АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 184/153/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2028/К/16 Гаєвой О.В.
Категорія - 27 (І) Доповідач Бондар Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

14 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар - Гладиш К.І.,

за участю: представника позивача Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Бродька Анатолія Івановича,

відповідача - ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 25.02.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № б/н відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 16000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 27,60 % за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В порушення взятих на себе зобов'язань та умов договору ОСОБА_4 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тому станом на 03.01.2016 року, утворилась заборгованість у розмірі 33019,90 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь, а також стягнути судовий збір у розмірі 1378 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2016 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.02.2010 року, яка станом на 03.01.2016 року, складає суму у розмірі 33019,90 грн., з яких: сума заборгованості по кредиту - 14726,16 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом - 15200,03 грн., заборгованість за пенею та комісією - 1045,35 грн., а також штрафи відповідно до п.8.6 умов та правил надання банківських послуг: фіксована частина - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1548,57 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Банку судовий збір у розмірі 1378 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову ПАТ КБ «Приват Банк» в задоволенні позовних вимог.

Вказує на те, що суд не дав належної правової оцінки відсутності доказів укладання договору, доказів зняття грошових коштів, витяг з банківського рахунку, докази отримання платіжної картки.

Судом не застосовано до вимог позивача сплив річного строку позовної давності, передбаченої ст.258 ЦК України до вимог про стягнення пені та процентів.

Судом не враховано положення, щодо заборони вимагати Банком повернення кредиту строк давності якого минув.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просив суд рішення суду, як законне та обґрунтоване залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_4 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25.02.2010 року, ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 16000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,50% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 6,7).

Згідно підпису у анкеті- заяві ОСОБА_4 отримав картку 25 лютого 2010 року про що свідчить його особистий підпис про її отримання ( а.с.6 на звороті).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом в заяві ( а.с. 8-13).

Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків комісії за користування кредитом та інших витрат.

Відповідач у відповідності до умов кредитного договору повинен щомісяця в строки, визначені Правилами здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітній місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитом, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітній період у разі порушення строків сплати заборгованості (а.с. 8-13,100).

Згідно розрахунку заборгованості наданого Позивачем сума заборгованості за договором б/н від 25.02.2010 року укладеного ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 станом на 03.01.2016 року становить 33019,90 грн.(а.с.4- 5).

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи заборгованість з боржника, суд першої інстанції дійшов до висновку, що між сторонами виникли договірні правовідносини, які відповідачем не виконувались належним чином, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, розмір якої відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано. боржник отримував кредитні кошти шляхом перерахування коштів на платіжну картку, користувався кредитними коштами, на його ім'я було перевипущено нову платіжну картку, останнє поповнення карткового рахунку відбулося у травні 2015 року, тому стягнув заборгованість у розмірі 33019,90 грн.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За змістом ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні його умов.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Використовуючи своє право, передбачене ст.ст. 6, 627 ЦК України, відповідач ОСОБА_4 шляхом подання та підписання заяви від 25.02.2010 року на отримання кредиту, уклав з ПАТ КБ «ПриватБанк», договір, зміст якого становлять умови кредитування з використанням кредитки Універсальна (а.с. 40), Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку.

При цьому, в поданій заяві позичальник ОСОБА_4 зазначив, що він ознайомлений та згоден з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку і вказав, що зазначені документи разом з заявою складають між ним та позивачем кредитний договір.

Отже, уклавши кредитний договір, сторони погодили його істотні умови, які визначені Умовами надання банківських послуг (далі - Умови), Правилами користування платіжною карткою (далі - Правила) та Тарифами банку, що діяли в редакції на момент підписання заяви позичальником.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Суд установивши, що позичальник не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, унаслідок чого утворилась кредитна заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь банку.

Відповідно до Умов та правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, від 18 червня 2014 року № 6-61цс14, від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

З відомостей, наданих ПАТ КБ «ПриватБанк», убачається що карта НОМЕР_1 відкрита на ім'я відповідача ОСОБА_4 та перевипущена у січні 2014 року на карту № НОМЕР_2 з терміном дії до 2017 року ( а.с.139,145,146).

Відповідач не заперечував про перевипуск картки не надав належних та допустимих доказів для спростування цих фактів.

Згідно з виписки по особистим рахункам відкритим на ім'я відповідача НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 він регулярно здійснював зняття та поповнення рахунку. Останній платіж поповнення картки НОМЕР_1 здійснено у січні 2014 року двічі на 300 грн. та 500 грн. у лютому 2014 року на суму 5000 грн.( а.с.145,151), останнє поповнення рахунку № НОМЕР_2 здійснено відповідачем 22 березня 2014 року ( а.с.149).

Крім того, відповідно відомостей за наданих представником позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» до заперечень на апеляційну скаргу у травні 2011 року кредитний ліміт збільшено до 10300 грн., у червні 2011 року до 13300грн., у липні 2011 року до 15000 грн. ( а.с.143).

Колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача на не укладання кредитного договору та не отримання коштів, оскільки за ухвалою суду першої інстанції у справі призначена судова - почеркознавча експертиза, яка не проведена у зв'язку із відмовою відповідача від її оплатити ( а.с.68,104). Отже, відповідач не спростував, що підпис в анкеті - заяві та довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» належить саме йому ( а.с.100).

Колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача в апеляційній скарзі на незастосування судом строку позовної давності в один рік, згідно ст.258 ЦК України до вимог позивача про стягнення пені, оскільки у позовних вимогах ПАТКБ «ПриватБанк» не міститься вимога про стягнення пені та судом стягнуто у розмірі 1045,14 грн. комісію, що міститься в розрахунку (а.с.4-5).

Також колегія суддів вважає безпідставним посилання відповідача про пропуск ПАТ КБ «ПриватБанк» строку позовної давності, оскільки кредитну картку було перевипущено, з терміном дії до 2017 року, останній платіж з поповнення карткового рахунку здійснено відповідачем у березні 2014 року, до суду із позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся у січні 2016 року, тобто із дотриманням загального строку позовної давності, визначеного ст.257 ЦК України три роки.

Посилання в апеляційній скарзі відповідача на заборону вимагати Банком повернення кредиту строк давності якого минув, стосується позасудового врегулювання спору, та не відноситься до вимог ПАТ КБ «ПриватБанк»,який заявлено в межах строку позовної давності.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, надав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суду вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313- 315 ЦПК України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: А.П. Барильська

В.П. Зубакова