазначено доказів, на підтвердження викладеного. Зокрема, не зазначено, з якого часу (календарної дати) виникла заборгованість за вказаним кредитним договором та з якої суми заборгованості проведено її розрахунок, а також не вказано чи проводилася і як саме виплата цього кредиту відповідачем, скільки і в який період ним було сплачено коштів в рахунок погашення кредитного боргу, коли було здійснено останній платіж.

Відповідно до вимог ст. 121 ЦПК України позивачу надано пятиденний термін з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

Як вбачається із поверненого рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення року 06 жовтня 2016 року позивач отримав копію ухвали судді про залишення позовної заяви без руху, що стверджується проставленим на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення штемпелем ПАТ КБ ПриватБанк із зазначенням прізвища уповноваженого ОСОБА_2

10 жовтня 2016 року представником позивача подано до суду заяву на виконання вимог зазначених в ухвалі судді Тернопільського міськрайонного суду від 23 вересня 2016 року, зокрема представником позивача надано позовну заяву викладену у новій редакції та її копію, а також долучено в двох екземплярах довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, витяг з тарифів, викладений російською мовою та розрахунок заборгованості.

Вказана позовна заява, викладена у новій редакції датована 10 жовтня 2016 року, однак не підписана представником позивача.

Крім цього, зазначені в ухвалі вимоги в повному обсязі не усунуті, зокрема, у викладеній у новій редакції позовній заяві зазначено, що відповідач має заборгованість: пеня з 01 липня 2013 року по 31 липня 2016 року; відсотки з 05 листопада 2005 року по 31 липня 2016 року; за кредитом 05 листопада 2005 року по 31 липня 2016 року. Остання проплата відбулася 22 квітня 2013 року у сумі 300 гривень.

При цьому, позивач не зазначив з якого часу (календарної дати) виникла заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором та з якої суми заборгованості проведено її розрахунок, а також не вказав скільки і в який період ним було сплачено коштів в рахунок погашення кредитного боргу. Разом із цим, у позовній заяві не зазначено яким чином нараховувалась заборгованість по процентах за користування кредитом, заборгованість за пенею та комісією, штрафи (фіксована частина та процентна складова), з якої суми заборгованості здійснювались усі ці нарахування.

Позивач покликається на те, що всі здійснені операції по кредитному договору відображені в розрахунку заборгованості, однак відповідно до положень п. 5-6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину повинні міститися саме у змісті позовної заяви.

Отже, вимоги ст. 119 ЦПК України позивачем не дотримано ні у позовній заяві, ні в позовній заяві у новій редакції поданій на виконання вимог про усунення недоліків.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що вимоги зазначені в ухвалі від 23 вересня 2016 року позивачем не виконані та недоліки позовної заяви не усунуті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 121 ЦПК України у випадку невиконання вимог ухвали про усунення недоліків заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Вимогами п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір передбачено, що сплачена сума судового збору повертається в разі повернення заяви або скарги.

Як вбачається із наявного у матеріалах позовної заяви платіжного доручення № PROM8BGQXV виданого 08 вересня 2016 року ПАТ КБ ПриватБанк за подання вказаної позовною заяви позивачем сплачено 1378 гривень судового збору.

За таких обставин суддя приходить до висновку, що позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає поверненню, а також позивачу слід повернути судовий збір в розмірі 1378 гривень.

На підставі наведеного, керуючись ст.121 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором вважати неподаною та повернути позивачу.

Зобовязати Управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області (м. Тернопіль, бульвар Т. Шевченка, 3, ) повернути Публічному акціонерному товариству Комерційний банк ПриватБанк (м. Дніпропетро, вул. Набережна Перемоги, 50, р/р 0002, МФО 305299, ) судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень, сплачений при поданні позовної заяви про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, згідно платіжного доручення № PROM8BGQXV виданого 08 вересня 2016 року ПАТ КБ ПриватБанк.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддяОСОБА_3