УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Висоцької В.С., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 вересня 2015 року, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року позивач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернувся до суду із позовом, вимоги якого уточнив в ході розгляду справи, просив стягнути в солідарному порядку як з боржника так із поручителів заборгованість за кредитним договором в сумі 404 976,26 грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту в сумі 14 373,78 доларів США, що в еквіваленті до гривні по курсу НБУ становить 216 990,03 грн; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 12 452,52 долари США, що еквівалентно 187 986,23 грн.

Позов мотивовано тим, що 25 липня 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_4 року був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого останньому надано кредит в розмірі 23 377,03 доларів США, з терміном повернення 25 липня 2014 року із сплатою 13 % річних за користування кредитом. В забезпечення виконання позичальником зобов'язання за даним договором 25 липня 2007 року, між банком та ОСОБА_6, а 30 грудня 2008 року між банком та ОСОБА_5 були укладені договори поруки, згідно яких поручителі відповідають перед банком за виконання позичальником в повному обсязі усіх обов'язків, що виникли з кредитного договору. Оскільки боржник ОСОБА_4 належним чином не виконував свої зобов'язання по кредитному договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка у добровільному порядку погашена не була.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 вересня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2016 року рішення районного суду змінено в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Відповідач - ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк», не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідност. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування. При цьому правомірно змінив його в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 25 липня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, відповідно до якого останньому надано кредит розмірі 23 377,03 доларів США строком до 25 липня 2014 року.

25 липня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 був укладений договір поруки, відповідно до якого остання зобов'язалась відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_4 по кредитному договору від 25 липня 2007 року.

Крім того, 30 грудня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 був укладений договір поруки, відповідно до якого останній зобов'язався відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_4 по кредитному договору від 25 липня 2007 року.

АКІБ «Укрсиббанк» 08 грудня 2011 року відступило право вимоги, в тому числі і за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_4 ПАТ «Дельта Банк».

Останній платіж за умовами договору ОСОБА_4 здійснив 02 жовтня 2009 року (том 2, а.с.115-120), після чого грошові зобов'язання за договором ним не виконувались, у зв'язку з чим станом на 21 листопада 2014 року виникла заборгованість.

ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості 09 липня 2013 року.

Представник ОСОБА_4 та ОСОБА_6 наполягали на застосуванні наслідків пропуску строку звернення до суду з вказаним позовом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 25 березня 2010 року АКІБ «УкрСиббанк» було пред'явлено вимогу до ОСОБА_4 про зміну терміну повернення кредиту та процентів за користування кредитом в сторону зменшення та повідомлено про дострокове повернення кредиту, а саме дострокове виконання боргових зобов'язань позичальника за кредитним договором в повному обсязі протягом 31 календарного дня з дати отримання цієї досудової вимоги (том 1, а.с.69). Дана вимога була отримана ОСОБА_4 01 квітня 2010 року. (том 1, а.с.71).

Згідно довідки-розрахунку заборгованості (том 2, а.с.114-118) 16 липня 2009 року відповідачем було здійснено останній платіж спрямований на погашення заборгованості за кредитом, а 02 жовтня 2009 року ОСОБА_4 було останній раз сплачено проценти.

Враховуючи, що АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» було встановлено новий строк повернення кредиту, що передбачено умовами кредитного договору, апеляційним судом вірно встановлено, що строк позовної давності має обчислюватись з 02 травня 2010 року, тобто з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст.1050 ЦК України та п.6.1.2, 6.2 кредитного договору від 25 липня 2007 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд враховуючи, що строк повернення всієї суми кредиту є таким, що настав з 02 травня 2010 року, а з позовом до суду банк звернувся лише у липні 2013 року, дійшов вірного висновку про можливість застосувати до спірних правовідносин загальний трирічний строк позовної давності за наявності відповідної заяви відповідача, що в силу вимог ст. 267 ЦК України є правовою підставою для відмови у задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції, виконавши вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України про те, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду при новому розгляді справи, з`ясував фактичні обставини справи, а саме, що банком було встановлено новий строк повернення кредиту, як передбачено кредитним договором, та врахував це при обчисленні строку позовної давності.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Інші доводи касаційної скарги аналогічні доводам, викладеним у апеляційній скарзі, були предметом перевірки апеляційним судом та обґрунтовано відхилені.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 вересня 2015 року у незмінній частині, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.С. Висоцька
І.М. Фаловська