Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/8136/15-ц Головуючий у 1-й інст. Зосименко О. М.
Категорія 48 Доповідач Талько О. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої Талько О.Б.,

суддів: Заполовського В.Й., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 3 грудня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що з 2003 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому у них 11 березня 2007 року народився син ОСОБА_4.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 5 липня 2013 року шлюб між ними розірвано та стягнуто аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі ? частини заробітку відповідача щомісячно.

ОСОБА_3 зазначає, що позивач ухиляється від сплати аліментів та не виконує обовязки щодо виховання та належного матеріального забезпечення сина, який хворіє на артрит колінних суглобів. Окрім того, дитині поставлений діагноз « аденоїди ІІ ступеню».

У звязку із цим син кожні півроку змушений проходити курси стаціонарного лікування. Діагностика захворювання, лікування та реабілітація дитини потребує значних матеріальних витрат. Так, протягом періоду з 2013 по 2015 роки нею було витрачено 8950 грн. 77 коп.

З огляду на вищезазначене, ОСОБА_1, уточнивши позовні вимоги, просила стягнути з відповідача одноразово додаткові витрати на лікування сина в розмірі 8950 грн. 77 коп.

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 3 грудня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 4475 грн. 37 коп. понесених додаткових витрат на дитину.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове,- про відмову у задоволенні позову.

Зокрема, зазначає, що понесені позивачкою витрати на лікування дитини не підтверджені належними доказами. Окрім того, суду не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що син хворіє.

Будучи інвалідом 3 групи, він не має можливості сплачувати додаткові витрати на дитину, оскільки єдиним джерелом його доходів є пенсія.

В судовому засіданні позивачка не визнала апеляційну скаргу, зазначивши, що відповідач не зареєстрований приватним підприємцем, проте займається підприємницькою діяльністю, повязаною із здійсненням транспортних перевезень. На підтвердження цієї обставини вона не може надати належних доказів, однак реклами, розміщені на транспортних засобах, а також візитні картки відповідача містять інформацію про надання ним даних послуг.

Про наявність у відповідача постійної роботи свідчить також той факт, що він звертався до суду першої інстанції із заявою про відкладення розгляду справи з тих підстав, що перебуватиме у відрядженні.

Також ОСОБА_1 зазначила, що, окрім артриту колінних суглобів, дитина страждає на супутні захворювання, зокрема, хронічний тонзиліт, аденоїди, бронхіт. Окрім того, син проходить курси лікування у лікаря ортодонта, змушений також приймати заспокійливі препарати.

Таким чином, ліки, медичні препарати та засоби були придбані згідно з призначеннями лікарів, з огляду на дані захворювання.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення позивачки, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони з 13 вересня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 5 липня 2013 року шлюб між ними розірвано. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина в розмірі ? частини заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 березня 2013 року й до досягнення дитиною повноліття.

Наявні в матеріалах справи виписки з медичної картки стаціонарного хворого, оригінали яких оглянуті судом, містить інформацію про те, що у звязку із захворюванням на реактивний артрит колінних суглобів, а також супутними захворюваннями (аденоїди ІІ ступеню, бронхіт, тонзиліт, гіпертрофія піднебінних мигдаликів, неврозоподібний стан), неповнолітній син сторін проходив лікування у Центральній дитячій міській лікарні м. Житомира протягом періодів: з 27 грудня 2012 року по 13 січня 2013 року, з 26 листопада по 8 грудня 2014 року, з 12 по 23 березня 2015 року.

Окрім того, протягом періоду з 18 серпня по 1 вересня 2014 року дитина проходила курс лікування у звязку з даними захворюваннями у лікарні Сектору медичного забезпечення УМВС України в Житомирській області, що підтверджується довідкою від 1 вересня 2014 року.

Зміст довідки, виданої Житомирським обласним стоматологічним медичним обєднанням, свідчить про те, що дитина також перебуває на лікуванні у лікаря ортодонта з приводу аномалії положення зубів.

В судовому засіданні встановлено, що на придбання ліків та медичних препаратів, а також проведення медичних обстежень сина позивачкою витрачені кошти в сумі 8950 грн. 77 коп., що підтверджується чеками, талонами отримання результатів аналізів, а також квитанціями.

Зазначені медичні обстеження проведені за рекомендаціями лікарів, ліки та медичні препарати придбані згідно з призначеннями , які містяться у виписках з медичних карток.

За правилами ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами ( розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що відповідач зобовязаний брати участь у додаткових витратах на дитину, визначивши розмір частки останнього у цих витратах в сумі 4475 грн. 37 коп.

Та обставина, що відповідач є інвалідом третьої групи, не звільняє його від обовязку, передбаченого ст. 185 СК України, та не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Рішення в частині задоволення позову ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

В іншій частині рішення не оскаржується, отже не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст. 209, 303,307,308,313,314,315,319 ЦПК України, колегія

суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 3 грудня 2015 року в частині задоволених позовних вимог залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуюча Судді: