АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 177/1278/15-ц Головуючий у першій інстанції
Провадження № 22-ц/774/254/К/16 суддя Коваль Н.В.
Категорія № 59 ( І ) Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді: Зубакової В.П.

суддів: Бондар Я.М., Соколан Н.О.

за участю секретаря: Євтодій К.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 кооперативу «Садівниче товариство «Флорекс», ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про визнання недійсним рішення правління та голови правління кооперативу.

Особи, що беруть участь у розгляді справи:

представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_6,

представники відповідача ОСОБА_3 кооперативу «Садівниче товариство «Флорекс» - ОСОБА_7,

відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_8, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 кооперативу «Садівниче товариство «Флорекс» (надалі ОК «СТ «Флорекс»), ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про визнання недійсним рішення правління та голови правління кооперативу.

В обґрунтування заявлених вимог, змінивши позовну заяву в червні 2015 року, зазначив, що його батькові ОСОБА_9 в СТ «Дружба», правонаступником якого є ОК «СТ «Флорекс» була виділена земельна ділянка №241, на якій батько побудував садовий будинок. 19.11.2005 року батько помер та спадщину прийняла його дружина мати позивача ОСОБА_5. Інші спадкоємці спадщину не приймали.

У квітні 2015 року позивач довідався, що членом ОК «СТ «Флорекс» став ОСОБА_4, який користується земельною ділянкою №241 та садовим будинком, а також намагається їх продати.

Посилаючись на те, що дії відповідача ОСОБА_4 порушують його майнові права та права спадкоємця ОСОБА_5. а також на те, що на загальних зборах СТ «Дружба», правонаступником якого є ОК «СТ «Флорекс», не вирішувалося питання про прийняття ОСОБА_4 у члени кооперативу (що порушує ст. 11 Закону України «Про кооперацію»), просив суд: визнати недійсним рішення голови СТ «Дружба», правонаступником якого є ОК «СТ «Флорекс», про прийняття в члени кооперативу ОСОБА_4 та виділення йому земельної ділянки №241 в СТ «Дружба», правонаступником якого є ОК «СТ «Флорекс».

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, суд не врахував положення п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 28.06.1991р. «Про практику розгляду судами цивільних справ, повязаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів», згідно якого у спорах між спадкоємцями члена кооперативу про перевагу на вступ до кооперативу належить враховувати кому з них спадкоємець заповів гараж, а при відсутності заповіту в кого більша частка в спадщині, хто проживав із спадкоємцем і користувався гаражем.

Також, судом не враховано положення ст. 11 Закону України «Про кооперацію» та не взято до уваги, що рішення голови СТ «Дружба» про прийняття ОСОБА_10 у члени кооперативу не було затверджене загальними зборами його членів.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_6, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника відповідача ОК «СТ «Флорекс» - ОСОБА_7, відповідача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_8, які, кожен окремо, заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили її відхилити, залишивши без змін рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідач ОСОБА_4 з 1988 року є членом СТ «Дружба», правонаступником якого є ОК «СТ «Флорекс», та користується ділянками №241 та №242 (а.с. 74).

При цьому, земельна ділянка №241 перебувала у користуванні ОСОБА_9, який помер 19.11.2005 року (а.с. 29).

Після смерті ОСОБА_9, його дружина ОСОБА_5 відмовилась від зазначеної ділянки на користь сина ОСОБА_4, який 09.06.2006 року звернувся до кооперативу із заявою про надання йому у користування ділянки №241 (а.с. 28).

Спір виник з приводу правомірності прийняття ОСОБА_4 в члени СТ «Дружба», правонаступником якого є ОК «СТ «Флорекс», та надання йому у користування земельної ділянки №241.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення правління та голови правління кооперативу щодо прийняття в члени кооперативу ОСОБА_4 та виділення йому земельної ділянки №241, суд першої інстанції керувався положеннями ч. 1 ст. 3 ЦПК України та виходив з того, що позивачем не доведено факту порушення його прав оскаржуваним рішенням.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, згідно зі ст. 15 ЦПК України загальні суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Статтями 3, 4 ЦПК України передбачено право кожної особи, в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, які суд захищає у спосіб, визначений законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Отже, позивач належними та допустимими доказами мав, перш за все, довести факт порушення його прав прийняттям ОСОБА_4 у члени СТ «Дружба», правонаступником якого є ОК «СТ «Флорекс», та надання йому у користування ділянки №241, і лише після доведення факту порушення його прав, вимагати усунень цих порушень від винних осіб.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, позивач ОСОБА_2 ніколи не був членом СТ «Дружба», правонаступником якого є ОК «СТ «Флорекс», а тому рішення правління та голови правління цього кооперативу не мають для позивача жодного правового значення.

Посилання позивача на те, що оскаржуваним рішенням порушено його майнове право, як майбутнього спадкоємця ОСОБА_5, є безпідставним.

Так, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ч. 1 ст. 1216 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч. 1,2 ст. 1220 ЦК України). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1223 ЦК України).

Як встановлено судом, мати позивача по справі - ОСОБА_5 на теперішній час жива, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду щодо відсутності правових підстав для звернення ОСОБА_2 до суду з позовом щодо захисту його порушеного права, як майбутнього спадкоємця ОСОБА_5, адже, спадкові правовідносини можуть виникнути лише після смерті спадкодавця.

Докази та обставини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги позивача зводяться до переоцінки доказів по справі та незгоди з тією їх оцінкою, що надав їм суд першої інстанції. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313 - 315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: