Справа № 147/151/16-ц
Провадження №2-о/147/10/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2016 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Костюк Г.М.,

при секретарі: Кучер І.В.,

за участю заявника: ОСОБА_1,

представника заявника: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тростянець в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Тростянецької державної нотаріальної контори про встановлення факту батьківства,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3В звернувся до суду із заявою про встановлення факту батьківства, мотивуючи свою заяву тим, 10.11.2015 року помер його батько ОСОБА_4 Він є спадкоємцем першої черги за законом, однак не може скористатися своїм правом, зважаючи на відсутність підтвердження родинних відносин. В його повторному свідоцтві про народження батьком вказаний ОСОБА_3 у відповідності до ч.1 ст. 135 СК України, оскільки його мати та ОСОБА_4 не перебували у зареєстрованому шлюбі. Дані обставини перешкоджають йому реалізувати право на отримання спадщини, у звязку з чим звернувся до суду із даною заявою.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, кожний окремо заявлені вимоги, за обставин, викладених в заяві підтримали та просили суд їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення заяви покладається на розсуд суду (а.с.24).

Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, за згодою заявника та його представника, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника заінтересованої особи, зважаючи на те, що останній скористався своїми процесуальними правами.

Заслухавши пояснення заявника, його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матірю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 СК України.

Так, судом встановлено, що згідно повторного свідоцтва про народження серії І-АМ №322631 від 22.12.2015 року батьками заявника є: мати ОСОБА_1 (прізвище у шлюбі ОСОБА_5) ОСОБА_6, батько ОСОБА_3. Відомості про батька записані за вказівкою матері (а.с.8-9).

Згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ №331483 від 13.11.2015 року, 10.11.2015 року помер ОСОБА_4 (а.с.7).

Спадкова справа до майна померлого ОСОБА_4 у Тростянецькій державній нотаріальній конторі Вінницької області не заводилась (а.с.23).

Згідно листа Верхівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області №15 від 01.03.2016 року ОСОБА_4 до дня смерті, 10.11.2015 року відповідно записів в погоспоадрській книзі був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1. Спадкоємцем за законом до майна померлого є його син ОСОБА_7 (а.с.22).

Встановлюваний факт підтверджується показами свідків. Зокрема допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що є матірю ОСОБА_1 Вона на протязі декількох років проживала однією сімєю з ОСОБА_4, вели спільне господарство. Шлюб не реєстрували. Вона завагітніла. Багач про це знав. Однак під час сварки, він несподівано пішов з сімї, а згодом одружився на іншій жінці. Вона народжувала сама, тому відомості про батька в свідоцтві про народження сина вказані з її слів. Сину дала своє дівоче прізвище ОСОБА_1, а по батькові - як біологічного батька. За кілька років вона вийшла заміж. Чоловік не усиновив сина. ОСОБА_4 знав про сина, спілкувався з ним, провідував його. Після того, як її чоловік помер, він-Богач ОСОБА_4, частіше став навідувати сина. Вони мали намір знову жити разом, він хотів визнати батьківство. ОСОБА_4 працював у Києві. Там несподівано помер, є підозра на вбивство.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні суду показала, що проживає по сусідству із ОСОБА_5 та заявником. По молодості ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мали стосунки, жили разом. ОСОБА_5 завагітніла, вони планували весілля. Але ОСОБА_4 несподівано її залишив, а згодом одружився на іншій жінці. Про сина ОСОБА_4 знав. Коли хлопчик підріс, ОСОБА_4 називав його сином, вони проводили разом час, він цікавився його життям, часто навідував його.

Таким чином, матеріалами справи та дослідженими в судовому засіданні доказами, показаннями свідків, встановлено, що заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4, померлого 10.11.2015 року. Інших обставин, які б надавали обґрунтовані підстави у сумнівах щодо походження дитини від іншого батька, судом не встановлено.

З огляду на наведені вище докази, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, заявлені вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає доведеним факт того, що ОСОБА_4, який помер 10.11.2015 року є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 158 ч.2, 212-215, 256 - 259 ЦПК України, ст. 130 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_4, який помер 10 листопада 2015 року є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області через Тростянецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя