Справа № 331/228/16-ц
Провадження 2 /331/394/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді: Жуковій О.Є

при секретарі: Пакуло В.С.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя справу за позовом ОСОБА_1 до Міського комунального підприємства «Основаніє» , третя особа територіальна громада в особі Запорізької міської ради про зобов»язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач (згідно штампу на конверті ) 13.01.2016 року звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просив зобов»язати МКП «Основаніє» переоформити на ОСОБА_1 особовий рахунок № 135723354 квартири АДРЕСА_1єднання України в м. Запоріжжя; зобов»язати відповідача укласти з ОСОБА_1 договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій квартири АДРЕСА_2єднання України в м. Запоріжжя.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 24.11.2012 року він придбав через аукціон квартиру АДРЕСА_2єднання в м. Запоріжжі. За вказаною квартирою обліковується заборгованість, яка виникла до набуття ним права вланості на квартиру . З метою переоформлення на себе особового рахунку та здійснення перерахунку за надані комунальні послуги, позивач 18.03.2015 року направив на адресу відповідача лист , однак отримав відмову, Вважає, що діями відповідача порушено його права та унеможливлює виконання обов»язків, визначених в ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», через що вимушений звернутися до суду за захистом порушеного права.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнала, з тих підстав, що особовий рахунок відкривається на квартиру , а відповідно до вимог Закону України «Про Бухгалтерсьбкий облік та фінансову звітність в Україні» ведення особового рахунку є прерогативою підприємства. Крім того, вказала, що позивач до МКП «Основаніє» особисто з метою укладання договору не звертався, правовстановлюючи документи на квартиру не надавав.

Представник третьої особи, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з"явився, в зв"язку з чим на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва від 24.11.2012 року, ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2єднання в м. Запоріжжі (а.с.5).

З листа МКП «Основаніє» від 31.03.2015 року вбачається, що 18.03.2015 року на адресу підприємства від ОСОБА_1 надійшло письмове звернення щодо переоформлення особового рахнку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Возз»єднанняАДРЕСА_3.

З зазначеної відповіді вбачається, що позивачу було рекомендовано оплати заборгованість за житлово-комунальні послуги, особисто звернутися до ЦОА для укладання договору та переоформлення особового рахунку з усіма правовстановлюючима документами (а.с.3).

Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами існують правовідносини з приводу надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Разом з тим ст. 4 зазначеного Закону передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627, ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору , ЦК України разом з тим визначив , що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Водночас ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статті 20, 21 цього Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Постановою КМУ від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» , затверджено типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій .

Відповідно до ст. 648 ЦК України зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов'язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту, тобто типовому договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого Постановою КМУ від 20 травня 2009 року № .

Відповідно до ст. 649 ЦК України розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом.

За своєю правовою суттю зазначений договір є договором приєднання, оскільки відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Враховуючи викладене, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача, але лише за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору.

В свою чергу, за положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобов'язання особи до укладення відповідних договорів та визнання правочину таким, що відповідає договору, укладеному на умовах, передбачених нормативним актом обов`язкової дії).

Разом з тим , виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов'язків (ст. ст. 3, 6, 12 - 15, 20 ЦК України, ст. ст. 3 - 5 ЦПК України) можна дійти висновку про те, що таке право підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року № 6-110цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Крім того, щодо переоформлення особового рахнку, суд зазначає, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належить до компетенції його власника

Враховуючи викладене, ту обставину, що позивач до МКП «Основаніє» особисто з метою укладання договору не звертався, примірник договору для укладання не надавав , у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з обранням позивачем неналежного способу захисту своїх прав.

Керуючись ст. 10,11, 209, 212,214,215, 217, 218 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міського комунального підприємства «Основаніє» , третя особа територіальна громада в особі Запорізької міської ради про зобов»язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

01.03.2016