У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - дільниця № 12 комунального підприємства «Жилкомсервіс» Київського району м. Харкова, про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Харківської області від 24 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом, просила стягнути з ОСОБА_2 відшкодування майнової шкоди у розмірі 16 331 грн та моральну шкоду - 10 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 9 червня 2014 року сталось залиття належного їй нежитлового приміщення АДРЕСА_2, у якому розташована стоматологічна клініка. Причиною залиття стало протікання радіатора системи опалення у належній ОСОБА_2 квартирі АДРЕСА_1, яке було усунено працівниками аварійної бригади дільниці № 12 КП «Жилкомсервіс», шляхом перекриття відповідного вентиля на радіаторі у квартирі відповідача.

Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса від 21 листопада 2014 року, розмір майнової шкоди в результаті вказаного залиття становить 11 479 грн.

Крім того, залиттям завдано моральної шкоди, розмір якої із урахуванням глибини страждань, оцінено позивачем у 10 000 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2015 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 24 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 16 331 грн, моральну шкоду - 2 000 грн, вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду у справі, мотивуючи свої вимоги порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування рішення апеляційного суду відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Виходячи із визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вин.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено вину відповідача у залитті; недоведеність причин залиття, наслідки якого зафіксовано в акті від 13 вересня 2015 року, унеможливлює визнання відповідача винним у залитті; матеріали справи не містять доказів завдання позивачам моральної шкоди.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що 9 червня 2014 року у квартирі відповідача працівники аварійної служби за присутності власника виявили та локалізували протікання опалювального приладу. Оскільки відповідач не спростував належними та допустимими доказами відсутність своєї вини у залитті нежитлового приміщення позивача, то із урахуванням характеру та слідів залиття, виявлених у нежилому приміщенні позивача, пояснень відповідача та висновку експертного будівельно-технічного дослідження Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса від 21 листопада 2014 року, останній зобов'язаний відшкодувати завдану майнову шкоду, а також моральну шкоду у розмірі 2 000 грн.

Такі висновки апеляційного суду відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги про те, що причиною залиття є протікання радіатора системи опалення в місці з'єднання металевих та пластикових труб під час заміни стояка центрального опалення, яке проводилось у 2006 році з ініціативи позивача, не спростовують висновків апеляційного суду, оскільки не містять посилання на докази відсутності вини відповідача у залитті нежилого приміщення позивача.

Посилання ОСОБА_2 на те, що суд безпідставно поклав на нього обов'язок відшкодування позивачу шкоди, яку було завдано попередніми залиттями приміщення позивача з вини інших осіб, є необґрунтованими, оскільки спростовується встановленими апеляційним судом обставинами справи.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків апеляційного суду не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом апеляційної інстанції не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 24 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова