Провадження № 4-с/344/32/16
У Х В А Л А

12 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Бабій О.М.

секретаря Орнат Л.І.,

за участі представника заявника ОСОБА_1, головного державного виконавця Рибак М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду скаргу ОСОБА_2, заінтересована особа державна виконавча служба Івано-Франківського міського управління юстиції про визнання незаконними дій головного державного виконавця державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_3 по винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 12 жовтня 2015 року, визнання незаконним дій начальника відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_4 по затвердженні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 12 жовтня 2015 року, зобовязання головного державного виконавця Рибак М.М. та начальника відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_4 скасувати неправомірну постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 12 жовтня 2015 року та повернути виконавчий лист № 344/7813/2013 від 22.07.2015 року на повторне предявлення та відкрити виконавчого провадження по справі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в суд з наведеною скаргою, посилаючись на те, що постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 12.10.2015 року повернуто виконавчий лист виданий Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області стягувачеві. ОСОБА_2 діяв у виконавчому провадженні від імені свого представника ОСОБА_5 13 жовтня 2015 року ОСОБА_2 надав державному виконавцю Рибак М.М. копію нотаріальної завіреної заяви про відкликання довіреності ОСОБА_5, однак державний виконавець Рибак М.М. не повідомила йому про наявність постанови про повернення виконавчому документу стягувачеві 12.10.2015 року. У звязку з такими діями державного виконавця Гринишин В.М. не отримав кошти, які повинен був отримати згідно ухвали суду від 25.07.2014 року.

Представник заявника в судовому засіданні вимоги скарги підтримав з мотивів наведених в ній, також додатково пояснив, що державним виконавцем Рибак М.М. не надано доказів того, що нею було розяснено наслідки повернення виконавчого документу стягувачеві за його заявою.

Зацікавлена особа головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги заперечила, оскільки вважає свої дії та дії начальника правомірними. Нею було розяснено наслідки повернення виконавчого документу стягувачеві за його заявою. ОСОБА_5 мала довіреність на представництво інтересів ОСОБА_2, діяла від його імені, про те, що доручення відкликано ОСОБА_2 головному державному виконавцю стало відомо 13.10.2015 року, тобто вже після того як було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві. Постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві відповідає вимогам діючого законодавства. Просила в задоволенні скарги відмовити також з підстав, які викладені в письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представника заявника, головного державного виконавця Рибак М.М., дослідивши письмові матеріали скарги, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 124 ОСОБА_6 України, судові рішення ухвалюються іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. ОСОБА_6 України є нормами прямої дії.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

19 листопада 2014 року ОСОБА_2 надав ОСОБА_5 довіреність на представництво його інтересів в усіх державних органах з правом подавати усіх необхідні заяви в судові та інші компетентні органи державної влади.

29 липня 2015 року представник ОСОБА_2 по довіреності ОСОБА_5 звернулась до ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції із заявою про прийняття до виконання виконавчого документу.

31 липня 2015 року відкрито виконавче провадження та копія постанови надіслана ОСОБА_2

21 серпня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

09 жовтня 2016 року представником ОСОБА_2 по довіреності ОСОБА_5 начальнику ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції подано заяву про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

12 жовтня 2015 року головним державним виконавцем Рибак М.М. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві. Копію постанови в цей же день було вручено ОСОБА_5, яка діяла від імені ОСОБА_2

13 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до начальника ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції із заявою про анулювання доручення ОСОБА_5 та долучив копію нотаріально завіреної заяви від 13.10.2015 року про відкликання довіреності.

Вказані дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_3 та дії начальнику по затвердженню вказаної постанови відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 3 ст. 249 ЦК України, права та обов'язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилася.

Роз'яснити права чи обовязки сторін виконавчого провадження, а також правові наслідки повернення виконавчого документа ОСОБА_2, було неможливим, оскільки останній вперше особисто з'явився до ВДВС Івано-Франківського МУЮ 13.10.2015 року, вищезазначені виконавчі провадження були завершені.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний діяти у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_6 та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія; своєчасно, тобто протягом розумного строку

Згідно ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону.

Що ж до вмотивування скаржником неправомірності постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві - органи державної виконавчої служби від 02.04.2012 року керуються Інструкцією з організації виконання рішень затвердженої Наказом МЮУ № 512/5 від 02.04.2012 року. Інструкція про проведення ВИКОНАВЧИХ дій втратила чинність.

У відповідності до Інструкції з організації виконання рішень затвердженої Наказом МЮУ № 512/5 від 02.04.2012, а саме п. 1.5.1 постанова як окремий документ містить такі обов'язкові реквізити:

а) вступну частину із зазначенням назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу ДВС, прізвище та ініціали державного виконавця, який виніс постанову; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа;

б) мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких державний виконавець прийняв відповідне рішення, і посилання на закон чи інший нормативно-правовий акт;

в) резолютивну частину із зазначенням: прийнятого рішення державного виконавця; строку і порядку оскарження постанови;

г) до постанов можуть вноситись також інші відомості;

ґ) постанова складається і підписується державним виконавцем у необхідній кількості примірників (копій), затверджуються начальником відділу або, його заступником та скріплюються печаткою;

д) у разі якщо постанова державного виконавця є виконавчим документом, вона повинна відповідати вимогам до виконавчого документа.

Виходячи із вищевказаного постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві відповідає вимогам ст.ст. 47, 50 ЗУ «Про виконавче провадження» та п.1.5.1 - Інструкції з організації виконання рішень.

Оскільки постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві винесена правомірно, то немає підстав для задоволення інших вимоги скарги.

Відповідно до статті 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на викладене, та з урахуванням положення ст. 60 ЦПК України про обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що в задоволенні скарги ОСОБА_2 слід відмовити.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 124 ОСОБА_6 України, ст. ст. 1, 6, 8, 11, 30, 47 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 60, 210, 383-387 ЦПК України, керуючись ст. ст. 209-210, 386, 387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_2, заінтересована особа державна виконавча служба Івано-Франківського міського управління юстиції про визнання незаконними дій головного державного виконавця державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_3 по винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 12 жовтня 2015 року, визнання незаконним дій начальника відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_4 по затвердженні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 12 жовтня 2015 року, зобовязання головного державного виконавця Рибак М.М. та начальника відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_4 скасувати неправомірну постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 12 жовтня 2015 року та повернути виконавчий лист № 344/7813/2013 від 22.07.2015 року на повторне предявлення та відкрити виконавчого провадження по справі відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Івано-Франківський міський суд протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.М. Бабій