РІШЕННЯ

Іменем України

25 лютого 2016 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі: головуючого -судді Пустовіт З.П.

при секретарі Гоноболіній О.І.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилалася на те, що вона з 01 вересня 2012 року навчається в Державному навчальному закладі «Бердянський центр професійно-технічної освіти» за професією «кухар-кондитер», у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Її батько, відповідач у справі, матеріальної допомоги на її утримання не надає, тому вона змушена поставити питання про стягнення з нього аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання . Наскільки їй відомо, відповідач ніде не працює та не зареєстрований як такий, що шукає роботу. Але він живе за рахунок того, що займається індивідуальною трудовою діяльністю, а саме: виготовляє столярні вироби: вікна, двері, меблі на замовлення. Він має столярну майстерню із станками та обладнанням. Крім того, відповідач є власником 1,3 частини земельних ділянок для сільськогосподарського виробництва в розмірі більше 9 гектарів землі, з яких отримує постійний дохід. Аліменти нікому не платить, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться. Тому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення 23 років.

У судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 підтримала позов із зазначених у ньому підстав, доповіла по його суті та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, надіслав заяву від 18.02.2016 року, в якій просив розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши представника позивача, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи з свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З наданих позивачем доказів вбачається, що вона наразі навчається на 4 курсі в Державному навчальному закладі «Бердянський центр професійно-технічної освіти» з професії кухар-кондитер, на денній формі навчання, на неповному державному забезпеченні, термін закінчення навчання 30.06.2016 року.

Згідно довідки про доходи №909 від 29.10.2015 року позивач отримує стипендію в розмірі 311 грн.

Позивач вважає, що відповідач в змозі надавати їй матеріальну допомогу, яку вона потребує, посилаючись на те, що він займається індивідуальною трудовою діяльністю з виготовлення столярних виробів на замовлення та отримує дохід у вигляді орендної плати, не зазначаючи при цьому рівень доходів свого батька.

Відповідно до ст. ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Тобто однією із умов стягнення аліментів на повнолітню дитину є можливість надавати матеріальну допомогу.

У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За змістом ст. 199 СК України обов'язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, покладено на обох батьків.

Згідно з вимогами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, як то: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідач у попередньому судовому засіданні надав суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких просив відмовити у задоволенні позову з посиланням на те, що аналогічний спір вже розглядався Приморським районним судом Запорізької області за позовом матері позивача та його колишньої дружини ОСОБА_4, яким позов був задоволений частково. Проте рішенням апеляційного суду Запорізької області у задоволенні позову було відмовлено. При цьому колегія суддів зробила висновок, що він не здатний надавати матеріальну допомогу, оскільки не працює, на його утриманні знаходяться ще двоє неповнолітніх дітей, відомостей про отримання ним інших доходів позивачем не надано, а сума орендної плати за один рік в розмірі 4000 грн. є недостатньою для висновку про його здатність сплачувати аліменти на період навчання. У повторному позові, з яким звернулася вже сама повнолітня дочка, підстави позову не змінилися та не надано жодного нового доказу в порівнянні з першим позовом, в якому було відмовлено.

Так, дійсно, рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 11 червня 2015 року з відповідача на користь ОСОБА_4 стягнуті аліменти на утримання дочки, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 30% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для особи відповідного віку, щомісячно, до закінчення нею навчання в ДНЗ «Бердянський цент професійно-технічної освіти», але не більше ніж до досягнення 23-річного віку.

Проте рішенням апеляційного суду Запорізької області від 30 вересня 2015 року вказане рішення першої інстанції було скасовано та постановлено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено через те, що колегія суддів зробила висновок, що дохід від орендної плати в розмірі 4000 грн. на рік є недостатнім для висновку про здатність відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, оскільки він не працює та утримує ще двох неповнолітніх дітей. Інших джерел доходів не підтверджено жодним доказом.

Незважаючи на це, вже сама повнолітня дочка, через півтора місяці після ухвалення апеляційним судом рішення про відмову в позові її матері про стягнення аліментів на період її навчання, не посилаючись на жодні інші обставини та додаткові джерела доходів свого батька, звертається вже до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області фактично з таким же позовом.

Судом досліджені нові докази, долучені відповідачем до свої заперечень, а саме відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів ОСОБА_3 з період з 01.01.2015 року по 30.09.2015 року, з яких видно, що відповідачем у третьому кварталі 2015 року отримано дохід від надання майна в оренду в розмірі 5832 грн.

З довідок СФГ Панченко судом встановлено, що у 2014 році відповідачу було нараховано орендну плату за оренду земельної ділянки площею 5,8892 га - 4647 грн. та за оренду земельної ділянки площею 0,3524 га - ще 50 грн.

Тобто, судом встановлено, що щомісячний дохід відповідача у 2015 році склав всього 486 грн. (5832 : 12) на його сім'ю, в якій виховуються та утримуються ще двоє неповнолітніх дітей відповідача, що підтверджуються копіями свідоцтв про їх народження та дані обставини вже були встановлені попередніми рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій.

Посилання позивача на отримання її батьком додаткових доходів від індивідуальної трудової діяльності, пов'язаної із виготовленням столярних виробів, також не були підтверджені жодними доказами.

За таких обставин у суду немає підстав для ухвалення рішення про задоволення позову, тому позивачу слід так само відмовити в позові.

Керуючись ст.ст.3, 10,11,57-61, 62, 64, 212-212 ЦПК України, ч.1 ст.199 СК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяЗ. П. Пустовіт