Справа №461/6006/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2016 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

при секретарі Кахнич С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Львівської області, Регіонального сервісного центру МВС у Тернопільській області, Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області про звільнення майна з-під арешту,

встановив:

позивач звернувся в суд з позовом до Прокуратури Львівської області, Регіонального сервісного центру МВС у Тернопільській області, Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області, в якому просить звільнити з-під арешту та зняти заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) на транспортний засіб марки Volkswagen модель Т4, кузов №WV1ZZZ70Z2H року випуску, що належить на праві власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, накладеного постановою старшого слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_2 від 23.05.2011 року у кримінальній справі №181-0311 та зобовязати Регіональний сервісний центр МВС у Тернопільській області скасувати накладене обмеження на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) на вказаний транспортний засіб.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що транспортний засіб «Volkswagen Т4» д.н.з. НОМЕР_1 був придбаний ним у 2010 році. Недавно він вирішив продати вказаний транспортний засіб та перереєструвати такий на іншу особу. Тоді зясувалося, що постановою старшого слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_2 від 23.05.2011 року заборонено проведення реєстраційних операцій з згаданим транспортним засобом, в рамках розслідування кримінальної справи №181-0311. По кримінальній справі позивач не є ні свідком, ні підозрюваним, ні обвинувачуваним. Право власності на згаданий автомобіль набуто позивачем у встановленому Законом порядку, а відтак немає підстав для накладення заборони на проведення реєстраційних операцій з даним автомобілем.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, дала пояснення аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві. Просить позов задоволити.

Представник відповідача прокуратури Львівської області в судовому засіданні позов заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях. Просить відмовити в задоволенні позову.

Представники Регіонального сервісного центру МВС у Тернопільській області, Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області в судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Суд ухвалив слухати справу у відсутності представників відповідачів, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, зясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст.15,16 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Volkswagen Т4», кузов №WV1ZZZ70Z2H100021, 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САА 461317 /а.с.12/.

В ході розслідування кримінальної справи № 181-0311 порушеної відносно начальника Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області за фактом зловживання службовим становищем за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.364 КК України, постановою старшого слідчого прокуратури Львівської області ОСОБА_2 від 23.05.2011р. накладено заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація) щодо автомобіля марки ««Volkswagen Т4», кузов №WV1ZZZ70Z2H100021, 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

В подальшому СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001674.

Автомобіль марки ««Volkswagen Т4», кузов №WV1ZZZ70Z2H100021, 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 не є та не визнавався речовим доказом у вищевказаному кримінальному провадженні, а ОСОБА_1 не є підозрюваним, обвинуваченим чи цивільними позивачем в даному кримінальному провадженні /а.с.11/.

Відтак, на даний час не має будь-яких законних підстав для обмеження у здійсненні права власності позивача своїм майном, тобто автомобілем «Volkswagen Т4», кузов №WV1ZZZ70Z2H100021, 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, а отже накладення заборони на належний позивачу транспортний засіб є протиправним та порушує його право власності охоронюване законом.

Нормою статті 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності на вищевказаний автомобіль набуто позивачем у спосіб визначений законом. Правовий режим власності, відповідно до ст. 92 Конституції України, визначається виключно законами України.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону.

Норами ч.ч.1.2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

Обмеження у здійсненні прав конкретного власника полягає у звуженні того обсягу прав яким загальна норма закону наділяє усіх власників. Це не є загальна норма, а виняткова ситуація, яка може бути наслідком неправомірної поведінки власника.

В даному випадку в діях позивача не встановлено неправомірної поведінки при купівлі автомобіля, майно придбано у законний спосіб, сплачено відповідний податок за проведення перереєстрації вищевказаного транспортного засобу, тобто автомобіль марки ««Volkswagen Т4», кузов №WV1ZZZ70Z2H100021, 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, позивачем у власність набуто правомірно.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 ЦПК України, при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобовязаний врахувати висновки Верховного Суду України, викладенні у рішеннях прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Приписами ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України встановлено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом ( судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Так, згідно установленої судової практики Верховного Суду України, висловленої в постанові від 15 травня 2013 року, прийнятій за наслідками розгляду справи № 6-26 цс-13, предметом якої був спір за позовом власника про звільнення майна з під арешту, накладеного в процесі кримінального провадження, при розгляді якої Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого, «право власності особи, яка не є учасником кримінального провадження, має захищатися шляхом звільнення цього майна з-під арешту, тобто законодавство про захист права власті поширюється на ці відносини».

Таким чином, з огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки порушене право позивача підлягає судовому захисту, наявні законні підстави для усунення перешкод у здійсненні позивачем права власності та звільнення належного йому на праві власності автомобіля марки «««Volkswagen Т4», кузов №WV1ZZZ70Z2H100021, 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 з-під арешту, оскільки він не є та не був підозрюваним або обвинувачуваним у кримінальній справі №181-0311, по якій органом досудового слідства було накладено вказане вище обтяження, не є підозрюваним чи обвинуваченим в кримінальному провадженні №0001674, а тому наявність вказаного вище арешту та заборони на проведення реєстраційних операцій щодо належного йому (позивачу) на праві власності автомобіля, обмежує право власності позивача та підлягає захисту та відновленню.

Керуючись ст.ст.3-11,60,212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задоволити.

Звільнити з-під арешту та зняти заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) на транспортний засіб марки Volkswagen модель Т4, кузов №WV1ZZZ70Z2H року випуску, що належить на праві власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, накладеного постановою старшого слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_2 від 23.05.2011 року у кримінальній справі №181-0311.

Зобовязати Регіональний сервісний центр МВС у Тернопільській області скасувати накладене обмеження на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) на транспортний засіб марки Volkswagen модель Т4, кузов №WV1ZZZ70Z2H року випуску, що належить на праві власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, накладене постановою старшого слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_2 від 23.05.2011 року у кримінальній справі №181-0311.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів після його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Стрельбицький В.В.