РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/2670/16-ц

Провадження № 2/643/2881/16

15.09.2016 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Малихіна О.Р.

при секретарі - Воловод К.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкові цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк», третя особи: ОСОБА_2 і ПФ «Данат» про визнання кредитного договору припиненим,

встановив:

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати кредитний договір №2001/0408/88-07 під заставу комерційної нерухомості, договору про внесення змін та доповнень №3 від 07.03.2012 року припиненим з 14.07.2014 року за обставин виконання кредитних зобовязань у повному обсязі.

Вказує, що у 2008 році між нею і ВАТ «Сведбанк» було укладено вказаний кредитний договір під заставу нерухомості, предметом якого були грошові кошти у розміру 186000,00 гривень із змінами, внесеними згідно доповнень № 1, № 2 від 20.11.2009 року та додатковими угодами № З від 06.05.2011 року та № 4 від 04.05.2012 року. Строк дії договору становив період з 11.04.2008 року по 10.04.2018 рік. 07.03.2012 року було внесено зміну та доповнення №3 до зазначеного кредитного договору, відповідно якої грошову заборгованість було реструктуризовано, змінено умови кредитування, встановлено інший розмір грошових коштів за кредитом як 144351,35 грив.. Для забезпечення виконання кредитного договору між банком і нею та ОСОБА_2 укладено договір поруки. У травні 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» набув право вимоги за вказаним кредитним договором зі змінами.

У жовтні 2013 року, до спливу терміну договору, ПАТ «Дельта Банк» звернувся до них з позовом про стягнення заборгованості за договором кредиту у у розмірі 142 375,09 грив. і рішенням суду від 03.02.2014 року позов було задоволено і з них стягнуто вказану суму заборгованості. Але, 12.06.2014 року рішенням апеляційного суду суму боргу було зменшено до дійсного розміру 125 338,29 грив. на підставі виконання ними умов договору та сплати нами грошей своєчасно, про що банком замовчувалось.

14.07.2014 року кошти у розміру 125 338,29 грив., що відповідало повній сумі договору було сплачено у повному обсязі, чим умови кредитного договору №2001/0408/88-07 ними виконані у повному обсязі до збігу терміну дії договору. Вважає, що своє зобов'язання вона виконала у повному обсязі і дія договору за таких підстав припинена, що відповідає вимогам ст. 599 ЦК України.

Але на цей час їй стало відомо, що зазначений кредитний договір не припинено, про що їй було повідомлено банком у січні 2016 року листом. З такою позицією банку вона не згодна, оскільки маю підстави недовіряти банку, який приховує свідчення про своєчасні належні виплати, заявляє до суду невідповідні дійсному розрахунку суми до стягнення, не надає інформацію та відповіді на її заяви та листування вчасно.

Відповідач з позовом не згодний з тих підстав, що строк дії договору не стік. Наявність рішення суду про стягнення заборгованості не є підставою для припинення дії договору і зобовязань за цим договором.

Третя особа ОСОБА_2 позов підтримав з тих самих підстав.

Третя особа ПФ «Данат» про дату і час розгляду справи повідомлена повісткою, але її представник в судове засідання не зявився.

В судовому засіданні встановлене наступне.

11.04.2008 року між ОСОБА_3 та ВАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір №2001/0408/88-07 під заставу комерційної нерухомості, за яким позивачка отримала у банку кредит в сумі 186 000,00 грив.. В подальшому до вказаного договору між позивачкою і банком були укладені додаткові угоди № 1, № 2 від 20.11.2009 року, № З від 06.05.2011 року та № 4 від 04.05.2012 року.

Строк дії договору становив період з 11.04.2008 року по 10.04.2018 рік.

Але умови договору позивачка не виконувала і допустила заборгованість за кредитним договором. У звязку з цим 07.03.2012 року було внесено зміну та доповнення № 3 до зазначеного кредитного договору № 2001/0408/88-007, відповідно яких грошову заборгованість було реструктуризовано, змінено умови кредитування, встановлено інший розмір грошових коштів за кредитом в сумі 144 351,35 грив.. В той же день, 07.03.2012 року, для забезпечення виконання кредитного договору між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 і ОСОБА_2 укладено договір поруки.

25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» набув право вимоги за вказаними кредитними договорами.

Але позивачка і після реструктуризації не виконувала умови договору, у звязку з чим у жовтні 2013 році ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з цивільним позовом про стягнення з позивачки і третіх осіб заборгованості, яка станом на 16.09.2013 року складала 142 375,09 грив..

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03.02.2014 року позов був задоволений і стягнуто з відповідачів на користь банку вказану суму заборгованості.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 12.06.2014 року рішення районного суду було змінено і зменшена сума заборгованості до 125 338,39 грив.. Даним рішенням було встановлено, що дійсно станом на 16.09.2013 року заборгованість складала суму 142 375,09 грив., а тому районний суд дійшов правильного висновку про суму заборгованості. Але, на час ухвалення рішення суду 03.02.2014 року відповідачка ОСОБА_3 сплатила частку кредиту, а тому сума заборгованості склала на час винесення рішення районним судом суму 125 338,29 грив..

14.07.2014 року позивачка уплатила вказану в рішенні апеляційного суду суму заборгованості.

Підстави припинення зобовязань зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України та не передбачають припинення зобовязання у звязку з ухваленням судового рішення про задоволенні вимог кредитора.

Після звернення банку до суду з позовом про стягнення суми заборгованості кредитний договір продовжував діяти, оскільки за період з вересня 2013 року по 14.07.2014 року позивачка продовжувала користуватись кредитними коштами, і на підставі договору продовжувались за вказаний період нараховуватися відсотки за користування кредитом, що підтверджується письмом банку і не спростовується позивачкою.

У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Позивачка не надала належних доказів того, що вона повністю виконала умови кредитного договору, сплатила всі нараховані суми за користування кредитом і кредитор прийняв від неї виконання зобовязання.

З урахуванням наведеного суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Даний позов не ґрунтується на Законі України «Про захист прав споживачів» оскільки вимоги є матеріальним спором і основані на нормах ЦК України, а тому позивачка не звільнена від сплати судового збору.

Оскільки позивачка при зверненні до суду не сплатила судовий збір, а суд відмовляє їй в задоволенні позову в повному обсязі, то суд стягує з позивачки на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грив..

Керуючись ст. ст. 11, 60, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грив..

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області особами які брали участь в судовому засіданні протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду, а особами які не брали участь в судовому засіданні протягом того ж строку з дня отримання копії рішення суду.

Суддя: