Справа № 211/6710/15-ц
Провадження № 2/211/516/16
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

13 вересня 2016 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бардін О. С.

при секретарі Мариненко Е.П.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою, вселення в квартиру,

в с т а н о в и в :

позивач 21 жовтня 2015 року звернувся до суду з позовом, вказавши, що 18.09.2009 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_4

25.01.2003 року помер батько її чоловіка ОСОБА_5, після смерті якого ОСОБА_4 та його рідній сестрі ОСОБА_6 залишився в спадок по 1/2 частки кожному квартири АДРЕСА_1 у м ОСОБА_7 Дніпропетровської області.

По домовленості ОСОБА_4 з його сестрою ОСОБА_6, остання відмовляється від свого спадку після померлого батька ОСОБА_8 на користь брата ОСОБА_4, вони сплатили з ОСОБА_4 його сестрі ОСОБА_6 вартість ? частки спадкової квартири в розмірі 35000 гривень, які вона взяла в кредит, та між ОСОБА_4 з ОСОБА_6 була укладена з цього приводу мирова угода, затверджена ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу.

Сплативши ОСОБА_6 вказані кошти, вона, позивач, фактично стала співвласником ОСОБА_4 вказаної квартири, тобто кожному з них належить ? частка квартири АДРЕСА_2, оскільки відповідно до ст. ст. 60-63 СК України придбали у спільну сумісну власність подружжя вказану квартиру. Вони з ОСОБА_4 зареєструвалися у вказаній квартирі та стали там мешкати як подружжя.

18 червня 2013 року вони з ОСОБА_4 розірвали шлюб, але вона залишилася зареєстрованою в спірній квартирі і продовжувала проживати в ній.

ОСОБА_4 без її згоди 23.12.2013 року незаконно продав їх сумісну власність подружжя - квартиру АДРЕСА_3 відповідачу ОСОБА_3 і в той день приватний нотаріус ОСОБА_9 незаконно посвідчила договір купівлі-продажу вказаної квартири, так як 22.11.2013 року був накладений арешт на квартиру ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу. Тобто на день посвідчення нотаріусом вказаного договору купівлі продажу вказана квартира була під арештом, а позивач була і є до цього часу зареєстрованою у вказаній квартирі.

Відповідач ОСОБА_3 вселилася в квартиру №32 та поміняла замки в ній, чим чинить їйперешкоди в користуванні вказаною квартирою. На сьогоднішній день вона не має змоги проживати в квартирі № 32 тому, що відповідач чинить їй перешкоди і вона не може вселитися в квартиру по місцю своєї реєстрації.

Тому позивач просить усунути їй перешкоди в користуванні житловим приміщенням - квартирою № 32 будинку № 80 по вул. О.Брозовського в м. Кривому Розі та вселити її у вказану квартиру.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 на задоволенні вимог наполягали з підстав, викладених в позові, просили задовольнити вимоги в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 суду пояснила, що вона змушена звернутися до суду, оскільки не має іншого житла для проживання.

Представник позивача ОСОБА_2 суду пояснила, що згідно договору купівлі-продажу ОСОБА_3 знала про те, що позивачка там зареєстрована та дала згоду на її проживання.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала з підстав, викладених в запереченнях, суду пояснила, що вона є власником квартири АДРЕСА_4, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.12.2013 року. Позивач вже зверталася з позовною заявою до суду про визнання членом сімї родини, про поділ майна та визнання правочину недійсним, де просила суд визнати правочин, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 23 грудня 2013 року недійсним, але згідно рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 вересня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.Позивач звернулася до апеляційного суду зі скаргою на вказане рішення суду, але ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської областівід 19 листопада 2014 року скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 вересня 2014 року залишено без змін. Тому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши позивача, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові необхідно відмовити.

У судовому засідання встановлено, що з 18 вересня 2009 р. ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 (а.с. 10 копія свідоцтва про шлюб), який рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 червня 2013 року між ними розірвано (а.с. 9 копія рішення).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.02.2008 р., на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого Четвертою Криворізькою державною нотаріальною конторою 23.09.2003 р. та ухвали Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу у справі № 2-565/2007 р. про затвердження мирової угоди, ОСОБА_4 належала квартира АДРЕСА_5 (а.с.6 копія витягу).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 23 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_10, ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_3 купила квартиру № 32 по вул. О. Брозовського в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (а.с. 8 копія договору).

Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради від 31.05.2016 р. в квартирі АДРЕСА_6 (колишня назва ОСОБА_11) в м. Кривому Розі Дніпропетровської області зареєстровані: ОСОБА_3, ОСОБА_12, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с. 52 довідка).

Згідно рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 вересня 2014 року цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання членом родини, про поділ майна, визнання правочину недійсним залишено без задоволення (а.с. 40-41).

Вказане рішення ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2014 року залишено без змін (а.с. 42-44).

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що працював разом з ОСОБА_4, ремонти робили. ОСОБА_3 замінила замки в квартирі, він сам їй міняв замки.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що з ОСОБА_1 вона знайома з 2001 р., наразі вони не спілкуються, вона не живе у своїй квартирі, так як її чоловік продав квартиру.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що працює разом з ОСОБА_1 з 2009 року. Вона винаймає собі житло, було, що й жилана роботі в депо.

Статтею 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені у ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Власником спірного житлового помешкання є відповідач ОСОБА_3, якій позивач доводиться сторонньою особою.

Згідно п. 6.2. договору купівлі-продажу спірної квартири, ОСОБА_3 як покупець повідомлена про те, що у відчужуваній квартирі зареєстровано дві особи: ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та згодна з цим. ОСОБА_4 зобов'язується знятися з реєстраційного обліку до 01.02.2014 р. Однак цим відповідачка не висловила своєї згоди на проживання чи вселення позивача, як це стверджує представник позивача.

Статтею 170 ЖК РСР передбачено збереження договору найму жилого приміщення при переході права власності на жилий будинок, в якому знаходиться здане в найом жиле приміщення, до іншої особи. Але позивач не є наймачем жилого приміщення в спірній квартирі.

Враховуючи пояснення свідків та надані суду письмові докази, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, оскільки відсутні правові підстави для вселення позивача в квартиру АДРЕСА_6 (ОСОБА_11) м. Кривого Рогу.

Позивач зверталася до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу вказаної квартири недійсним та поділ квартири як спільного сумісного майна подружжя між нею та ОСОБА_4, однак в задоволенні позову їй було відмовлено. Доказів того, що вона була примусово позбавлена права користування житлом та їй чинили перешкоди в проживанні в період, коли власником був ОСОБА_4, суду не надано.

Інших підстав для вселення позивача в квартиру нею не наведено.

Керуючись ст. ст. 64, 65 ЖК України, ст. ст. 10, 60, 88, 212 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

в позові ОСОБА_1 відмовити повністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_16