Справа № 473/2455/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"16" вересня 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Вуїва О.В.,

при секретарі Заблоцькій М.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську цивільну справу за позовом Вознесенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно виплаченої пенсії,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року Вознесенське об'єднане управління Пенсійного фонду України звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно виплаченої пенсії, вказуючи на те, що 14 січня 2002 року відповідачка була постановлена на пенсійний облік, як отримувач пенсії за віком.

З 20 жовтня 2011 року за заявою ОСОБА_2 її було переведено на пенсію в зв'язку з втратою годувальника.

Проте під час обрахунку розміру заробітної плати померлого годувальника для обчислення відповідачці пенсії спеціалістами управління було помилково застосовано показник середньої заробітної плати по народному господарству за 2010 рік (рік, що передує зверненню ОСОБА_2 замість необхідного за 2007 рік (рік, що застосовувався при призначенні пенсії (останньому перерахунку) померлому годувальнику), що призвело до переплати пенсії за період з 20 жовтня 2011 року по 30 червня 2012 року в розмірі 1 419,86 грн.

21 червня 2012 року вказана помилка була виявлена позивачем.

Водночас з 01 липня 2012 року ОСОБА_2 було відновлено виплату пенсії за віком.

Проте під час автоматизованого перерахунку пенсії з 01 березня 2013 року внаслідок програмної помилки ОСОБА_2 було призначено підвищення до пенсії за віком із розрахунку розміру заробітної плати пенсії в зв'язку з втратою годувальника, яку вона отримувала станом на 01 січня 2012 року, що призвело до переплати пенсії за період 01 березня 2013 року по 31 грудня 2014 року в розмірі 210,32 грн.

Враховуючи те, що призначення та виплата відповідачці пенсії в зв'язку з втратою годувальника та підвищення до пенсії за віком були проведені управлінням через рахункову помилку, а тому позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 1 619,29 грн. безпідставно виплаченої пенсії.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вказуючи на те, що переплата пенсії виникла за обставин, які не можна віднести до рахункової помилки, а обумовлена неналежним виконанням спеціалістами Пенсійного фонду своїх службових обов'язків, а тому вважали, що підстави для стягнення переплати пенсії відсутні. Також звертали увагу на те, що фонд, зловживаючи своїми правами, неодноразово звертався з аналогічними позовами до суду, які в подальшому суд з різних причин залишав без розгляду.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, оглянувши матеріали цивільних справ №473/1039/15-ц за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Вознесенську та Вознесенському районі до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплаченої пенсії та за №473/1070/16-ц за позовом Вознесенського об'єднаного управлінння Пенсійного фонду України до ОСОБА_2 по стягнення надміру виплаченої пенсії, суд прийшов до наступного.

Зокрема судом встановлено, що 14 січня 2002 року відповідачка була постановлена на пенсійний облік, як отримувач пенсії за віком.

З 20 жовтня 2011 року за заявою ОСОБА_2 її було переведено на пенсію в зв'язку з втратою годувальника.

Проте під час обрахунку розміру заробітної плати померлого годувальника для обчислення відповідачці пенсії спеціалістами управління було помилково застосовано показник середньої заробітної плати по народному господарству за 2010 рік (рік, що передує зверненню ОСОБА_2 замість необхідного за 2007 рік (рік, що застосовувався при призначенні пенсії (останньому перерахунку) померлому годувальнику), що призвело до переплати пенсії за період з 20 жовтня 2011 року по 30 червня 2012 року в розмірі 1 419,86 грн.

Водночас з 01 липня 2012 року ОСОБА_2 було відновлено виплату пенсії за віком.

Проте під час автоматизованого перерахунку пенсії ОСОБА_2 було призначено підвищення до пенсії за віком із розрахунку розміру заробітної плати пенсії в зв'язку з втратою годувальника, яку вона отримувала станом на 01 січня 2012 року, що призвело до переплати пенсії за період 01 березня 2013 року по 31 грудня 2014 року в розмірі 210,32 грн.

Фонд двічі звертався до суду з приводу стягнення переплаченої пенсії, проте суд з різних причин залишав позов без розгляду.

Аналізуючи вимоги та заперечення сторін, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку.

Пунктами 3, 4 «Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру та списання сум переплат, що є безнадійними до стягнення», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року №6-4 (в редакції постанови від 25 листопада 2014 №25-3) визначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

У разі припинення виплати пенсії відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.

Водночас, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 Цивільного Кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Таким чином підставою для повернення виплачених у вигляді пенсії коштів є недобросовісність набувача або рахункова помилка.

З пояснень осіб, які беруть участь в розгляді справи та наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що підставою для нарахування та виплати ОСОБА_2 пенсії (підвищення до пенсії) в надмірному розмірі є неправильне тлумачення закону, свідоме застосування працівниками Пенсійного фонду при розрахунку пенсії показників, які не підлягали застосуванню та внесення до спеціалізованої програми по розрахунку пенсії даних, які не підлягали внесенню, що не можна віднести до рахункової помилки. Рахункова помилка за своїм змістом, смисловим та логічним значенням - це математична помилка, зокрема помилка під час здійснення математичних дій, розрахунків (множення, додавання, іншого обрахунку). До рахункової помилки не можна віднести помилки в застосуванні закону, інші свідомі помилкові дії, не пов'язані з помилками під час здійснення математичних дій, розрахунків.

Разом з тим жодних доказів щодо наявності під час розрахунку програмної помилки матеріали справи не містять.

Таким чином суд вважає, що позов до задоволення не підлягає.

Що стосується питання розподілу судових витрат, то суд виходить з того, що вони згідно вимог закону підлягають стягненню з позивача. Проте, враховуючи наявність обґрунтованого клопотання про звільнення від їх сплати, яке задоволено судом частково (відстрочено сплату), виходячи з невнесення позивачем коштів у встановлений судом строк та положень п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» суд вважає можливим звільнити управління Пенсійного фонду від сплати судового збору, поклавши ці витрати на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 82, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог Вознесенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно виплаченої пенсії - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В.Вуїв