Справа № 500/2022/15-ц
Провадження № 2/500/47/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2016 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.,

при секретарі Петровій В.В.,

за участю сторін: представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_3 цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 міської ради Одеської області, ОСОБА_8, ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, діючи в інтересах та від імені ОСОБА_7, звернулась до суду з позовом, який уточнила та яким просила визнати за нею як спадкоємицею за законом першої черги право власності на квартиру, розташовану за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Дзержинського, б. 54, кв. 9, що належала померлому 26.12.2009 року ОСОБА_9 та померлій 28.02.2011 року ОСОБА_10, мотивуючи тим, що державним нотаріусом ОСОБА_3 державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із тим, що протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця ОСОБА_10 не було подано заяву про прийняття спадщини. Крім цього, як зазначено в позові, з моменту смерті ОСОБА_10 і до осені 2012 року ОСОБА_7 через свого представника ОСОБА_11 здійснювала щомісячну оплату комунальних послуг спадкової квартири, тобто своїми діями ОСОБА_7 фактично прийняла спадщину. Разом з тим, до вирішення питання про прийняття спадщини ОСОБА_7, заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.05.2012 року за ОСОБА_8 було визнано право власності на спадкову квартиру, розташовану за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул.Дзержинського, б. 54, кв. 9 в рахунок боргу ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та 09.10.2012 року ОСОБА_8 продала зазначену спадкову квартиру.

В судовому засіданні представники позивача уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити та визнати за ОСОБА_7 право на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_10, а саме на квартиру, розташовану за адресою: м.Ізмаїл, вул.Дзержинського, б. 54, кв. 9.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 позовні вимоги не визнала та заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.02.2012 року задоволений позов ОСОБА_11, діючого в інтересах ОСОБА_7 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини та судом встановлений додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини строком на два місяці. В передбачений судом строк ОСОБА_7 не подала заяву про прийняття спадщину і таким чином не прийняла спадщину. Внаслідок цього ОСОБА_11 знов звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_7 про встановлення повторного додаткового строку для прийняття спадщини. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.08.2012 року було відмовлено в задоволенні позову щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18.12.2012 року зазначене рішення залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 17.07.2013 року рішення Ізмаїльського міськрайонного суду та ухвала апеляційного суду Одеської області залишені без змін. Згодом ОСОБА_7 були подані заяви про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами рішень Ізмаїльського міськрайонного суду від 01.02.2012 р. та 13.08.2012 року проте, в задоволенні зазначених заяв було відмовлено. За таких обставин ОСОБА_7 спадщину після смерті своїх батьків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не прийняла. Крім цього, згідно договору купівліпродажу квартири, розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул.Дзержинського, б. 54, кв. 9, від 09.10.2012 року ОСОБА_8 продала, а ОСОБА_12 купив зазначену квартиру. Жодних заборон та обмежень для реалізації вказаної квартири не було, що було перевірено нотаріусом і в період укладення договору власником квартири була ОСОБА_8 За таких обставин ОСОБА_12 на даний час є добросовісним набувачем квартири АДРЕСА_1 та підстав для визнання права власності за позивачем ОСОБА_7 немає.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання повторно не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте конверти із судовими повістками повернулись на адресу суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання», про причини неявки суду не повідомила заяв, про відкладення слухання справи або слухання справи за її відсутності на адресу суду не направляла.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За змістом ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до вимог ст. ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва на нерухоме майно від 10.07.1997 року за №516, виданого комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічно інвентаризації» ОСОБА_9 та ОСОБА_10 належала квартира, розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Дзержинського, б. 54, кв. 9.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 210198 від 26.12.2009 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту ОСОБА_3 міськрайонного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_13 помер 26 грудня 2009 року.

Відповідно до ст. ст. 1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті ОСОБА_9 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина квартири, розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Дзержинського, б. 54, кв. 9.

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя спадкодавець заповіту не залишав.

Згідно ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємицями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_9 є:

- дружина ОСОБА_10, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії ЯР № 648954 від 28.05.1950 року, виданого Одеським відділом РАЦСу;

- донька ОСОБА_7, що підтверджено свідоцтвом про народження серії ЯИ № 470415 від 11.02.1956 року, виданого ОСОБА_3 відділом РАЦСу та свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ФЛ від 09.03.1996 року, згідно якого ОСОБА_14 змінила прізвище на «Ташлицьку».

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як було встановлено судом, ОСОБА_10 на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_9, що підтверджено будинковою книгою на спадкову квартиру, тобто вважається, що прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

В свою чергу ОСОБА_7, будучи спадкоємицею за законом першої черги, разом із спадкодавцем не проживала та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, тобто вважається такою, що не прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_9 відповідно до вимог ст.ст. 1268, 1269 ЦК України.

В свою чергу, згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 255440 від 01.03.2011 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту ОСОБА_3 міськрайонного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_10 померла 28.02.2011 року.

Після смерті ОСОБА_10 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить квартира, розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Дзержинського, б. 54, кв. 9.

За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 28464852 від 25.10.2011 року, згідно якого ОСОБА_10 заповіту не залишала.

Спадкоємицею за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_10 є її донька ОСОБА_7, що підтверджено свідоцтвом про народження серії ЯИ № 470415 від 11.02.1956 року, виданого ОСОБА_3 відділом РАЦСу та свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ФЛ від 09.03.1996 року, згідно якого ОСОБА_14 змінила прізвище на «Ташлицьку».

Письмовою відповіддю від 25.10.2011 року за № 2321/01-16, наданою державним нотаріусом ОСОБА_3 державної нотаріальної контори Одеської області, ОСОБА_7 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із тим, що позивачу необхідно було протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця ОСОБА_10 подати заяву про прийняття спадщини, а заява своєчасно не була подана.

Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

У відповідності до ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.02.2012 року позивачу ОСОБА_7 визначено додатковий термін строком два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_10, померлої 28.02.2011 року.

Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.05.2012 року було задоволено позов ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання права власності та за ОСОБА_8 визнано право власності на квартиру, розташовану за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Дзержинського, б. 54, кв.9. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.10.2013 року заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.05.2012 року за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання права власності було скасовано та справу призначено до розгляду та ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.11.2013 року позов ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання права власності залишено без розгляду.

Але згідно договору купівлі продажу квартири від 09.10.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_15 за № 4361, ОСОБА_16, діючи від імені та в інтересах ОСОБА_8, продав, а ОСОБА_5 купив квартиру, розташовану за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Дзержинського, б. 54, кв.9.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.08.2012 року у задоволенні позову ОСОБА_11, який діє в інтересах ОСОБА_7 до ОСОБА_3 міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18.12.2012 року зазначене рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.08.2012 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 17.07.2013 року вказані рішення Ізмаїльського міськрайонного суду та ухвала апеляційного суду Одеської області залишені без змін.

Крім цього, ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.11.2014 року у задоволенні заяви ОСОБА_7 про перегляд рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01 лютого 2012 року за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 міської ради, ОСОБА_3 державної нотаріальної контори про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для прийняття спадщини у звязку із нововиявленими обставинами відмовлено.

Також, ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.08.2015 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_7 - ОСОБА_11 про перегляд у звязку із нововиявленими обставинами рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.08.2012 року по справі № 1510/5103/12 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено, оскільки факт прийняття ОСОБА_7 спадщини шляхом подачі 19.08.2011 року заяви про прийняття спадщини після померлої 28.02.2011 року ОСОБА_10 фактично не є нововиявленим.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до вимог частини третьої статті 1272 ЦК. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину.

В свою чергу п.2 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року передбачено, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК України, та набути право на спадщину відповідно до ч.5 ст. 1268, статей 1296-1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_7 просить визнати за нею як за спадкоємицею за законом першої черги право власності на квартиру, розташовану за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Дзержинського, б. 54, кв. 9, що належала померлому 26.12.2009 року ОСОБА_9 та померлій 28.02.2011 року ОСОБА_10, проте нею не доведено, яким чином вона прийняла спадщину відповідно до вимог ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, враховуючи наявну письмову відмову державного нотаріуса ОСОБА_3 державної нотаріальної контори від 25.10.2011 року за № 2321/01-16 про відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із тим, що протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця ОСОБА_10 не було подано заяву про прийняття спадщини.

Більш того, позивач звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно, проте строк для прийняття спадщини нею був пропущений, а рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.08.2012 року в задоволенні позову ОСОБА_11, який діє в інтересах ОСОБА_7 до ОСОБА_3 міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини було відмовлено, а вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_3 міської ради Одеської області, ОСОБА_8, ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Приймаючи до уваги, що відмовлено у задоволенні позову, відповідно судом відмовляється позивачу у стягненні судових витрат з відповідачів.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57 - 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_3 міської ради Одеської області, ОСОБА_8, ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_17