04 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючий суддя: Качан В.Я.
Судді: Шебуєва В.А., Желепа О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу позивача ПАТ «Державний ощадний банк України» на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 19 грудня 2015 року про розстрочення виконання рішення суду у справі за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит, -
У жовтні 2009 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10.02.2011 позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в сумі 935 883,54 грн. Вирішено питання судових витрат.

У грудні 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про відстрочку виконання та зміну способу і порядку виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10.02.2011.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.12.2014 задоволено заяву ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про відстрочку виконання та зміну способу і порядку виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10.02.2011. Розстрочено ОСОБА_1 і ОСОБА_2 виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10.02.2011 на шість місяців з моменту набрання цим рішенням законної сили. Змінено спосіб і порядок виконання вказаного рішення шляхом встановлення фіксованого щомісячного утримання в рахунок погашення заборгованості з ОСОБА_1 стягнути 2000,00 грн., з яких 1600,00 грн. - погашення основної заборгованості, 400,00 грн. - погашення виконавчого збору; з ОСОБА_2 стягнути 1000,00 грн., з яких 700,00 грн. - погашення основної заборгованості, 300,00 грн. - погашення виконавчого збору.

Справа 752/21090/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8914/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Фролов М.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
Не погодившись з ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.12.2014, ПАТ «Державний ощадний банк України» подав апеляційну скаргу на вказану ухвалу.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.02.2015 апеляційну скаргу було залишено без руху у зв'язку із несплатою апелянтом судового збору та надано строк для усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02.03.2015 апеляційну скаргу визнано неподаною та повернуто апелянту у зв'язку із не усуненням недоліків.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.02.2016 ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 02.03.2015 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Так, в апеляційній скарзі ПАТ «Державний ощадний банк України» просить суд скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 19.12.2014 та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про відстрочку виконання та зміну способу і порядку виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10.02.2011.

В обґрунтування своїх вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» посилається на те, що зазначені заявниками обставини не можуть бути підставою для відстрочки виконання рішення суду та встановлення фіксованої суми сплати заборгованості.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10.02.2011 стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в сумі 935 883,54 грн.

Із постанови старшого державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві ШиянО.В. вбачається, що з січня 2014 року з ОСОБА_1 проводиться щомісячне утримання в розмірі 20% із заробітної плати до стягнення заборгованості та 20% - до стягнення виконавчого збору.

Із постанови старшого державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Шиян О.В. вбачається, що із квітня 2014 року з ОСОБА_2 проводиться щомісячне утримання у розмірі 20% з пенсії, зокрема, 14% в рахунок погашення боргу та 6% в рахунок погашення виконавчого збору.

Вирішуючи питання про задоволення заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відстрочку виконання та зміну способу і порядку виконання судового рішення, суд першої інстанції виходив із матеріального стану боржників, наявність на утриманні інших осіб, наявність зобов'язань за кредитними договорами та бажання боржників добровільно виконати рішення суду.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Таким чином, відстрочка чи розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об'єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім'ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Відповідно до положень ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Так, вказані заявниками обставини про те, що на утриманні знаходиться малолітня дитина ОСОБА_1 та батько ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не можуть вважатися обставинами, які мають особливий характер та ускладнюють або виключають виконання рішення суду, оскільки довідка ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві щодо заборгованості по сплаті аліментів на дитину не є належним доказом у зв'язку із тим, що рішення суду про стягнення аліментів не надано. Що стосується доводів про перебування на утриманні заявників батька ОСОБА_7, то слід зазначити, що останній є інвалідом другої групи та отримує відповідну пенсію.

Крім того, в заяві зазначено обставини про те, що ОСОБА_1 має кредитні зобов'язання перед ПАТ «ВТБ Банк», у зв'язку із чим щомісячно сплачує заборгованість у розмірі 3800,00 грн. Однак, такі обставини не мають особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду, оскільки кредитні зобов'язання ОСОБА_1 перед банком виникли 12.06.2012, тобто після ухвалення рішення Голосіївським районним судом м. Києва від 10.02.2011в даних правовідносинах. Таким чином, укладаючи кредитний договір з ПАТ «ВТБ Банк» ОСОБА_1 знала та усвідомлювала про наявність заборгованості перед ПАТ «Державний ощадний банк України».

Враховуючи викладене та обставини справи, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення заяви про відстрочку виконання та зміну способу і порядку виконання рішення суду, оскільки в даному випадку заявниками не доведено належними доказами особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім'ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

За таких обставин, ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 19 грудня 2015 року підлягає скасуванню, у зв'язку із недоведеністю обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу позивача ПАТ «Державний ощадний банк України» задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 19 грудня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу наступного змісту.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відстрочку виконання та зміну способу і порядку виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10.02.2011 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: