Справа № 417/2327/16-ц
Провадження № 2/417/274/16
РІШЕННЯ (ЗАОЧНЕ)

Іменем україни

"04" липня 2016 р. с. Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Шкирі В.М.,

за участі секретаря Позднякової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с. Марківка Луганської області цивільну справу за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України в особі представника позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регрессу,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) в особі представника ОСОБА_1І звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регрессу.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10 вересня 2012 року на вул..Цупова м.Луганська з вини ОСОБА_2 Г, який керував автомобілем «ГАЗ 24» державний номерний знак 359-/4 АМ , сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), на час якої ОСОБА_2 Г не мав чинного договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Внаслідок вказаної ДТП був пошкоджений транспортний засіб «Shkoda» державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3.

Вина відповідача у вчиненні ДТП підтверджується постановою Камянобрідського районного суду м. Луганська від 17 жовтня 2012 року.

Розмір завданих збитків визначено на підставі ст..29 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) - 9234,43 грн

10.09.2012 потерпіла повідомила МТСБУ про страховий випадок, а 09.10.2012 звернулася до МТСБУ з метою отримання відшкодування шкоди.

13.12.2012 МТСБУ перерахувало ОСОБА_3Д 7695,36 грн,

Враховуючи викладене, позивач вважає, що набув права регресної вимоги до відповідача та просив стягнути з відповідача вказану суму.

Крім того просив стягнути 660 грн 44 коп витрат повязаних з визначенням вартості матеріального збитку та 1500 грн 00 коп витрат на правову допомогу та судовий збір - 1378 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення (а.с.32)

Відповідач в судове засідання двічі не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином про виклик до суду на 27.05.2016, 13.06.2016, 04.07.2016 шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України» на офіційній сторінці Марківського районного суду Луганської області у розділі «Справи Камянобрідського районного суду м. Луганська» , оскільки відповідач зареєстрований в зоні проведення АТО, куди органи «Укрпошти» не здійснюють доставку поштової кореспонденції.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Тому зі згоди позивача суд суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі., що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

В судовому засіданні 04.07.2016 згідно ст.225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, без виходу суду до нарадчої кімнати.

В силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

10 вересня 2012 року на вул..Цупова м.Луганська з вини ОСОБА_2 Г, який керував автомобілем «ГАЗ 24» державний номерний знак 359-/4 АМ , сталася ДТП, на час якої ОСОБА_2 Г не мав чинного договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів

Вина ОСОБА_2 у вчиненні ДТП підтверджується постановою Камянобрідського районного суду м. Луганська від 17 жовтня 2012 року, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, 124-4 КпАП України та піддано адміністративному у виді 10 (десяти) діб адміністративного арешту. Постанова набрала законної сили (а.с.6)

Транспортний засіб «Shkoda» державний номерний знак НОМЕР_1, належить ОСОБА_3 (а.с.11)

Про вказане ДТП на підставі ст..33 Закону ОСОБА_4. 10.09.2012 повідомив МТСБУ (а.с.7-8) та 22.01.2014 звернувся до МТСБУ з метою отримання відшкодування (а.с.7)

18.09.2012 МТСБУ відповідно до договору № 40-АК/13 від 05.07.2011 доручило аварійному комісару ОСОБА_5 в строк до 17.10.2012 здійснити: певні роботи по справі № 18665: - здійснити збір документів та надати потерпілому консультації; - встановити розмір збитків завданих ТЗ потерпілого з обовязковим наданням фотографій на електронному носії; - визначити вартість ТЗ потерпілого після ДТП у випадку визнання фізично знищеним. (а.с.13)

22.09.2012 відбувся огляд автомобіля НОМЕР_2 про що оцінювачем ОСОБА_5, що має відповідну кваліфікацію (а.с.36-38), був складений протокол огляду ТЗ (а.с.34) участі в якому не брав ОСОБА_2 хоча про день, час та місце огляду був особисто повідомлений телеграфом 20.09.2012 (а.с.16)

За результатами огляду 26.09.2012 був складений звіт № 18665 про визначення збитку КТЗ Shkoda Fabia» державний номерний знак НОМЕР_1, згідно висновку якого збиток складає 9234.43 грн (а.с.29) за виконання послуг МТСБУ аварійному комісару ОСОБА_5В - 660,44 грн ( 200,00 грн збір документів; 200,00 грн огляд ТЗ; 220,00 грн визначення розміру шкоди та 40,44 повідомлення телеграфом) грн про що свідчить платіжне доручення № 4698 від 26.11.2012 (а.с.15)

09.11.2012 власник автомобіля ОСОБА_6Д звернулася до МТСБУ за відшкодуванням шкоди в порядку ст..35 пп.а ст..41.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.39)

12.12.2012 наказом МТСБУ № 3668 наказано сплатити ОСОБА_6 7695,36 грн (а.с.40)

13.12.2012 МТСБУ платіжним дорученням № 5028 перерахувало 7695,36 грн ОСОБА_6Д страхове відшкодування згідно наказу МТСБУ від 12.12.2012 № 3668 (а.с.41)

05.03.2013 між позивачем та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 украдено контракт про надання правової допомоги №83 (а.с.42-47)

Згідно ст..1 контракту МТСБУ доручає, а ОСОБА_1 за винагороду приймає на себе зобовязання надати правову допомогу замовнику (МТСБУ) в частині стягнення заборгованості , представництва замовника в судах усіх інстанцій у справах повязаних з проведенням регламентних виплат, а також представництва замовника на стадії виконавчого провадженн у справах у яких він є стягувачем.

Вартість і порядок оплати послуг визначено розділом 8 контракту від №83 від 05.03.2013.

Згідно п.1 додаткової угоди №34 від 11.03.2016 до контракту №83 від 05.03.2013 замовник передав виконавцю (ОСОБА_1І.) завдання на ведення справ серед яких і справа №18665 ОСОБА_2Г при цьому розмір базової винагороди виконавця складає 1500 грн.

П.2 цієї додаткової угоди вказано, що оплата послуг виконавця в розмірах вказаних в ст..8 Контракту здійснюється замовником шляхом безготівкового перерахунку на поточний рахунок виконавця протягом 5 банківських днів з моменту підписання сторонами акту по виконані роботи по кожній окремій справі окремо.

Таким чином судом встановлено, що на час виникнення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не була застрахована відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а позивач відшкодувавши потерпілій збитки завдані в ДТП 10.09.2012 з вини ОСОБА_2 набув права регресної вимоги. Отже, між позивачем та відповідачем виникли цивільно - правові правовідносини, що регулюються Главою 82 Цивільного кодексу України «Відшкодування шкоди» та спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Вирішуючи спір по суті, судом застосовано норми процесуального та матеріального права виходячи при цьому з наступного.

Відповідно до положень п.22 ч.1 ст. 92 Конституції України засади цивільно-правової відповідальності визначаються виключно законами України.

Зокрема, положеннями ч.1 ст. 1166 та 1188 ЦК України встановлено, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується в повному обсязі особою, яка є винною у її заподіянні. Судом враховано, що діяльність, повязана з використанням транспортних засобів ч.1 ст. 1187 ЦК України віднесена до діяльності, що є джерелом підвищеної небезпеки. При цьому, з огляду на положення ч.5 ст. 1187 цього ж кодексу особа, яка здійснює таку діяльність відповідає за завдану шкоду у повному обсязі, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому ч.4 ст.61 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вина відповідача у вчиненні ДТП, що сталася 10.09.2012 внаслідок якої був пошкоджений транспортний засіб «Shkoda Fabia» державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3 підтверджується постановою Камянобрідського районного суду м. Луганська від 17 жовтня 2012 року, яка набрала законної сили та не потребує доказування.

На час виникнення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2Г не була застрахована відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ..

На території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України.

За положеннями вказаного Закону у деяких випадках відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищення небезпеки несе МТСБУ.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі Закон) передбачено створення Моторного (транспортного) страхового бюро України (надалі МТСБУ) - єдиного об'єднання страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду заподіяну третім особам.

Статтею 41 Закону передбачені випадки компенсації МТСБУ шкоди за рахунок створюваних ним централізованих страхових резервних фондів - захисту потерпілих і страхових гарантій.

Зокрема ст. 41.1. а) Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено відшкодування шкоди на умовах, визначених цим Законом, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Таким чином, вказана норма встановлює обов'язок МТСБУ відшкодувати шкоду потерпілому за умови, що власник транспортного засобу, яким заподіяно шкоду не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, як у випадку з ОСОБА_2Г На виконання вказаних норм Закону 13.12.2012 МТСБУ перерахувало 7695,36 грн, (а.с.41).

Крім того ч.2 п.36.2 ст.36 Закону передбачено, що у разі визнання МТСБУ вимог заявника обґрунтованими воно зобовязане прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

Оскільки ОСОБА_6Д не надала доказів факту оплати проведеного ремонту пошкодженого ТЗ то розмір регламентованої виплати МТСБУ правомірно склав 7695,36 грн, тобто без НДС.

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Оскільки МТСБУ виплатило відшкодування потерпілій особі від ДТП, що підтверджується платіжним дорученням №5028 від 13.12.2012 року на суму 7695,36 грн , то зазначена сума підлягає стягненню з відповідача.

Щодо стягнення з відповідача 660,44 грн за послуги аварійного комісара суд виходить з наступного.

Відповідно до п.40.3. ст..40 Закону МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 Закону(.якщо власник транспортного засобу, яким заподіяно шкоду не застрахував свою цивільно-правову відповідальність)

За результатами огляду транспортного засобу 22.09.2012 був складений звіт № 18665 про визначення збитку КТЗ Shkoda Fabia» державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3 за виконання послуг МТСБУ перерахувало 660,44 грн про що свідчить платіжне доручення № 4698 від 26.11.2012 (а.с.24)

А отже вимоги позивача про стягнення з відповідача 660,44 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний звязок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно з положеннями ст. 79 цього ж кодексу, до складу судових витрат серед іншого, входить судовий збір та витрати на правову допомогу.

Судом встановлено, що при поданні позову позивачем платіжним дорученням № 42049 від 22.03.2016 був сплачений судовий збір у сумі 1378 гривень а тому ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Вирішуючи питання щодо витрат позивача на правову допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 84 ЦПК України, витрати повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги; граничний розмір компенсації витрат встановлюється законом.

Отже, за загальним правилом, витрати на правову допомогу несе сторона, але законом може бути встановлено граничний розмір витрат, які можуть бути компенсовані стороною, не на користь якої ухвалено судове рішення.

Так, ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Таким чином, з огляду на вказані нормативно-правові положення, компенсації підлягають лише такі витрати на правову допомогу, які повязані з участю особи, що її надавала у судовому засіданні; участю під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; та під час ознайомлення такою особою з матеріалами справи в суді. При цьому, розмір компенсації ставиться в залежність від конкретного проміжку часу, протягом якого надавалась така допомога, та граничної ставки у вигляді 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, яка приймається для розрахунку максимального розміру компенсації за годину.

Згідно п.1 додаткової угоди №34 від 11.03.2016 до контракту №83 від 05.03.2013 замовник передав виконавцю (ОСОБА_1І.) завдання на ведення справ серед яких і справа №18665 ОСОБА_2 при цьому розмір базової винагороди виконавця складає 1500 грн.

Пунктом другим цієї додаткової угоди вказано, що оплата послуг виконавця в розмірах вказаних в ст..8 Контракту здійснюється замовником шляхом безготівкового перерахунку на поточний рахунок виконавця протягом 5 банківських днів з моменту підписання сторонами акту по виконані роботи по кожній окремій справі окремо.

Оцінивши надані позивачем докази, на підтвердження розміру понесених ним витрат на правову допомогу (а.с.42-48), суд вважає вони стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 1-11, 15, 18, 57-66, 74-76, 79, 87, 88,159-197, 208, 209,212-215, 218, 223, 224, 226, 228, 233 Цивільного процесуального кодексу України, ст..1186-1188, 1191 Цивільного Кодексу України, ст..1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Моторно (транспортного) страхового бюро України в особі представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регрессу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України страхове відшкодування в сумі 7695 (сім тисяч шістсот девяносто пять) гривень 36 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України 660 (шістсот шісдесят) гривень 44 копійокки витрати за послуги аварійного комісара.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України судові витрати: судовий збір в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім ) гривень 00 копійок

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку передбаченому ЦПК України.

Заочне рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Марківський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.М.Шкиря