У х в а л а

24 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2015 року, ухвали Апеляційного суду Одеської області від 15 лютого 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и л а :

Приморський районний суд м. Одеси рішенням від 25 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 15 лютого 2016 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 6 липня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила; рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 15 лютого 2016 року залишила без змін.

6 жовтня 2016 року ОСОБА_4, за дорученням якого діє ОСОБА_5, звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2015 року, ухвали Апеляційного суду Одеської області від 15 лютого 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 липня 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме пункту 2 абзацу третього частини четвертої статті 11, частин першої, другої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів», пунктів 3.1-3.3, 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, та частини другої статті 56 Закону України «Про Національний банк України».

На обґрунтування підстави перегляду зазначених судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року та 3 лютого 2016 року, в яких, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних рішеннях, застосовано вказані норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 6 липня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд погодився з висновками судів про те, що під час укладення кредитного договору споживачу було надано повну інформацію про умови кредитування та його сукупну вартість. Оспорюваний кредитний договір містить детальний розпис загальної вартості кредиту, термін дії, вартість послуг з його оформлення. Та крім цього, сам позивач відповідно до пункту 10.3 цього договору стверджував, що всі умови для нього цілком зрозумілі та є справедливими.

Разом з тим в ухвалах суду касаційної інстанції, наданих заявником для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалі від 22 жовтня 2014 року касаційний суд, залишивши без змін рішення суду апеляційної інстанції, виходив з того, що в кредитному договорі немає детального розпису загальної вартості кредиту; крім того, банк не надав споживачу перед укладенням кредитного договору повної інформації про умови кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту та графік погашення кредиту;

- в ухвалі від 3 лютого 2016 року касаційний суд, направивши справу на новий розгляд до суду першої інстанції, указав на порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин що мають значення для правильного вирішення справи.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України в частині перегляду судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити.

Крім зазначеного, у поданій заяві ОСОБА_4 порушує також питання про перегляд судового рішення суду касаційної інстанції з передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування касаційним судом норм процесуального права, а саме частини четвертої статті 10, статей 213-215 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень може бути подана з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Відповідно до частини третьої статті 354 ЦПК України не може бути подана заява про перегляд ухвал суду касаційної інстанції, які не перешкоджають провадженню у справі. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до заяви про перегляд судового рішення, ухваленого за результатами касаційного провадження.

Ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 липня 2016 року не відноситься до судових рішень, перегляд яких передбачено пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, оскільки ця ухвала не перешкоджає провадженню у справі, а тому подана заява в частині її перегляду із зазначеної підстави підлягає поверненню заявнику.

Керуючись частиною третьою статті 354, частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору недійсним за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2015 року, ухвали Апеляційного суду Одеської області від 15 лютого 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 липня 2016 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відмовити.

Подану заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2015 року, ухвали Апеляційного суду Одеської області від 15 лютого 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 липня 2016 року з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, повернути ОСОБА_4.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

Я.М. Романюк