РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Якуша Н.В.

при секретарі Недосєкіна В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 2, який діє в інтересах держави в особі: Харківської міської ради, КЗОЗ «Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив суд стягнути з відповідача на користь держави в особі Харківської міської ради заподіяні збитки у розмірі 1038,93 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що Харківською місцевою прокуратурою №2 у липні 2016 року було проведено вивчення стану відшкодування збитків, спричинених кримінальними правопорушеннями, за вчинення яких відповідних осіб притягнуто до кримінальної відповідальності. Так, було встановлено, що ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23.03.2016 року у справі №640/4379/16-к відносно ОСОБА_2 в порядку п.7 ч.1 ст. 284 КПК було закрито кримінальне провадження у звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення. У мотивувальній частині ухвали суду була встановлена провина ОСОБА_2 у вчинені кримінального правопорушення за ч.2 ст. 125 КК України та описані обставини, вчинення ним кримінального правопорушення, описані тілесні ушкодження, отримані потерпілим ОСОБА_3 через протиправні дії ОСОБА_2 Відповідно до розрахунків КЗОЗ «Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім.. роф. ОСОБА_1» від 25.07.2016, фактичні витрати на лікування потерпілого ОСОБА_3 склали 1038,93 грн. Вказані витрати відповідач не відшкодував, а тому просили суд стягнути заподіяні збитки в судовому порядку.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримала позов в повному обсязі, просила суд його задовольнити.

Представники Харківської міської ради, КЗОЗ «Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. ОСОБА_1» в судове засідання не зявились, належним чином були повідомлені про місце і час розгляду справи. Через канцелярію суду від представника Харківської міської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, просили прийняти рішення суду згідно чинного законодавства України, позов підтримали.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти обставин, які визначені у позові не заперечував, посилався на відсутність у нього коштів для оплати вимог, які до нього предявлені.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обовязок держави забезпечувати: захист прав усіх субєктів права власності і господарювання (ст. 13), споживачів (ст. 42), захист прав і свобод людини і громадянина судом, Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, відповідними міжнародними судовими установами чи міжнародними організаціями (ст. 55).

У ст. 15 ЦК України безпосередньо не визначаються органи, які здійснюють захист цивільних прав.

Так, крім органів, зазначених у ст. 55 Конституції України, відповідно до окремих актів законодавства України здійснюють захист цивільних прав та інтересів або сприяють їх захисту, зокрема, органи прокуратури.

У ч. 2 ст. 2 ЦК України передбачено, що одним із учасників цивільних правовідносин є держава, яка згідно зі ст. ст. 167, 170 цього Кодексу набуває і здійснює цивільні права та обовязки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Згідно з ч. 2 ст. 3 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Одним із таких органів є прокуратура, на яку п. 2 ст. 121 Конституції України покладено представництво інтересів держави у випадках, визначених законом.

Статтею 45 ЦПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві.

У разі прийняття судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Судом достовірно встановлено, що відповідно до копії ухвали Київського районного суду м. Харкова від 23.03.2016 року кримінальне провадження №0003803 за обвинуваченням ОСОБА_2 в скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України було закрито.

Крім цього, в ухвалі суду було визначено, що в результаті протиправних дій ОСОБА_2 потерпілому ОСОБА_3 згідно висновку судово-медичної експертизи №4291-ая/15 від 09.10.2015 року були спричинені тілесні ушкодження: колото-різані рани грудної клітини зліва; колото-різані рани пояс нічної області, різані рани верхньої та середньої третин лівої голені, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоровя потерпілого (а.с.8-9).

Вказані обставини були визнані відповідачем у судовому засіданні.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається з розрахунку фактичних витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_3 від 25.07.2016 року ОСОБА_3 дійсно знаходився на лікуванні у відділенні полі травми з 01.08.2015 року по 04.08.2015 року - 3 ліжко днів. Витрати на лікування потерпілого ОСОБА_3 склали 1038,93 грн.(а.с.11).

Вирішуючи по суті вимоги позивача, судом аналізується наступне.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат"№11 від 07.07.1995 року (з подальшими змінами та доповненнями) (далі Постанова), питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року (далі Порядок).

Зокрема, передбачено що, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від кримінального правопорушення на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні.

Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Згідно вищезазначеного Порядку, в разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом закладу охорони здоров'я, або прокурора.

Згідно ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Тобто, виходячи з положень даної статті особа, яка вчинила злочин, крім загального обов'язку відшкодувати шкоду потерпілому від цього злочину, зобов'язана відшкодувати закладу охорони здоров'я витрати на лікування потерпілого. При цьому дана стаття має застосовуватися не тільки коли особа вчиняє злочин проти життя та здоров'я особи, але і у випадку вчинення особою будь-якого іншого злочину, що кваліфікується за іншими статтями Кримінального кодексу України, якщо вчинення такого злочину потягло за собою необхідність лікування потерпілих у закладах охорони здоров'я.

Враховуючи вищевикладене, а також враховуючи те, що ОСОБА_2 не відшкодовано лікувальному закладу витрати на лікування потерпілого, зазначене є підставою для стягнення вказаних сум у судовому порядку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 2, який діє в інтересах держави в особі: Харківської міської ради, КЗОЗ «Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1 на користь держави в особі Харківської міської ради на р/р 0002, МФО 851011, код 37999649, код призначення платежу 240603, Управління державного казначейства у м. Харкові ГУ ДКСУ в Харківській області, заподіяні збитки у сумі 1038,93 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1 судовий збір на користь держави у розмірі 551 грн. 20 коп. на наступний рахунок: отримувач коштів: Управління державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова Харківської області, код отримувача: 37999675, банк отримувача: ГУДКСУ в Харківській обл., МФО: 851011, рахунок отримувача:0004, код класифікації доходів бюджету: 22030001, у призначенні платежу платником повинно бути вказано: слова "судовий збір", Київський районний суд м. Харкова код ЄДРПОУ суду: 37999675.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н.В. Якуша