Справа № 466/3290/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

08 лютого 2016 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар РЕПЕТА К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог Приватне підприємство «Колор Плюс», про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и в :

ПАТ «Дельта Банк» 05.05.2015 року звернулось в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1, третя особа ПП «Колор Плюс» про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 08.10.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПП «Колор Плюс» було укладено кредитний договір № КЮ-ВКЛ-2017004, згідно з умовами якого Банк відкрив Позичальнику відновлювальну кредитну лінію з максимальним лімітом та встановлює Позичальнику кредитний ліміт у розмірі 285000,00грн. з розрахунку 27,99% річних; 32,99% річних - у випадку невиконання Позичальником будь-якого з зобов'язань, передбачених п.3.3.16. цього Договору на строк з 08.10.2013 по 07.10.2016 рік. Банк свої зобов'язання за Кредитним договором повністю виконував, надавши Відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені Кредитним договором.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором іпотекодавець ОСОБА_1 за договором іпотеки № б/н від 08.10.2013 року передав у іпотеку нерухоме майно квартиру №1, яка використовується як нежитлова, з коморою в підвалі 5,5кв.м., загальною площею 80,6кв.м., що розташована за адресою: місто Львів, вулиця Замарстинівська, буд. 21. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва на праві власності на квартиру яка використовується як нежитлова від 20.03.2012 року, виданого Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань згідно умов кредитного договору. Однак зобовязання не виконані, у звязку з чим, станом на 25.03.2015 року за Відповідачем наявна заборгованість у сумі 234 293,48грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 197 916,63грн.; сума заборгованості за кредитом строкова - 150 416,61грн.; сума заборгованості за кредитом прострочена - 47 500,02грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 4 440,04грн.; сума заборгованості за відсотками - 29 068,90 грн.; сума заборгованості за відсотками строкова - 3 918,41грн.; сума заборгованості за простроченими відсотками - 25 274,59грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 2 328,91грн.; сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту - 353,78грн.; сума трьох процентів річних від суми простроченого процентів - 185,22грн.

У звязку з цим позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за позивачем права власності на неї.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідач, третя особа, їх представники в судові засідання не зявлялися неодноразово, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином рекомендованим листом. Відомостей про причину їх неявки немає.

Відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі, зокрема, першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі було відкрито 25.05.2015 року. Таким чином, справа перебуває на розгляді більше як пів року.

Окрім цього, у відповідності до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги неприбуття у судове засідання належним чином повідомленого відповідача та його представника, з урахуванням положень п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши представника позивача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 08.10.2013 року ПАТ «Дельта Банк» та ПП «Колор Плюс» було укладено кредитний договір № КЮ-ВКЛ-2017004, згідно з умовами якого Банк відкрив Позичальнику відновлювальну кредитну лінію з максимальним лімітом та встановлює Позичальнику кредитний ліміт у розмірі 285 000,00 грн. з розрахунку 27,99% річних; 32,99% річних - у випадку невиконання Позичальником будь-якого з зобов'язань, передбачених п.3.3.16. цього Договору на строк з 08.10.2013 по 07.10.2016 рік. Банк свої зобов'язання за Кредитним договором повністю виконував, надавши Відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені Кредитним договором.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором іпотекодавець ОСОБА_1 за договором іпотеки № б/н від 08.10.2013 року передав в іпотеку нерухоме майно - квартиру №1, яка використовується як нежитлова, з коморою в підвалі 5,5кв.м., загальною площею 80,6кв.м., що розташована за адресою: місто Львів, вулиця Замарстинівська, буд.21. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва на праві власності на квартиру, яка використовується як нежитлова, від 20.03.2012 року, виданого Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань згідно умов кредитного договору. Однак зобовязання не виконані, у звязку з чим, станом на 25.03.2015 року загальна заборгованість за кретином складає 234 293,48грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 197 916,63грн.; сума заборгованості за кредитом строкова - 150 416,61грн.; сума заборгованості за кредитом прострочена - 47 500,02грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 4 440,04грн.; сума заборгованості за відсотками - 29 068,90 грн.; сума заборгованості за відсотками строкова - 3 918,41 грн.; сума заборгованості за простроченими відсотками - 25 274,59 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 2 328,91грн.; сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту - 353,78грн.; сума трьох процентів річних від суми простроченого процентів - 185,22грн.

Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Ст.525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобовязання або односторонню зміну його умов.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до ст.33 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має траво задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині.

Відповідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст.36 ЗУ «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Відповідно до пункту 7.4.1 Іпотечного договору від 08.10.2013р. іпотекодержатель має право звернути стягнення на майно шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання, за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.

Відповідно до п.39 Постанови пленуму ВСУ №5 від 30.04.2012 року суди мають виходити з того, що не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду. В разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі, іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом.

Судом встановлено, що обставиною, яка стала підставою для звернення ПАТ «Дельта Банк» в суд з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки є факт порушення (невиконання) позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, а саме: припинення погашення ним платежів за кредитним договором.

Аналізуючи всі досліджені докази по справі, суд вважає вимоги позивача обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки внаслідок невиконання відповідачем основного зобов'язання, позивач має право на задоволення вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає позов підставним, таким, що підлягає задоволенню.

У звязку із задоволенням позову стягнути з відповідача в доход держави судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст.8,10,11,57,58,60,88,209,212,213,215,224,225,226 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позов задовольнити.

В рахунок оплати заборгованості у розмірі 234 293грн.48коп. за Договором кредиту №КЮ-ВКЛ-2017004 від 08.10.2013р., укладеним між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Приватним підприємством «Колор Плюс», звернути стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 08.10.2013р., укладеним між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_1, - квартиру, яка використовується як нежитлова, за адресою м.Львів, вул.Замарстинівська,21/1, що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, яка використовується як нежитлова, від 20.03.2012р., виданого Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» права власності на квартиру №1 за адресою м.Львів, вул.Замарстинівська,21, яка використовується як нежитлова, загальною площею 80,6кв.м, комора в підвалі площею 5,5кв.м, за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки квартири субєктом оціночної діяльності.

Стягнути з ОСОБА_1 в доход держави 2342грн.93коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_3