ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Писаної Т.О.,

МазурЛ.М., Попович О.В.,

за участю представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Київщина-Капітал», товариства з обмеженою відповідальністю «Світ-Інвест», треті особи: публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Київ», товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон-Інвест» про визнання частково недійсним іпотечного договору, за касаційною скаргою генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Київщина-Капітал» - Петренко ОлениГригорівни на рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 жовтня

2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 15 грудня

2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до договору № 1/02-147 від

20 листопада 2006 року, укладеного між ним, товариством з обмеженою відповідальністю «Світ-Інвест» (далі - ТОВ «Світ-Інвест») та публічним акціонерним товариством «АКБ «Київ» (далі - ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Київ»), набув право власності на майнові права на квартиру № АДРЕСА_1, оплативши 100% вартості квартири у розмірі 226 494 грн 52 коп.

Зазначав, що у березні 2015 року йому стало відомо, що 31 серпня

2006 року між ПАТ «АКБ «Київ» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КИЇВЩИНА-КАПІТАЛ» (далі -

ТОВ «ФК «КИЇВЩИНА-КАПІТАЛ») укладено договір про відступлення права вимоги та ряд додаткових угод до іпотечного договору від 31 серпня

2006 року.

Враховуючи, що зазначені договори були укладені без відома та згоди ОСОБА_3, що порушує його права та позбавляє можливості на отримання у власність об'єкту інвестування, позивач просив суд визнати їх недійсними.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 15 грудня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено частково.

Визнано недійсною угоду від 29 листопада 2006 року про внесення змін і доповнень до «Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Сень-Силкою І.В. 31 серпня

2006 року за реєстровим № 3017», посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В. та зареєстровану в реєстрі під № 4157, в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру АДРЕСА_1.

Визнано недійсною угоду від 28 вересня 2007 року про внесення змін і доповнень до «Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Сень-Силкою І.В. 31 серпня

2006 року за реєстровим № 3017», посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В. та зареєстровану в реєстрі під № 4616, в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру АДРЕСА_1

Визнано недійсним договір від 27 червня 2008 року про внесення змін до «Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Сень-Силкою І.В. 31 серпня 2006 року за реєстровим № 3017», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В. та зареєстрованого в реєстрі під

№ 4672 в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру АДРЕСА_1.

Визнано недійсним договір від 28 серпня 2008 року про внесення змін до «Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Сень-Силкою І.В. 31 серпня 2006 року за реєстровим № 3017», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В. та зареєстрованого в реєстрі під

№ 5397 в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру АДРЕСА_1.

Визнано недійсним Договір про відступлення права вимоги від

21 серпня 2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грек А.В., укладений між ПАТ «АКБ «Київ» та

ТОВ «Фінансова компанія «КИЇВЩИНА-КАПІТАЛ», зареєстрований під реєстровим № 2422, в частині передачі та приймання прав вимоги за іпотечним договором від 31 серпня 2006 року, укладеного між ТОВ «Світ-Інвест» та

ПАТ «АКБ «Київ», щодо майнових прав на квартиру АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Фінансова компанія «Київщина-Капітал», посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 15 грудня 2015 року, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, ознайомившись із запереченнями, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що ОСОБА_3 виконав свої зобов'язання за договором про відступлення прав вимоги, повністю сплатив вартість об'єкта будівництва (стовідсоткову передоплату), тобто вчинив дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об'єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об'єкт. При цьому

ТОВ «Світ-Інвест» передало в іпотеку ПАТ «АКБ «Київ» майнові права на квартиру АДРЕСА_1, без згоди ОСОБА_3, чим порушили його права як власника майнових прав.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на таке.

Судами встановлено, що 29 грудня 2005 року між ТОВ «Регіон-Інвест» та ТОВ «Світ-Інвест» був укладений інвестиційний договір №02-147 на будівництво квартири АДРЕСА_1, відповідно до якого ТОВ «Світ-Інвест» за рахунок власних чи залучених коштів мало забезпечити інвестування будівництва квартири, що підтверджується вказаним договором.

02 листопада 2006 року ТОВ «Світ-Інвест» виконало свої зобов'язання сплативши 129 748 грн 64 коп. в рахунок інвестування зазначеної квартири, що підтверджується платіжним дорученням № 300 від 02 листопада 2006 року

02 листопада 2006 року ТОВ «Регіон-Інвест» передало майнові права ТОВ «Світ-Інвест» на квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою про інвестування загальної площі квартири та актом прийому-передачі майнових прав.

16 листопада 2006 року між ОСОБА_3, ТОВ «Світ-Інвест» та

ПАТ «АКБ «Київ» було укладено договір про відступлення права вимоги №1/02-147, згідно якого ОСОБА_3 набув права вимоги, належне

ТОВ «Світ-Інвест» та став стороною інвестиційного договору.

20 листопада 2006 року між ТОВ «Регіон-Інвест» та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду №1 до інвестиційного договору.

ОСОБА_3 сплатив на рахунок ТОВ «Світ-Інвест» стовідсоткову передоплату вартості квартири АДРЕСА_1, що підтверджується квитанцією від 17 листопада 2006 року.

Однак ТОВ «Регіон-Інвест» свої зобов'язання за вказаним інвестиційним договором не виконав, зазначений будинок в експлуатацію не зданий.

Крім того 31 серпня 2006 року між ТОВ «Світ-Інвест» та ПАТ «АКБ «Київ» було укладено і нотаріально посвідчений договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за № 3017, за умовами якого ТОВ «Світ-Інвест» передав в іпотеку банку майнові права на об'єкти інвестування в зазначеному об'єкті будівництва. Майнові права на квартиру АДРЕСА_1 за вказаним іпотечним договором не передавались.

29 листопада 2006 року між ПАТ «АКБ «Київ» та ТОВ «Світ-Інвест» було укладено угоду про внесення змін до іпотечного договору від 31 серпня 2006 року зареєстрованим за № 3017, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріально округу Сень-Силкою І.В. та зареєстровану в реєстрі під № 4157, в тому числі і в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру АДРЕСА_1.

В подальшому між ПАТ «АКБ «Київ» та ТОВ «Світ-Інвест» були укладені додаткові договори про внесення змін до іпотечного договору від

31 серпня 2006 року, в тому числі і в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру АДРЕСА_1, а саме: угода про внесення змін до іпотечного договору від 28 вересня 2007 року за реєстровим № 4616; договір про внесення змін до іпотечного договору від 27 червня 2008 року за реєстровим № 4672; про внесення змін до іпотечного договору від 28 серпня 2008 року за № 5397.

21 серпня 2009 року між ПАТ «АКБ «Київ» та ТОВ «ФК «КИЇВЩИНА-КАПІТАЛ» було укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого ПАТ «АКБ «Київ» передало ТОВ «ФК «Київщина-Капітал» всі права вимоги за іпотечним договором і договорами про внесення змін та доповнень від 31 серпня 2006 року, укладеного між ТОВ «Світ-Інвест» та ПАТ«АКБ «Київ», щодо майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 в

м. Обухів Київської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна з сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

За змістом ст. ст. 1, 5 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною на час укладення договору іпотеки) застава майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, регулюється за правилами, визначеними цим Законом.

Предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому.

Частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

На час укладення вищевказаних оспорюваних договорів про внесення змін до іпотечного договору у частині передачі в іпотеку майнових прав на зазначену квартиру ст. 5 Закону України «Про іпотеку» не визначала майнові права як предмет іпотеки.

Майнове право, яке є предметом застави (іпотеки), - це обумовлене право набуття в майбутньому прав власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, що є необхідними й достатніми для набуття речового права.

Майнові права на об'єкт незавершеного будівництва віднесені до предмета іпотеки згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року № 800-УІ «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», яким були внесені зміни до законодавчих актів України, у тому числі до Закону України «Про іпотеку».

Стаття 6 вказаного Закону зобов'язує іпотекодавця до укладення іпотечного договору попередити іпотекодержателя про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, в тому числі ті, що не зареєстровані в установленому законом порядку.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 30 січня 2013 року у справі

№ 6-168цс12, від 17 квітня 2013 року у справі № 6-8цс13, від 15 травня

2013 року у справі № 6-1502цс13, від 02 грудня 2015 року у справах

№ 6-1502цс15 і № 6-1732цс15.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що оскільки майнові права на спірну квартиру в незавершеному будівництвом жилому будинку, вартість якої сплачена ОСОБА_3 за інвестиційним договором повністю, відповідно до положень Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) не могли бути предметом іпотеки, тому

ТОВ «Світ-Інвест» неправомірно передало в іпотеку зазначені майнові права, а отже, спірні договори та угоди про внесення змін до іпотечного договору від 31 серпня 2006 року, які укладені після того, як ОСОБА_3 став інвестором, та без його згоди на передачу майнових прав на спірну квартиру в іпотеку, є недійсними.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та зводяться виключно до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст.ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Київщина-Капітал» - ПетренкоОлени Григорівни відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 15 грудня

2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

Л.М.Мазур

Т.О.Писана

О.В.Попович