Справа № 375/1110/15-ц Головуючий у І інстанції Подрєзова Г. О.
Провадження № 22-ц/780/1319/16 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 46 11.02.2016
УХВАЛА

Іменем України

11 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Антоненко В.І., Лащенка В.Д.

при секретарі: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовував тим, що відповідно до витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.06.2015 року йому належить земельна ділянка, яка знаходиться в АДРЕСА_1, площею 0,0523 га кадастровий номер НОМЕР_1 від 06.02.2014р. та земельна ділянка площею 0,14га кадастровий номер НОМЕР_2 від 06.02.2014р. На вказаних земельних ділянках знаходиться житловий будинок, що належить відповідачці по справі. Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 12.08.2011р. за ОСОБА_3 визнане право власності на земельну ділянку площею 0,07га з площі 0,192 га, належної ОСОБА_2 по АДРЕСА_1, згідно з варіантом 1 висновку судової будівельно - технічної експертизи від 18.07.2011р., але у ОСОБА_3 відсутні документи, що посвідчують право власності на земельну ділянку за вказаною адресою, також нею використовується недійсний кадастровий номер. Посилаючись на те, що рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 12.08.2011р. вступило в законну силу 21.10.2011р., виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання - протягом року, якщо інше не передбачено законом, а ОСОБА_3 пропущено строки пред'явлення до виконання вищезазначеного рішення суду, а тому продовження використання земельної ділянки відповідачкою по справі та членами її сім'ї, що призводить до виникнення суперечок, а також вчинення протиправних дій на належних позивачу земельних ділянках, суперечить закону та порушує права позивача. У зв'язку з цим просив суд усунути перешкоди власнику по користуванню земельними ділянками, що належать йому на праві власності та зобов'язати ОСОБА_3 не чинити дій пов'язаних з посяганням на земельну ділянку в тому числі : прохід та знаходження на земельній ділянці, знищення будь-яких будівель та багаторічних насаджень на земельній ділянці площею 0,0523га на адресою АДРЕСА_1 та на земельній ділянці площею 0,14га за адресою АДРЕСА_1.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2015 року в задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким зобов'язати ОСОБА_3 не чинити дій пов'язаних з посяганням на земельну ділянку, прохід та знаходження на земельній ділянці, знищення будь-яких будівель та багаторічних насаджень на земельній ділянці площею 0,0523га та зобов'язати ОСОБА_3 не чинити дій пов'язаних з посяганням на земельну ділянку, прохід та знаходження на земельній ділянці, знищення будь-яких будівель та багаторічних насаджень на земельній ділянці площею 0,14 га що знаходяться за адресою АДРЕСА_1, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не звернув увагу, що на момент звернення до суду, відповідачка так і не набула права власності на земельну ділянку. Крім того зазначив, що оскільки відповідач протягом 4 років не здійснила державну реєстрацію земельної ділянки, вона тим самим втратила таке право на підставі положень ЗУ «Про виконавче провадження».

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про усунення перешкод власнику земельної ділянки з боку відповідачки ОСОБА_3, оскільки право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,007га, яка виділена із площі 0,192га, належної ОСОБА_2, підтверджується рішенням Рокитнянсько районного суду Київської області від 12.09.2011року, яке вступило в законну силу 21.10.2011р., що в свою чергу є одночасною підставою для припинення права власності у ОСОБА_4.

Відмовляючи в частині позовних вимог щодо усунення перешкод власнику по користуванню своїм майном, оскільки відповідачка вчинила протиправні дії щодо руйнування воріт, які встановлені на в'їзді до його земельної ділянки по АДРЕСА_1, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що відсутній позов саме власника вказаних воріт, яким являється донька позивача.

Крім того, суд не вбачав підстав для задоволення позовних вимог щодо усунення перешкод власнику по користуванню своїм майном в частині заборони знищення багаторічних насаджень, розташованих на земельних ділянках площею 0,0523 га та площею 0,14га, оскільки суду не надано жодного доказу знищення будь яких зелених насаджень на земельній ділянці, яка належить саме позивачу ОСОБА_2, ( після виділення ОСОБА_3 частини земельної ділянки в натурі площею 0,07га).

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах , що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном .

Судом встановлено, що за позивачем ОСОБА_2 реєстраційною службою Рокитнянського районного управління юстиції Київської області 25.06.2015 року зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку за адресою Київська область Рокитнянський район, АДРЕСА_1 площею 0,0523га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1, дата державної реєстрації земельної ділянки у відділі Держземагенства у Рокитнянському районі Київської області 06.02.2014р., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.07.2015р.індексний номер 40548401

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.07.2015р .індексний номер 40549741 за ОСОБА_2 реєстраційною службою Рокитнянського районного управління юстиції Київської області 25.06.2015року зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку за адресою Київська область Рокитнянський район, АДРЕСА_1 площею 0,14га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Встановлено з матеріалів справи, що підставою реєстрації прав власності ОСОБА_2 на земельні ділянки є державний акт на право приватної власності на землю, НОМЕР_3, виданий 04.01.2002р. Рокитянською селищною радою народних депутатів та державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_3 виданий 04.01.2002р. Рокитнянською селищною радою народних депутатів.

Встановлено, що рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 12.09.2011року (справа №2-1/11) за ОСОБА_3 визнано право власності та виділено в натурі земельну ділянку площею 0,07га із площі 0,192га, належної ОСОБА_2, розташованої в АДРЕСА_1 відповідно до варіанту №1 висновку експерта 1436/11-15 судової будівельно - технічної експертизи від 18.07.2011року ( з урахуванням площі під будівлями).

Відповідно до ухвали Апеляційного суду Київської області від 21.10.2011року вказане рішення Рокитнянського районного суду Київської області залишено без змін та набрало законної сили.

Встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_1 з господарськими та побутовими спорудами : сараєм, погребом цегляним «Б», погребом «Г», сараєм цегляним «В», убиральнею «Д», колодязь «І», огорожа, вимощення -« 1,2,5,6» - належить дочці позивача ОСОБА_5 на підставі договору дарування житлового будинку від 28.11.2009р. посвідченого державним нотаріусом Рокитнянської районної державної нотаріальної контори зареєстрованим № 5188, та договору дарування земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 28.11.2009р. № 5190.

Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 господарських будівель і споруд, що належать ОСОБА_5 зазначено ворота - металеві в цегляних стовпах,1969року побудови.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про усунення перешкод власнику земельної ділянки з боку відповідачки ОСОБА_3, оскільки право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,007га, яка виділена із площі 0,192га, належної ОСОБА_2, підтверджується рішенням Рокитнянсько районного суду Київської області від 12.09.2011року, яке вступило в законну силу 21.10.2011р., що в свою чергу є одночасною підставою для припинення права власності у ОСОБА_4

Відмовляючи в частині позовних вимог щодо усунення перешкод власнику по користуванню своїм майном, оскільки відповідачка вчинила протиправні дії щодо руйнування воріт, які встановлені на в'їзді до його земельної ділянки по АДРЕСА_1, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що відсутній позов власника вказаних воріт, яким являється донька позивача.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо усунення перешкод власнику по користуванню своїм майном в частині зобов'язання не чинити перешкоди власнику в тому числі заборони знищення багаторічних насаджень, розташованих на земельних ділянках площею 0,0523 га та площею 0,14га, оскільки суду не надано жодного доказу знищення будь яких зелених насаджень на земельній ділянці, яка належить саме позивачу ОСОБА_2, ( після виділення ОСОБА_3 частини земельної ділянки в натурі площею 0,07га).

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не звернув увагу, що на момент звернення до суду, відповідачка так і не набула права власності на земельну ділянку, не заслуговують на увагу, оскільки наявне рішення суду, яке вступило в законну силу, яким ОСОБА_3 передано у власність частину земельної ділянки позивача.

Чинною редакцією ст. 120 ЗК України передбачено, що з 1 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

За змістом ст.ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації. Документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку є державний акт про право власності на земельну ділянку. З 02.05.2009 під час переходу права власності на землю за цивільно-правовою угодою до іншої особи, документом, який посвідчує таке право є цивільно-правова угода, а не державний акт.

Відповідно до ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач протягом 4 років не здійснила державну реєстрацію земельної ділянки, тим самим втратила таке право на підставі положень ЗУ «Про виконавче провадження», не заслуговують на увагу оскільки дане рішення не носить зобов'язального характеру, а тому не є обов'язковим для пред'явлення до виконавчої служби.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції викладених в рішенні не спростовують.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: