22.09.2016 Єдиний унікальний № 371/799/16-ц
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 2/371/ 428 /16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2016 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Поліщука А.С.,

при секретарі Харченко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 жовтня 1973 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 121, між ним та його дружиною ОСОБА_2.

Позовні вимоги обґрунтував тими обставинами, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя. З 08 травня 2016 року із відповідачем шлюбних відносин не підтримують. Наміру зберігати сімю він не має, а тому просив розірвати укладений шлюб.

В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги визнала. Вказала, що після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватися прізвищем «Панікарська».

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

У судовому засідання встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 1973 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 042498, виданим повторно 26 липня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 121.

Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають.

Між позивачем та відповідачем, внаслідок різних характерів, поглядів на шлюб та сімю виникають сварки.

Розглядаючи спір про розірвання шлюбу, суд повинен виходити з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Сторони не мають наміру зберігати шлюб, у звязку із втратою взаємної любові та поваги, почуття сімейної єдності.

Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин і звернення позивача до суду є те, що між сторонами фактично не існує сімейних стосунків. Сімейні відносини розладились через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя. Між сторонами втрачено почуття любові та поваги одне до одного, сторони наміру примирятися не мають, шлюб сторін носить формальний характер.

Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачені підстави припинення шлюбу. Однією з таких підстав є його розірвання.

Згідно з ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з позовом, наполягає на розірванні шлюбу.

Приймаючи до уваги відсутність згоди як позивача так і відповідача на примирення, згоду сторін на розірвання шлюбу, відсутність неповнолітніх дітей, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідач вказала, що після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватися прізвищем «Панікарська».

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідач в письмовій заяві, наданій до суду, позов визнала. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

При зверненні до суду позивача було звільнено від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Витрати по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню з відповідача на користь держави, оскільки в позовній заяві позивач зазначив, що витрати по сплаті судовому збору просить покласти на нього.

На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 109 114 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 57 - 60, 64, 88, 174, 179, 208, 209, 212 - 215, 218, 223, 292, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити.

2.Розірвати шлюб між ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Лиса) ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2), зареєстрований 20 жовтня 1973 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області під актовим записом № 121.

3.Після розірвання шлюбу залишити відповідачу прізвище «Панікарська».

4.Шлюб припиняється у день набрання цим рішенням законної сили.

5.Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь держави Україна судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок.

6.Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

7.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис ОСОБА_4

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя А.С. Поліщук