Справа № 180/234/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2016 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Нанічкіної Н.М., з секретарем Завадською А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування.

В порядку досудової підготовки справи до розгляду позивач надала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спадкове майно павільйон «Волна» з прибудовами, розташований під № 19-а по вул.Радянській в м.Марганець Дніпропетровської області.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначається, згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або у інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та позовну заяву, а також матеріали, додані до них, суд приходить до наступного.

Позивач звернулася до суду з позовною вимогою немайнового характеру про усунення ОСОБА_2 від права на спадкування за законом.

Заява про забезпечення позову містить вимогу про накладення арешту на спадкове майно павільйон «Волна» з прибудовами, розташований під № 19-а по вул.Радянській в м.Марганець Дніпропетровської області. Згідно наданої ОСОБА_1 копії заповіту, вказане майно заповідане їй ОСОБА_3 18.05.2015 року.

Отже, в позовній заяві йдеться про право відповідача на спадкування за законом, тоді як обєктом забезпечення позову є спадкове майно за заповітом.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що відповідач вживає заходів щодо заволодіння та обкрадання, завіщаного їй ОСОБА_3 павільйону «Волна». Але це не є предметом спору у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування.

Також, відповідно до п.3 постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або у інших осіб, дозволяється забезпечувати лише позови майнового характеру.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки вид забезпечення позову не відповідає позовним вимогам, заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.151-153, 293 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спадкове майно відмовити.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_4