Справа № 727/4895/16-ц
Провадження № 2/727/1479/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2016 року

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді: Слободян Г.М.

при секретарі судових засідань: ОСОБА_1

за участю позивача ОСОБА_2 і в її інтересах представника ОСОБА_3

за участю відповідача ОСОБА_4 і в її інтересах представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2, інтереси якої представляє ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення часток у спільній сумісній власності, - ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2, інтереси якої представляє ОСОБА_3 звернулася в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_4 про визначення часток у спільній сумісній власності. В обгрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що квартира АДРЕСА_1 приватизована у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», співвласниками якої є позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_4 Вказує, що квартира АДРЕСА_1 складається із чотирьох ізольованих кімнат житлового площею 56,60 кв.м., у тому числі: перша кімната, площею 11,80 кв.м., друга кімната площею - 11,50 кв.м., третя кімната площею 14,70 кв.м., четверта кімната площею 18,60 кв.м. та кухні площею - 8,50 кв.м., ванної кімнати площею - 2,40 кв.м., вбиральні - 1,30 кв.м., коридору 13,0 кв.м. та комори 1,10 кв.м. Мотивує вимоги крмі наведеного і тим, що оскільки вона і відповідач володіють, користуються вказаним обєктом нерухомого майна в рівних долях на праві спільної сумісної власності, то і частка позивача, відповідно відповідача у праві спільної сумісної власності на вказану квартиру повинна бути рівною - по 1/2 частині кожному. Просить, визначити частки у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 і право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_3 припинити.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилався на обставини зазначені в позовній заяві та просила позов задовольнити.

Позиція позивача в судовому засіданні була підтримана представником ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги заперечувала, в наданих суду поясненнях вказувала, що нею не надається згода як співвласника щодо визначення часток у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_2, оскільки її мати, позивач по справі з вулиці додому приносить до своєї кімнати лахміття, захаращила квартиру, а тому, вважає, що без її згоди мати ніяким чином не зможе розпорядитися своєю часткою, а тому, просила відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 С,В.

Позиція відповідача в судовому засіданні була підтримана в її інтересах представником ОСОБА_5

Вивчивши і розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_2, доповнення до них представника ОСОБА_3, пояснення відповідача ОСОБА_4, доповнення до них представника ОСОБА_5, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, заперечення, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в їх сукупності в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків.

Судом належними доказами по справі встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.12.1994 року, виданого Чернівецькою міською радою народних депутатів належить на праві спільної сумісної власності позивачу ОСОБА_2 та відповідачу ОСОБА_4 приватизована у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло (а.с.6).

З технічного паспорта на квартиру, що знаходиться у власності позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_4 вбачається, що квартира АДРЕСА_1 складається з чотирьох ізольованих кімнат житлового площею 56,60 кв.м., у тому числі: 1-а кімната площею 11,80 кв.м., 2-а кімната площею - 11,50 кв.м., 3-я кімната площею 14,70 кв.м., 4-а кімната площею 18,60кв.м. та кухні площею - 8,50 кв.м., ванної кімнати площею - 2,40 кв.м., вбиральні - 1,30 кв.м., коридору 13,0 кв.м. та комори 1,10 кв.м. (а.с.7-9).

У відповідності до довідки №385 від 10.03.2016 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані позивач ОСОБА_2, як власник, відповідач ОСОБА_4, як дочка власника та внуки: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 (а.с.10).

Згідно акта КЖРЕП №17 від 02.10.2015 року, комісійного обстеження у складі: головного інженера ОСОБА_9, техніка ОСОБА_10 квартири АДРЕСА_1, виявлено що житлова кімната площею 11,50 кв.м. та лоджія повністю захаращені різними речами. Мешканцям квартири, тобто ОСОБА_2, ОСОБА_11, як співвласникам вказано було на необхідність привести до належного санітарного стану квартиру (а.с.25).

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Так, статтею 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту порушених прав визначені уст.16 ЦПК України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно положень ч. 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

При цьому, частиною 1 ст. 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Разом з тим, відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Таким чином, положеннями ст. 370 ЦК України врегульовано як питання про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, так і те, що співвласники спільної сумісної власності, як і співвласники спільної часткової власності мають право на виділ у натурі частки із спільного майна з тією лише різницею, що учасники першої не мають завідомо визначених ідеальних часток у праві спільної власності, а відтак, вони мають бути передусім визначені, після чого стає можливим виділ частки в натурі.

При визначені розміру часток співвласників у спільній сумісній власності вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду.

Крім того, згідно із положеннями ст. 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Також слід зазначити, що згідно із ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Порядок та підстави визначення часток у праві спільної часткової власності визначену ст. 357 ЦК України.

Зокрема, зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Таким чином, враховуючи вищевказані вимоги закону, а також те, що між сторонами відсутній договір щодо визначення розміру часток у спільному майні, суд виходячи із принципу рівності часток кожного із співвласників спільного сумісного майна, вважає, що частка кожного із сторін у спільному майні складає по 1/2 частці у квартирі 70 в будинку № 19 - 21 по вулиці Комарова в м. Чернівцях. При цьому, відповідачем ОСОБА_4, в розумінні положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів на спростування вказаного, у тому числі доказів щодо відсутності рівності часток кожного із співвласників у спірній квартирі, а також договору щодо визначення розміру часток.

За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню й відповідно право спільної сумісної власності на спірну квартиру підлягає припиненню із визначенням часток кожного із співвласників у праві власності на спірну квартиру відповідно в розмірах по 1/2 частці за кожним.

Згідно положень ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно ї законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 319, 318, 355, 356, 368, 370, 372 ЦК України; ст.ст. 3, 10, 11, 58, 60, 64, 158, 174, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд, - В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2, інтереси якої представляє ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення часток у спільній сумісній власності задовольнити.

Визначити рівними частки у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Право спільної сумісної власності на квартиру 70 в будинку № 19 -21 по вул. Комарова м. Чернівці припинити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Слободян Г.М.