Справа № 236/3276/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Саржевської І.В.

за участю секретаря Білоус Д.А.

розглянувши заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, суд,

ВСТАНОВИВ:

02.11.2015року ОСОБА_1 Володимировичзвернувся до Краснолиманського міського суду Донецької області в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про розірвання договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки з розстрочкою платежу (а.с.3-5).

06.11.2015року суддею Краснолиманського міського суду відкрито провадження по цивільній справі (а.с. 27).

18.01.2015року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно та стягнення грошових коштів (а.с.40-41).

23.12.2016року ухвалою суду вищезазначена зустрічна заява об*єднана в одне провадження з первісним позовом.

15.02.2016року до суду надійшла заява ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про зміну предмета позову. Одночасно із вказаною заявою подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Заявапро забезпечення позову обгрунтована тим, що «...на теперішній час представник позивачів вважає, що відповідачі мають можливість, для уникнути від сплати боргу, продати належне їм рухоме та нерухоме майно».

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суддя приходить до наступного висновку.

Статтею151 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів забезпечення позову. Згідно із ч.2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч.3 ст. 151 ЦПК України). Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст. 152 ЦПК України).

Відповідно до правових позицій, висловлених у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову; суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК , і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали (п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Відповідно до вимог ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатись як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ст.60 ЦПК України); обставини, що мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заявником не надано доказів, які б підтверджували намагання відповідачів реалізувати нерухоме або рухоме майно з метою ухилитись від подальшого виконання рішення суду, не надано відомостей стосовно ринкової вартості майна, на яке пропонується накласти арешт задля забезпечення позову, що позбавляє можливості визначити співмірність запропонованих заходів забезпечення позову із розміром позовних вимог.

Крім того, спірне нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, та приватизовану земельну ділянку на якій розташований будинок, за адресою: с. Старий Караван, м. Красний Лиман, вул. Слов*янська, 5, відповідно до спірного договору купівлі-продажу з розстрочкою платежу, відповідачі реалізувати не мають можливості.

За таких обставин суд не вбачає підстав для забезпечення позову позивачів до відповідачів шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 151,152,153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд Донецької області. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -