УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2016 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н. О.

при секретарі Бабченко Ю. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на дії та бездіяльність державного виконавця Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Устич Олени Олексіївни,

в с т а н о в и в:

Скаржник звернувся до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Устич Олени Олексіївни про повернення виконавчого документа стягувачеві посилаючись на те, що 17.08.2011 року був виданий виконавчий лист № 6-3271/11. 01.02.2016 року державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв'язку з відсутністю майна, на яке може бути звернуто стягнення, про що заявник дізнався після отримання повного витягу з державного реєстру від 06.07.2016 року. Заявник зазначає, що державним виконавцем в порушення вимог закону не здійснено всіх дій, які він зобов'язаний був вчинити, а саме звернути стягнення на автомобіль НОМЕР_1, та не перевірено наявність іншого майна, чим порушені права стягувача на виконання рішення суду. Тому просить суд визнати дії щодо повернення виконавчого документа державного виконавця Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Устич Олени Олексіївни неправомірними та визнати бездіяльність державного виконавця Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Устич Олени Олексіївни протиправною.

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримав.

Представник суб`єкта оскарження в судове засідання не з`явився, надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника. Зокрема, зазначено, що 01.09.2016 року постановою начальника Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, оскаржувана постанова про відкриття провадження скасована.

Суд, вислухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, Дніпровським районним судом м. Києва 17.08.2011 року було видано виконавчий лист № 6-3271/11 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості у сумі 364173,27 грн.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень № 150348 від 06.07.2016 року отриманого за виконавчим провадженням № 48537015, державним виконавцем Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шолар М.С. 05.07.2015 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 6-3271/11.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

01 лютого 2016 року державним виконавцем Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Устич О.О. винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві, відповідно якої виконавчий лист № 6-3271/11 виданий 11.08.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва, повернуто ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» з посиланням на відсутність у боржника майна на яке може бути звернуто стягнення (а.с.5).

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України „Про виконавче провадження", у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Статтею 32 Закону України „Про виконавче провадження" визначено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Як убачається із матеріалів справи, 10.09.2008 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено нотаріально посвідчений договір застави № 06-09/1975 (а.с. 7-9).

Відповідно до п. 1.1.1 договору застави, предметом застави у якості забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту від 10.09.2008 року являється автомобіль НОМЕР_1, що належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Згідно з п. 2.4.6 договору застави, заставодержатель має право за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету застави, відповідно до чинного законодавства України погасити наявну заборгованість заставодавця за договором кредиту, а також витрати на здійснення вимог, забезпечених заставою.

Отже, вищевказаний автомобіль НОМЕР_1, являється заставним майном, при цьому заставодержателем є стягувач у виконавчому провадженні - ПАТ «Укрсоцбанк».

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України „Про виконавче провадження" звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Згідно п. 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за № 512/5, організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що державний виконавець незаконно виніс постанову про повернення виконавчого листа, однак постановою начальника Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 01.09.2016 року, оскаржувана постанова скасовано.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною 2 ст. 387 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» п. 18 роз'яснено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

За таких обставин, суд вважає, що скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 19, 27, 32, 39, 54 Закону України «Про виконавче провадження», п. 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», ст.ст. 385, 386, 387 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на дії та бездіяльність державного виконавця Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Устич Олени Олексіївни задовольнити.

Визнати дії щодо повернення виконавчого документа, у виконавчому провадженні №48537015, державного виконавця Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Устич Олени Олексіївни неправомірними.

Визнати бездіяльність державного виконавця Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Устич Олени Олексіївни, у виконавчому провадженні № 48537015, протиправною.

До суду може бути подана апеляційна скарга на ухвалу протягом п'яти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні при її проголошенні протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н. О. Яровенко