Провадження № 2/161/3938/16
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого-судді Олексюка А.В.,

при секретарі Педич Ю.С.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Мушит О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління освіти Луцької міської ради про зобов`язання нарахувати та виплатити заробітну плату, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до Управління освіти Луцької міської ради про зобов`язання нарахувати та виплатити заробітну плату за час проходження строкової військової служби. Позов обґрунтував тим, що з 01.09.2014 року його було прийнято на посаду вчителя фізичної культури КЗ «Луцький навчально-виховний комплекс № 9 Луцької міської ради» за строковим трудовим договором з повним тижневим навантаженням.

Вказує, 18.05.2015 року був призваний на строкову військову службу до Збройних Сил України.

Проте, позивачу не нараховувалась і не виплачувалась відповідачем заробітна плата в період проходження ним строкової військової служби (з 18.05.2015 року по травень місяць 2016 року).

Просить суд, з врахування уточнених позовних вимог, зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому заробітну плату за період проходження ним строкової військової служби у Збройних Силах України, а саме: з 18.05.2015 року по 05.05.2016 року.

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав. Просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив вказавши на безпідставність заявлених вимог. Просив суд відмовити в задоволенні позову, з підстав викладених в письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

01.09.2014 року ОСОБА_2 було прийнято на посаду вчителя фізичної культури КЗ «Луцький навчально-виховний комплекс № 9 Луцької міської ради» за строковим трудовим договором з повним тижневим навантаженням 18 годин. (а.с. 4).

Згідно наказу від 16.08.2016 року № 245-к ОСОБА_2 звільнено з посади вчителя фізичної культури КЗ «Луцький навчально-виховний комплекс № 9 Луцької міської ради» 31.08.2016 року за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України.

18.05.2015 року позивач був призваний на строкову військову службу і направлений у військову частину НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби, до списків якої зарахований 19.05.2015 року, що підтверджується даними, які зазначені у військовому квитку ОСОБА_2 , де по 05.05.2016 року проходив військову службу.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що заробітна плата позивачу в період проходження ним строкової військової служби з 18.05.2015 року по 05.05.2016 року) не нараховувалась і не виплачувалась.

Крім того, встановлено, що розглянувши звернення ОСОБА_2 , відповідач відмовив останньому у виплаті коштів вказавши, що підстав для нарахування та виплати КЗ «Луцький навчально-виховний комплекс № 9 Луцької міської ради» компенсації середнього заробітку за час проходження строкової військової служби немає.

Позивач вважає відмову у виплаті коштів незаконною та такою, що порушує його права, які визначені частиною 2 статті 39 Закону України "Про військовий обовязок і військову службу", а також статтею 119 КЗпП, зокрема на отримання середнього заробітку за час проходження строкової військової служби в період з 18.05.2015 року по 05.05.2016 року.

Встановивши вказані обставини, суд встановив відповідні їм правовідносини.

15.01.2015 року Законом України № 116-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку проходження військової служби та питань соціального захисту громадян України, які проходять військову службу під час особливого періоду" до частини 2 статті 39 Закону України "Про військовий обовязок і військову службу" внесено зміни (набули чинності 08.02.2015 року), відповідно до яких за громадянами України, які призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, але не більше одного року, зберігаються місце роботи (посада), середній заробіток на підприємстві, в установі, організації незалежно від підпорядкування та форми власності, місце навчання у навчальному закладі незалежно від підпорядкування та форми власності та незалежно від форми навчання.

Згідно статті 1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У відповідності до статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Отже, за змістом наведених норм особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, а в разі оголошення стану війни - воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації, чи закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації, особливий період не діє.

14.01.2015 року Указом Президента України № 15 "Про часткову мобілізацію", який затверджено 15.01.2015 року Законом України № 113-VІІІ, оголошено протягом 2015 року часткову мобілізацію у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим Указом, тобто 20.01.2015 року. Отже, тривалість особливого періоду відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 року № 15 становила 210 діб: з 20.01.2015 року по 22.08.2015 року. Таким чином, особливий період в Україні діяв з 20 січня 2015 року по 22 серпня 2015 року.

З зазначеного слідує, що позивач був призваний на строкову військову службу в особливий період, у зв`язку з чим на нього поширюють свою дію положення Закону України "Про військовий обовязок і військову службу" в редакції від 08.02.2016 року, зокрема частина 2 статті 39 цього Закону.

14.05.2015 року Законом України № 433-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо питань соціального захисту громадян України, які проходять військову службу під час особливого періоду" до статті 119 КЗпП внесено зміни (набули чинності 11.06.2015 року), згідно яких працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених Законами України "Про військовий обов`язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (частина 3 статті 119 КЗпП).

Таким чином, суд дійшов висновку, що в період 08.02.2015 року по 10.06.2015 року діяла норма Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (частина 2 статті 39 в редакції від 08.02.2015 року) щодо збереження за працівниками, призваними на строкову військову службу, місця роботи та середній заробіток (без компенсації із державного бюджету).

У період з 11.06.2015 року по 31.12.2015 року за працівниками, призваними на строкову військову службу зберігалося місце роботи, посада і компенсувався із бюджету середній заробіток відповідно до вимог статті 119 КЗпП (в редакції від 11.06.2015 року). Порядок виплати компенсації підприємствам у межах середнього заробітку працівників, призваних на строкову військову службу під час мобілізації та особливий період, визначений Постановою Кабінету Міністрів України № 105 від 04.03.2015 року.

Починаючи з 01.01.2016 року за працівниками, призваними на строкову військову службу зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації незалежно від підпорядкування та форми власності в яких вони працювали на час призову. Компенсація середньої заробітної плати із бюджету законодавством не передбачена.

З урахуванням зазначеного суд вважає, що позивач має право на середній заробіток за період проходження ним строкової військової служби.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими "Порядком обчислення середньої заробітної плати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок).

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Порядку працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати (пункт 5 розділу IV Порядку).

Згідно пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про підставність вимог позивача, а тому слід зобов`язати Управління освіти Луцької міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_2 заробітну плату за період проходження ним строкової військової служби у Збройних Силах України, а саме з 18.05.2015 року по 05.05.2016 року включно.

Керуючись ст. 10, 11, 57-60, 88, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити.

Зобов`язати Управління освіти Луцької міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_2 заробітну плату за період проходження ним строкової військової служби у Збройних Силах України, а саме з 18.05.2015 року по 05.05.2016 року включно.

Стягнути з Управління освіти Луцької міської ради в користь держави судовий збір в розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят однієї) гривні 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк