У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Хопти С.Ф.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

ЗакропивногоО.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», товариства з додатковою відповідальністю «Веселівський елеватор» про припинення зобов'язань за договором застави, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 7 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 29 січня 2015 року між ним та публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») укладений договір застави майнових прав - депозитний банківський вклад на суму 310 тис. доларів США. Зазначеним договором він забезпечив виконання зобов'язань товариства з додатковою відповідальністю «Веселівський елеватор» (далі - ТДВ «Веселівський елеватор») за кредитним договором від 29 січня 2015 року та додатковою угодою до нього на отримання кредитних коштів у вигляді відновлюваної кредитної лінії у сумі 3 750 тис. грн з терміном повернення 22 січня 2016 року. Після запровадження у фінансовій установі ПАТ «КБ «Надра» тимчасової адміністрації ТДВ «Веселівський елеватор» висунуто вимоги про дострокове погашення отриманих кредитних коштів у зв'язку з порушенням умов кредитного договору. Зарахування переданих у заставу майнових прав до введення тимчасової адміністрації банк не здійснив, не зважаючи на його пропозицію з цього питання. Тому вважає, що наявні підстави для визнання припиненими зобов'язань за договором застави та договором відновлюваної кредитної лінії. Таким чином, просив позов задовольнити.

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2015 року позов задоволено. Визнано припиненими зобов'язання за договором застави майнових прав від 29 січня 2015 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 Визнано припиненими зобов'язання за кредитним договором про надання відновлювальної кредитної лінії з вільним режимом кредитування від 29 січня 2015 року, укладеним між ПАТ КБ «Надра» та ТДВ «Веселівський елеватор». Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 7 квітня 2016 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. Вирішено питання про розподіл судових втрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що умовами договору застави забезпечено право банку за рахунок заставлених майнових прав задовольнити вимоги щодо повернення в повному обсязі коштів за кредитним договором, а заставодавець повідомив відповідача про згоду на таке списання, тому зобов'язання за договором застави припинились.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, виходив із того, що застава не може бути припинена раніше, ніж буде виконане основне зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, звернення стягнення на предмет застави є можливим у разі невиконання боржником зобов'язання. Оскільки позичальником не виконане основне зобов'язання, не повернутий борг за кредитним договором, законних підстав для висновку про припинення застави немає.

Колегія суддів вважає, що такі висновки є правильними, ґрунтуються на нормах матеріального права та узгоджуються з нормами процесуального права.

Установлено, що 29 січня 2015 року між ОСОБА_3 та ПАТ «КБ «Надра» укладений договір застави майнових прав - депозитний банківський вклад на суму 310 тис. доларів США, яким забезпечено виконання зобов'язань ТДВ «Веселівський елеватор» за кредитним договором від 29 січня 2015 року та додатковою угодою до нього на отримання кредитних коштів у вигляді відновлюваної кредитної лінії у сумі 3 750 тис. грн з терміном повернення 22 січня 2016 року.

Взяті на себе кредитні зобов'язання ТОВ «Веселівський елеватор» належним чином не виконує.

Відповідно до п. 6.13 договору застави майнових прав договір діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобов'язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов'язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що:

- за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку;

- кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком.

Зазначені операції у будь-якому разі заборонені за договорами, укладеними з пов'язаними з банком особами.

Відповідно до ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно із п.п. 4.3.2 п. 4.3 договору застави майнових прав у разі реалізації заставодержателем права вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором і невиконання такої вимоги позичальником в строк, встановлений кредитним договором, заставодавець відступає, а заставодержатель приймає у власність право на кошти, розміщені заставодавцем на вкладному рахунку відповідно до укладеного останнім з заставодержателем договору банківського вкладу, в розмірі забезпечених за цим договором зобов'язань.

Відповідно до претензії від 9 квітня 2015 року № 1-5-8632 ПАТ «КБ «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації звернувся до ТДВ «Веселівський елеватор» з претензією про дострокове погашення кредиту, відсотків, пені з підстав порушення позичальником умов кредитного договору.

6 липня 2015 року ОСОБА_3 направив заяву Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» про прийняття від заставодавця належного виконання зобов'язань відступленням вимоги на заставлені майнові права та прийняття у власність права на кошти, розміщені на вкладному рахунку, у розмірах, забезпечених договором застави майнових прав від 29 січня 2015 року, шляхом самостійного списання банком коштів з вкладного рахунку.

З урахуванням п.п. 4.3.2 п. 4.3 договору застави майнових прав у банка виникло право, а не обов'язок щодо прийняття у власність відступлене право на розміщені на депозитному рахунку кошти у разі невиконання позичальником своїх зобов'язань у порядку визначеному договором.

Таким чином, висновок суду апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову, є правильним.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне й обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 7 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.Ф. Хопта

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

О.В.Закропивний

С.П.Штелик