РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/358/16-ц
Провадження № 2-о/327/13/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2016 року смт.Розівка

Розівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кущ Т.М.,

при секретарі судового засідання Вьюкіній Г.В.,

за участю:

заявника ОСОБА_1,

свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Розівського районного суду Запорізької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи Розівська державна нотаріальна контора Запорізької області (далі нотаріальна контора), ОСОБА_4, ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И В :

28 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заявник ОСОБА_1 вказав, що він зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, проте постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2 без реєстрації, де доглядав за своєю матірю ОСОБА_6, яка померла 03 січня 2016 року. Після смерті останньої відкрилась спадщина, зокрема, житловий будинок із присадибною ділянкою, що розташовані за адресою: Запорізька область, Розівський район, с.Вишнювате, вул.Комарова, буд.56, та земельна ділянка площею 7,71 гектара (далі га), що розташована на території Вишнюватської сільської ради Розівського району Запорізької області (далі - Вишнюватська сільрада) та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На даний час ОСОБА_1 має право на успадкування майна, що належить померлій. Інших спадкоємців за заповітом та за законом не має, оскільки його рідні брат ОСОБА_4 та сестра ОСОБА_5 від прийняття спадщини відмовилися, однак заявник не може реалізувати таке право та оформити спадщину в нотаріальній конторі через відсутність документу, який би підтверджував постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За таких обставин ОСОБА_1 просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт його постійного проживання з ОСОБА_6 на час відкриття спадщини після смерті останньої.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги по тих підставах, які були ним викладені в заяві, надавши відповідні пояснення, заяву прохав задовольнити.

Заінтересовані особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 та представник заінтересованої особи нотаріальної контори про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином (а.с.46,47,48), в судове засідання не зявились, проте у відповідних письмових заявах, поданих до суду, прохали слухати справу без їх участі. Заінтересовані особи не заперечували проти задоволення заяви ОСОБА_1, погодившись із наведеними у заяві доводами (а.с.39,51,56).

Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158, ст.169 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності заінтересованих осіб ОСОБА_4, ОСОБА_7 та представника заінтересованої особи нотаріальної контори.

Суд, вислухавши пояснення заявника, зясувавши позицію заінтересованих осіб, викладену в письмових заявах, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у них докази та надавши їм оцінку, вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 статті 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

ОСОБА_1 народився 01 березня 1963 року в с. Урицьке Розівського району Запорізької області. Батьками заявника є ОСОБА_8 та ОСОБА_6 (а.с.4,8-11).

Як встановлено в судовому засіданні з пояснень заявника та з матеріалів справи, 03 січня 2016 року в с.Вишнювате Розівського району Запорізької області, у віці 89 років померла мати заявника ОСОБА_6, про що 05 січня 2016 року складено відповідний актовий запис за №03. Вказані відомості підтверджуються свідоцтвом про її смерть серії I-ЖС № 341365 (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок та присадибну земельну ділянку, що розташовані за адресою: Запорізька область, Розівський район, с..Вишнювате, вул.. Комарова, буд.56, та земельної ділянки площею 7,71 га, що розташована на території Вишнюватської сільради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.6-7,32-33,35-36).

В судовому засіданні з пояснень заявника ОСОБА_1 встановлено, що він є зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Проте, на протязі декількох останніх років заявник постійно проживав без реєстрації разом зі своєю матірю до дня її смерті за адресою: Запорізька область, Розівський район, с.Вишнювате, вул.Комарова, буд.56, оскільки його мати дуже хворіла та потребувала стороннього догляду. Вказане також підтверджується відповідними довідками (а.с.2-3,14,15,34).

Допитані в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_1, який є сином померлої ОСОБА_6, дійсно постійно проживав зі своєю матірю на протязі останніх декількох років до часу її смерті, тобто до 03 січня 2016 року, оскільки ОСОБА_6 хворіла та потребувала сторонньої допомоги. Інші особи разом зі спадкодавцем на день її смерті не проживали.

Відповідно до чч.1,2 ст.1220 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

За правилами ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Порядок та строки прийняття спадщини спадкоємцями передбачені положеннями глави 87 ЦК України, зокрема, стст.1268-1270 ЦК України.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, заявник ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом та спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6, померлої 03 січня 2016 року, як її рідний син. Інший діти спадкодавця син ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_9 не виявили бажання прийняти спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6, та подали заяви про відмову від прийняття спадщини, які надійшли до нотаріальної контори після спливу шестимісячного терміну (а.с.12,16,17,40-42,51-54,56-57).

Положеннями частини 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України та ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до заповіту, посвідченого 17 серпня 2006 року секретарем виконавчого комітету Вишнюватської сільради та зареєстрованого в реєстрі за №184, ОСОБА_6 заповіла, зокрема, ОСОБА_1 майновий пай та 2/3 частини відповідної земельної ділянки (а.с.12,42).

Заявник ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_6 після спливу шестимісячного терміну.

Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру та листа завідувача нотаріальної контори встановлено, що після померлої 03 січня 2016 року ОСОБА_6 нотаріальною конторою 19 вересня 2016 року заведена спадкова справа №100/2016 за номером у спадковому реєстрі 59516060 за заявою спадкоємця за заповітом ОСОБА_1. Інші спадкоємці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до нотаріальної контори з заявами про відмову від прийняття спадщини, заяви надійшли поштою після спливу шестимісячного строку. Інші особи з заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися випадків усунення спадкоємців від права на спадкування не встановлено (а.с.40-41).

Разом з тим, постановою державного нотаріуса від 30 вересня 2016 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно. При цьому, державним нотаріусом розяснено ОСОБА_1 про необхідність звернутися із заявою до суду у зв'язку із пропуском шестимісячного строку звернення до нотаріальної контори для прийняття спадщини та у зв'язку з тим, що він не був зареєстрованим зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.18).

Суд, приймаючи до уваги досліджені у справі докази, які дають підстави стверджувати, що ОСОБА_1 постійно проживав у будинку разом зі спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття спадщини, вважає заявника таким, що прийняв спадщину у відповідності до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, а тому у ОСОБА_1 не має підстав для звернення до суду із позовом про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини або на подачу заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, у відповідності до вимог ст.1272 ЦК України, яка застосовується до правовідносин щодо осіб, які спадщину не прийняли.

Крім того, судом враховано, що вищевказаний факт не може бути встановлений в іншому порядку, крім судового.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1.

Враховуючи викладене, керуючись, стст.1220,1258,1261,1268-1270,1272 ЦК України, стст. 209,212-215,234,256 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, - задовольнити.

Визнати встановленим факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, разом із ОСОБА_6, яка померла 03 січня 2016 року в с.Вишнювате Розівського району Запорізької області, на час відкриття спадщини в будинку №56 по вул. Комарова с.Вишнювате Розівського району Запорізької області.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції Розівський районний суд Запорізької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.М. Кущ