Справа № 367/6620/15-ц Головуючий у І інстанції Карабаза Н. Ф.
Провадження № 22-ц/780/1128/16 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 23 14.03.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

14 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Журби С.О., Лівінського С.В., із участю секретаря Говорун В.В., розглянувши у м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2, до якої приєдналися ОСОБА_3, ОСОБА_4, на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28 грудня 2015 року у справі за позовом Комунального підприємства "Бучанське управління житлово-комунального господарства" до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за отримані послуги з утримання будинків та прибудинкових територій,

В С Т А Н О В И Л А :

30 серпня 2015 року Комунальне підприємство "Бучанське управління житлово-комунального господарства" звернулось до Ірпінського міського суду Київської області із позовом, де просить стягнути солідарно із ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 заборгованість за отримані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, яка на 31.07.2015 року становить 12 148,00 грн., із яких - комунальні послуги - 8 083,25 грн., 3% річних - 334,99 грн. та інфляційні втрати - 3 729,76 грн., та судовий збір.

На обґрунтування заявлених вимог зазначило, що відповідачі є мешканцями квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 а будинок - знаходиться на балансі КП «Бучанське управління житлово-комунального господарства».

Підприємством надаються послуги по утриманню будинку та прибудинкової території. При цьому, договір щодо надання комунальних послуг не укладався, а для проведення розрахунків по оплаті за спожиті комунальні послуги було відкрито рахунок №174065.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 28 грудня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Бучанське управління житлово-комунального господарства» заборгованість по утриманню будинку та прибудинкової території за період з 01.06.2012 року по 31.07.2015 року в розмірі 8 083,25 грн., три відсотка річних - 334,99 грн. та інфляційні витрати - 3 729,76 грн., а всього - 12 148 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Бучанське управління житлово-комунального господарства» судові витрати в сумі 60,90 грн., з кожного.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_2, як власник житла, та його члени сім'ї користувалися послугами позивача у період з 01.06.2012 року по 31.07.2015 року, вартість яких склала 8 083,25 грн. Однак, відповідачі в добровільному порядку заборгованість не погашають.

Унаслідок цього, вони зобов'язані на підставі ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 625 ЦК України сплатити зазначену заборгованість, суму інфляційних втрат - 3 729,76 грн. та 3% річних - 334,99 грн.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, до якої приєдналися ОСОБА_3, ОСОБА_4, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просять рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу та заяви задовольнити частково, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Бучанської селищної ради 19.07.2005 року ( а.с. 52 ).

Окрім нього, в даній квартирі зареєстровані та мешкають його члени сім'ї - інші відповідачі по справі, зокрема, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ( а.с. 17, 18, 19, 20 ).

На підставі рішення Бучанської селищної ради від 05.08.2005 року №1379-50-ІУ «Про прийняття до комунальної власності будинку в АДРЕСА_1» зазначений житловий будинок прийнято у комунальну власність територіальної громади і передано у господарське відання КП «Бучанське управління житлово-комунального господарства» ( а.с. 6 ).

При цьому, позивач є юридичною особою та виконавцем послуг з утримання будинків, комунальної власності споруд та прибудинкових територій згідно рішення Бучанської міської ради від 29 жовтня 2009 року ( а.с. 7, 8, 162-167, 168, 169 ).

Відповідачі мешкають у зазначеній квартирі та користуються, серед іншого, послугами КП «Бучанське управління житлово-комунального господарства» з утримання будинку та прибудинкової території.

Заборгованість за надану позивачем послугу за період часу з 01.06.2012 року по 31.07.2015 року становить 8 083,25 грн., яка ґрунтується на тарифах, затверджених рішеннями виконавчого комітету Бучанської міської ради №118 від квітня 2009 року, №178 від 18 червня 2013 року, №105 від 15 квітня 2014 року ( а.с. 9, 10, 73, 170, 171 ).

У відповідності до положень ч. 2 ст. 19 Закону України « Про житлово-комунальні послуги», учасником відносин у сфері житлово-комунальних послуг, зокрема, є власник, який зобов'язаний на підставі ст. 322 ЦК України утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, на підставі положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника несуть обов'язок з оплати комунальних послуг перед власником житла, який визначає участь кожного із них.

ОСОБА_2 не сплачує визначені суми за отримані комунальні послуги, унаслідок чого підприємство зверталося до суду із заявою про видачу судового наказу, який видано 14 січня 2014 року і скасовано за заявою власника житла 07 лютого 2014 року ( а.с. 11 ).

30 серпня 2015 року Комунальне підприємство "Бучанське управління житлово-комунального господарства" звернулось до суду із названим позовом та сплатило судовий збір у розмірі 243,60 грн. ( а.с. 1, 2, 3-4 ).

У відповідності до положень ст. 625 ЦК України вірно розрахувало 3% річних, які склали 334,99 грн. та інфляційні втрати - 3 729,76 грн.

Ухвалюючи рішення з приводу заявлених вимог, місцевий суд викладеного та вимог матеріального права у повній мірі не врахував, унаслідок чого помилково стягнув заборгованість за комунальні послуги із членів сім'ї власника квартири - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, які, на переконання апеляційного суду, можуть нести цивільно-правову відповідальність лише за вимогами ОСОБА_2 при сплаті ним вартості послуг.

За таких обставин, суд першої інстанції, обґрунтовано ухвалив рішення про задоволення заявлених позовних вимог по відношенню власника житла і, з додержанням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 20 Закону України « Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 11, 526, 625 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 213-215 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване рішення по справі.

А тому, доводи апелянта та осіб, що приєдналися до скарги, про незаконність та необґрунтованість рішення у зазначеній частині, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, зокрема, відповідно, ст.ст. 331, 380, 382 ЦК України, ст. 10 «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.ст. 7, 21, 23, 26 Закону України « Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 8, 213 ЦПК України, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи у суді другої інстанції.

Інші доводи, викладені в апеляції ОСОБА_2, до якої приєдналися ОСОБА_3, ОСОБА_4, зокрема, про відсутність правовідносин із позивачем, відсутність факту отримання послуг, будинок не перебуває у комунальній власності, позивач не є балансоутримувачем, підписані договори із власниками та позивачем не відповідають чинному законодавству, звернення до позивача із ініціативою укладення договору, який ухиляється від цього, припинення сплачувати комунальні послуги в жовтні 2012 року, будівництво будинку за кошти його мешканців, знищення освітлення місць загального користування, руйнацію стін, переобладнання внутрішньо-будинкових інженерних систем, перепланування допоміжних приміщень, відсутність у справі акту загального огляду жилого будинку, окрему плату за користування ліфтами, позивач не є виконавцем послуг з вивезення сміття, на переконання апеляційного суду та у силу викладеного, правового значення для правильного вирішення спору не мають і не спростовують висновки суду другої інстанції про обґрунтованість заявлених позовних вимог по відношенню до ОСОБА_2, а також не є підставою для задоволення апеляційних вимог у цій частині рішення..

Окрім цього, доводи апелянта, заявників, що приєдналися до нього, зокрема, про відсутність факту отримання послуг, позивач не є балансоутримувачем, знищення освітлення місць загального користування, руйнацію стін, переобладнання внутрішньо-будинкових інженерних систем, не відповідають дійсності, оскільки вони повністю спростовуються зазначеними та іншими наданими суду доказами, зокрема, актами готовності до опалювального періоду від 23.08.2012 року, 11.06.2013 року, 04.08.2014 року, від 30.07.2015 року, паспортами готовності до роботи в опалювальний період 2012-2013 років, 2013-2014 років, 2014-2015 років, 2015-2016 років, актами на первинну чи повторну перевірку димових та вентиляційних каналів від 08.10.2012 року, 19.06.2013 року, 15.09.2014 року, 12.04.2015 року, відомостями вивозу контейнерів, які суд другої інстанції відносить до числа належних та допустимих згідно положень ст.ст. 58, 59 ЦПК України ( а.с. 74, 75, 76, 78, 79-81, 82-83, 84-85, 86-87, 88, 89, 90, 91, 92-95 ).

Твердження зазначених осіб про ухилення позивача від підписання договору із власником житла, на переконання апеляційного суду, спростовується листом позивача на адресу власника квартири №80 від 21 лютого 2011 року з повторною пропозицією переукладення правочину ( а.с. 96 ).

При цьому, надані апелянтом суду першої та апеляційної інстанції копії заяв, листів, претензії, акта-претензії, акт прийому-передачі квартири інвестору, договір, фототаблиці ( а.с. 53, 54, 55, 56, 57, 58-59, 60-61, 115, 116, 117, 118, 119, 122-125, 148, 149, 150-151, 152, 153, 154-155 ), з точки зору суду другої інстанції, не спростовують його висновок про надання позивачем зазначених комунальних послуг, вартість яких та 3% річних, інфляційні втрати зобов'язаний сплатити ОСОБА_2 у відповідності до зазначених норм матеріального права.

Розмір судового збору в 60,90 грн., на переконання апеляційного суду, також визначений місцевим судом у відповідності до положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 88 ЦПК України, тобто пропорційно до задоволених позовних вимог ( 243,60 : 4 ).

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення у частині стягнення заборгованості по сплаті комунальних послуг за утримання будинку та прибудинкової території із ОСОБА_2, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, згідно вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено при ухваленні зазначеної частини рішення.

Рішення ж суду першої інстанції у частині стягнення заборгованості за комунальні послуги із членів сім'ї власника квартири - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, на переконання апеляційного суду, підлягає скасуванню у відповідності до положень ст. 309 ЦПК України та норм матеріального права, зазначених вище, із ухваленням нового про відмову в позові до зазначених осіб за їх необґрунтованістю.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 309, 313-314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, до якої приєдналися ОСОБА_3, ОСОБА_4, задовольнити частково. Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28 грудня 2015 року у справі за позовом Комунального підприємства "Бучанське управління житлово-комунального господарства" до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за отримані послуги з утримання будинків та прибудинкових територій в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуючий: А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

С.В. Лівінський