У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Ковальчук Н.М.,

суддів - Григоренка М.П., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання - Мельник С.Ю.,

з участю представника заявника - Бойчука К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, подана його представником - адвокатом Бойчуком Костянтином Мефодійовичем на рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 01 вересня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту постійного догляду за престарілою особою, заінтересовані особи: Управління праці та соціального захисту населення Млинівської районної державної адміністрації, Управління Пенсійного Фонду України у Млинівському районі Рівненської області,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 01 вересня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту постійного догляду за престарілою особою відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, представник ОСОБА_2 - адвокат Бойчук К.М. оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі заперечує висновок місцевого суду про те, що заявником не було доведено факту постійного (безперервного) догляду за престарілою особою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 14 лютого 2007 року по 24 січня 2016 року. Стверджує, що у судовому зсіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 показали, що ОСОБА_2 був єдиним, хто міг належним чином постійно доглядати престарілу ОСОБА_3, а члени його сім'ї - діти та дружина - такого догляду не могли здійснювати в силу свого віку та зайнятості відповідно у навчанні та на роботі. Додає, що батьки заявника так само не здійснювали догляду за вищевказаною особою через поганий фізичний стан, і єдиною допомогою з їхнього боку було приготування їжі. Доводить, що протягом усього часу - з 14.02.2007 року по 24.01.2016 року - єдиним, хто здійснював догляд за ОСОБА_3, був ОСОБА_2, в силу родинних відносин, можливості та зобов'язання, яке він виконував, адже продовжував отримувати відповідні виплати, які були припинені лише 07.01.2016 року за рішенням № 1182. З наведених підстав просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви про встановлення юридичного факту.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні заяви про встановлення юридичного факту догляду за престарілою особою, суд першої інстанції виходив з того, що ним не було доведено факту постійного (безперервного) догляду за престарілою ОСОБА_3 в період з 14 лютого 2007 року по 24 січня 2016 року, з яким закон пов'язує наявність страхового стажу.

На підтвердження даного висновку в рішенні суду містяться необхідні доводи та обґрунтування, з якими погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 здійснював догляд за престарілою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 29.03.2004 року, у зв'язку з чим, за його заявою в Управлінні праці та соціального захисту населення Млинівської райдержадміністрації Рівненської області було оформлено справу по догляду за престарілою особою та призначено виплату компенсації по 01.07.2028 року.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про соціальні послуги", яка визначає порядок надання і отримання соціальних послуг, передбачено, що у разі якщо особа, яка потребує соціальних послуг, за віком або станом здоров'я неспроможна самостійно прийняти рішення про необхідність їх надання, таке рішення може прийняти опікун чи піклувальник, органи опіки та піклування відповідно до законодавства.

Статтею 11 Закону передбачено, що особи, які надають соціальні послуги мають права і обов'язки по відношенню до осіб, яким надаються соціальні послуги.

Відповідно до ст.18 згаданого Закону Центральні та місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень організовують роботу з надання відповідних соціальних послуг та здійснюють контроль за діяльністю суб'єктів, що надають соціальні послуги.

Пунктом 1 Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого Постановою КМУ від 29 квітня 2004 р. N 558 вказано, що щомісячна компенсаційна виплата призначається непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги.

Разом з тим, судом встановлено, що в період з 1 грудня 2006 року по 13 лютого 2007 року ОСОБА_2 був працевлаштований в ПФ "Техагробуд".

Рішенням Управління праці та соціального захисту населення Млинівської райдержадміністрації № 1182 від 07.01.2016 року ОСОБА_2 припинено виплату допомоги по догляду за престарілою особою у зв'язку з виходом на роботу, починаючи з 01.12.2006 року. Вказане рішення ОСОБА_2 оскаржено не було, і цей факт розцінюється судом як доказ втрати заявником статусу особи, що надає соціальні послуги постійного догляду за ОСОБА_3, починаючи з 01.12.2006 року.

Положення Закону України «Про соціальні послуги» та Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого Постановою КМУ від 29 квітня 2004 р. N 558, для встановлення юридичного факту догляду за престарілою особою передбачають обов'язкову наявність постійного догляду, зміст якого складають права особи щодо якої надаються соціальні послуги, права і обов'язки особи яка надає соціальні послуги (здійснює догляд). При цьому нездатність особи до самообслуговування передбачає постійну потребу особи в сторонній допомозі, а не час від часу, з одночасним оформленням такого догляду в органах соціального захисту населення. При цьому, здійснення працездатною непрацюючою особою постійного догляду за престарілою особою безпосередньо пов'язано із одержанням компенсації. А оформлення такого догляду передбачає не тільки подання заяви особами, які потребують догляду й особи, яка здійснюватиме догляд, а й оформлення та збирання інших відомостей, передбачених п.6 Порядку, необхідних для догляду і призначення відповідних компенсаційних виплат. Тобто, необхідною умовою постійного догляду за престарілою особою є дотримання процедур, передбачених Законом України "Про соціальні послуги" та підзаконних нормативно-правових актів по оформленню такого догляду за престарілою особою, а сам догляд має бути постійним ( безперервним).

Згідно п.15 згаданого Порядку Фізичні особи, які одержують компенсацію, зобов'язані повідомити структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради, що призначають ці виплати, про обставини, які можуть вплинути на умови їх призначення та виплати. У разі виявлення таких обставин виплата компенсації припиняється з дня, що настає за днем виникнення таких обставин. У разі одержання у зв'язку з цим зайвих сум компенсації одержувачі повинні відшкодувати структурним підрозділам з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради надміру виплачені суми за весь період, коли фізична особа не мала права на одержання компенсації.

Виходячи з наведеного, заявник втратив статус особи, яка надає соціальні послуги по постійному догляду за престарілою особою, у зв'язку з працевлаштуванням в період з 1 грудня 2006 року по 13 лютого 2007 року.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що після припинення трудових відносин ОСОБА_2 звертався до органів соціального захисту населення з відповідною заявою про надання чи відновлення такого статусу, заявником не подано та судом їх також не здобуто.

У зв'язку із зазначеним, колегія суддів підтримує висновок місцевого суду про те, що заявником не було доведено у передбаченому законом порядку факту постійного безперервного догляду за престарілою особою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 14 лютого 2007 року по 24 січня 2016 року.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану його представником - адвокатом Бойчуком Костянтином Мефодійовичем відхилити.

Рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 01 вересня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н.М.

Судді: підпис Гордійчук С.О.

підпис Григоренко М.П.

Згідно:суддя-доповідач Ковальчук Н.М.