Провадження № 2/127/259/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі продажу автомобіля недійсним, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі продажу автомобіля недійсним. Позов мотивовано тим, що 23.10.2001 року позивач та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.12.2013 року шлюб між ними був розірваний. В судовому засіданні при розгляді справи про розірвання шлюбу встановлено, що шлюбні відносини між ними фактично припинені у жовтні 2013 року. Під час шлюбу за спільні кошти позивачем та ОСОБА_2 було придбано майно, що є спільною сумісною власністю, в тому числі і автомобіль марки Mercedes Benz , модель Віто -111 ЦДІ, білого кольору, кузов WDF7223, номерний знак НОМЕР_1, 2007 року випуску. Даний транспортний засіб на імя ОСОБА_2 було зареєстровано в органах ДАІ 30.04.2013 року. На даний час в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю жінки з чоловіком без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна подружжя. При розгляді даної справи судом встановлено, що ОСОБА_2 без згоди позивача здійснив відчуження спірного транспортного засобу на імя ОСОБА_3 25.09.2013 року. Протягом всього часу спільного проживання з ОСОБА_2 позивач навіть не здогадувалась, що останній здійснив відчуження автомобіля, оскільки він постійно на ньому їздив, неодноразово позивач та їх діти разом з ним їхали автомобілем. Автомобіль постійно стояв біля квартири, або на автостоянці. Жодної думки, що автомобіль уже не належить на праві власності ОСОБА_2 позивач навіть не мала і не здогадувалась. При наданні пояснень при розгляді вказаної цивільної справи, ОСОБА_2 пояснив суду, що ним спірний автомобіль було продано ОСОБА_3 згідно довідки рахунку на суму 95000грн. разом із оформленням. Зазначив, що позивачем була надана згода на таке відчуження, однак це не відповідає дійсності. Просить визнати договір купівлі продажу (який було оформлено у виді довідки рахунку) автомобіля марки: Mercedes Benz, модель Віто -111 ЦДІ, білого кольору, кузов WDF7223, номерний знак НОМЕР_1, 2007 року випуску, який було укладено між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Застосувати реституцію повернувши ОСОБА_2 ОСОБА_3 грошові кошти, які отримано в рахунок продажу автомобіля в сумі 95000грн., а ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 вказаний автомобіль. Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судові витрати на користь позивача.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали за обставин викладених в ньому. Просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні позов не визнали, заперечували щодо його задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин.

Враховуючи думку учасників судового процесу, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, що не зявився в судове засідання.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.10.2001року, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.12.2013 року розірвано (а.с.6).

Згідно реєстрації журналу реєстраційних операції автомобіль марки Mercedes Benz, модель Віто -111 ЦДІ, білого кольору, кузов WDF7223, номерний знак НОМЕР_1, 2007 року випуску 30.04.2013рок зареєстрований за ОСОБА_2, 25.09.2013року даний автомобіль було знято з реєстрації та зареєстровано за ОСОБА_3, 29.05.2014 року даний автомобіль було знято з реєстрації та зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с.54).

Відповідно до довідки рахунку №373033 від 25.09.2013 року автомобіль марки Mercedes Benz, модель Віто -111 ЦДІ, білого кольору, кузов WDF7223, номерний знак НОМЕР_1, 2007 року випуску вартістю 150 000грн. продано ОСОБА_3 (а.с.55).

Статтею 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України передбачають право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість і добросовісність, яких повинна дотримуватись особа при здійсненні своїх прав із тим, щоб не порушувати права інших осіб (ст. ст. 12, 13 ЦК України).

Частиною 1 статті 12, ч. 1 ст. 13 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд у межах, наданих їй договором або актом цивільного законодавства.

Разом з тим, згідно зі ст. 20 ЦК України кожна особа здійснює захист своїх прав на власний розсуд.

Диспозицією ст. 11 ЦК України визначені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків серед яких, зокрема, є договори, інші правочини та заподіяння шкоди.

У відповідності зі ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З зазначеного слідує, що обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності, а суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб.

Стаття 11 ЦПК України вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Крім того, згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Вирішуючи вимогу позивачки про визнання недійсним договору купівлі-продажу (який оформлено у виді довідки рахунку) укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності спірного договору є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 ст. 203 ЦК України, а саме зміст правочину не може суперечити вказаному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

При цьому відчуження транспортного засобу може бути приведено одним із таких способів: відчуження за цивільно правовими договорами через нотаріуса; продаж через довідку рахунок.

Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» регламентовано, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Крім того законодавством передбачено відповідний порядок реєстрації транспортних засобів.

Пунктом 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998 року, який регламентує державну реєстрацію транспортних засобі, визначено, що довідка - рахунок є документом, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Укладення договору купівлі - продажу автомобіля не передбачає обов'язкового його нотаріального посвідчення та не передбачає письмової згоди подружжя, а тому відсутність такої згоди не може буди підставою для скасування угоди.

Однак, для відчуження транспортного засобу не потребується письмово викладена та нотаріально посвідчена згода іншого співвласника транспортного засобу, адже самого договору купівлі продажу автомобіля не було укладено, транспортний засіб був відчужений на підставі довідки рахунку, а позивач в свою чергу не просить визнати саме довідку рахунок недійсним.

Отже, оскільки предметом оспорювання є обставини укладення договору купівлі продажу, суд приходить до висновку, що договору купівлі продажу транспортного засобу укладено не було, а сама по собі довідка рахунок без відповідних позовних вимог не може бути визнана договором відчуження транспортного засобу, тому на її укладення не потребується згода дружини відповідно до ст. 65 СК України.

Крім того, як вбачається з довідки рахунку №373033 автомобіль був відчужений 25.09.2013року, а шлюб між сторонами розірваний 02.12.2013 року, тобто спірний автомобіль було реалізовано під час перебування позивача та ОСОБА_2 в шлюбі, а позивачем та її представник не надає доказів того, що реалізація спірного автомобіля відбулась не в інтересах сімї.

Частиною 2 ст. 369 ЦК України визначено, що у разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», реституція як спосіб захисту цивільного права (частина 1 статті 216 ЦК України) застосовується лише у разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним.

Отже, аналіз вищенаведеного та наявних у справі доказів, не дає суду підстави вбачати ознаки недійсності оспорюваного договору та порушень чинного законодавства при його укладенні. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля є недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи вимогу ОСОБА_1 про застосування реституції суд зазначає, що вони також не підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними від вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу статей 58,59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст. 212 ЦПК).

Враховуючи викладене, аналізуючи докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати залишити за позивачем.

На підставі викладеного згідно ст. ст. 202, 204, 215, 216, 369, 655 ЦК України, ст. 65 СК України, Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212- 215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі продажу автомобіля недійсним відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: