Справа № 203/4531/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Карпенка С.Ф.

при секретарі - Ркоян Ю.А.

за участю: представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро справу за поданням заступник начальника Кіровського ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України,

В С Т А Н О В И В:

28 вересня 2016 року заступник начальника Кіровського ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з поданням про обмеження виїзду ОСОБА_2 за межі України до повного виконання останнім виконавчого листа у справі № 412/1733/2012 виданого 19.08.2013 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Креді ОСОБА_4» заборгованість у розмірі 1 979 729 грн. 81 коп. Однак, як стверджує державний виконавець, боржник ухиляються від виконання вказаного зобовязання. Дана обставина, а також відповідне клопотання стягувача, зумовили звернення до суду із даним поданням. (а.с. 1-3)

Представник заявника у судовому засідання подання підтримав, наполягав на його задоволенні.

Боржник у судове засідання не зявився про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Встановлено, що на виконанні у відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 412/1733/2012 виданого 19.08.2013 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Креді ОСОБА_4» заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 979 729 грн. 81 коп.., що підтверджується копією виконавчого листа та копією постанови про відкриття виконавчого провадження, наявним в матеріалах справи. (а.с. 4-6)

Також з доданого листа Державної прикордонної служби України Головного центру обробки спеціальної інформації встановлено, що з 18.07.2011 року по 17.07.2016 року ОСОБА_2 постійно вилітав за межі кордонів України (а.с.7).

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем було складено акт про ухилення боржника від виконання своїх зобовязань у якому зазначено, що боржником вимоги виконавчого документа в наданий законом строк для добровільного виконання не виконано (а.с. 8).

При розгляді подання суд виходить з того, що заявником не надано доказів , що боржник має намір виїхати за межі України, а такий захід, як заборона тимчасового виїзду за межі України, є крайнім, він може застосовуватись лише в разі, коли виконавцем використані всі можливості до виконання рішення суду.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Конституції України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути обєктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоровя чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними і цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Положеннями ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадку якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню даного факту.

Під час звернення до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України та при відкритті провадження у справі доцільно зобовязувати державного виконавця, субєкта звернення, здійснити та подати до суду опис документів виконавчого провадження, що передбачено листом ВСУ від 01.02.2013 року.

Згідно ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч.3 п. 18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З розяснень викладених в листі Верховного Суду України «Про судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» від 01.02.2013 року (надалі Лист ВСУ від 01.02.2013 року) в розділі «Форма і зміст подання ДВС» зазначено, що подання повинно містити підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобовязань шляхом подання копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження, а також інших документів виконавчого провадження, які, на думку державного виконавця, підтверджують ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, відомості про характер та розмір невиконаних зобовязань боржником. Окрім цього, державний виконавець повинен повідомити боржника про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду.

Відповідно до листа ВСУ від 01.02.2013 року в розділі «Ухилення боржника від виконання зобовязань» розяснено, що значення словосполучення «ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, означає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків. Особа, яка має невиконанні зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Суд при розгляді подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виходив з того, що державним виконавцем в поданні не було наведено фактів з посиланням на докази шляхом їх долучення до матеріалів справи, які б підтверджували ухилення боржника від виконання покладених на нього зобовязань на підставі виконавчого листа у справі № 412/1733/2012 виданого 19.08.2013 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Креді ОСОБА_4» заборгованість у розмірі 1 979 729 грн. 81 коп., а отже державним виконавцем не було вжито своєчасно та в повному обсязі попередніх заходів примусового характеру в підтвердження факту ухилення боржника від виконання покладених на нього обовязків для обґрунтування доцільності тимчасового обмеження боржника в праві виїзду за кордон та встановлення повноти вчинених виконавчих дій в рамках виконавчого провадження.

Крім того заявником в порушення норм передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» не додано жодних документів які б підтверджували надіслання боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження та інших передбачених законодавством документів.

Оцінюючи всі докази досліджені у судовому засіданні, у їх сукупності, та приймаючи до уваги, що державним виконавцем не надано достатніх доказів необхідності застосування обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон України та того, що заступником начальника Кіровського ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_3 не вжито ряд заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі примусового виконання виконавчого провадження відносно ОСОБА_2, а відтак суд дійшов висновку про недоцільність застосування обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон України, тому вважає необхідним відмовити у задоволенні подання за недоведеністю, а саме ухилення боржника від виконання зобовязань.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, ст. 377-1 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про державну прикордонну службу», Законом України «Про порядок виїзду і вїзду в Україну громадян України», суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання заступника начальника Кіровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ ОСОБА_3 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України, - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено у Апеляційний суд Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Карпенко С.Ф.