Ухвала

іменем україни

24 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Коротуна В.М., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Брейн Сорс Інтернешнл» про стягнення заробітної плати, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Брейн Сорс Інтернешнл», яке діє через представника ОСОБА_5, на рішення Апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Брейн Сорс Інтернешнл» (ТОВ «Брейн Сорс Інтернешнл») гарантійні виплати у вигляді середньої заробітної плати за період з 01 листопада 2014 року по 31 січня 2015 року у розмірі - 52 669,02 грн та 5 тис. грн у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. В обґрунтування вказаних вимог, позивач зазначила, що її звільнення відбулось з грубим порушеним вимог ст. 184 КЗпП України, оскільки на момент прийняття її на роботу та звільнення вона була вагітною, а також мала на утриманні однорічну дитину.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ТОВ «Брейн copс Інтернешнл» гарантійні виплати у вигляді середньої заробітної плати за період з 01 листопада 2014 року по 31 січня 2015 року у розмірі 52 669,02 грн та 2 тис. грн у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ТОВ «Брейн copс Інтернешнл», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що під час прийняття на роботу та за весь період працевлаштування позивачкою не надавались відповідачу відомості про наявність на утриманні малолітніх дітей та відомості щодо стану її здоров'я.

Колегія суддів вважає, що апеляційний суд обґрунтовано не погодився з указаним висновком місцевого суду та ухвалив нове рішення про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

Судами встановлено, що наказом від 01 серпня 2014 pоку № 529-к ОСОБА_4 була прийнята на роботу до ТОВ «Брейн Сорс Інтернешнл» на посаду фахівця з промоції фармацевтичних препаратів підрозділу з обслуговування представництва «Сандоз д.д.» за строковим трудовим договором на період до 31 жовтня 2014 року.

Згідно з записом у трудовій книжці, 31 жовтня 2014 року позивача була звільнено із займаної посади на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України, у зв'язку з закінченням дії строкового трудового договору (наказ від 31 жовтня 2014 року № 725-к).

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_4 вказувала на те, що її звільнення відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, зокрема, ч. 3 ст. 184 КЗпП України, оскільки вона є мамою дитини, яка не досягла трьох років, і на час звільнення була вагітною другою дитиною.

Статтею 184 КЗпП України встановлено, що звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - ч. 6 ст. 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

При цьому для застосування ч. 3 ст. 184 КЗпП України закон передбачає наявність стану вагітності саме на час звільнення особи.

З довідки жіночої консультації № 3 Приморського району м. Одеси від 24 листопада 2014 року вбачається, що станом на 24 листопада 2014 року позивач знаходилась на 29-му тижні вагітності, що підтверджується свідоцтвом про народження сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та на час звільнення мала сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Частково задовольняючи позов, апеляційний суд правильно виходив із того, що застосування положень ст. 184 КЗпП України не ставиться в залежність від своєчасного повідомлення працівницею власника або уповноваженого ним органу про вагітність.

Враховуючи, що звільнення позивача відбулось з порушенням вимог ч. 3 ст. 184 КЗпП та у подальшому вона не була працевлаштована на тому ж самому або іншому підприємстві, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що відповідач зобов'язаний виплатити середню заробітну плату за три місяці з дня закінчення строкового договору.

З урахуванням вказаного колегія суддів дійшла висновку, що апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, у результаті чого ухвалив законне і обґрунтоване рішення про часткове задоволення позову.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Отже підстав для скасування оскаржуваного рішення апеляційного суду немає, а тому його необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Брейн Сорс Інтернешнл», яке діє через представника ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана В.М. Коротун В.А. Нагорняк