Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 27 Доповідач Якухно О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Якухно О.М.

суддів Коломієць О.С., Зарицької Г.В.

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 18 грудня 2014 року,

встановила:

У липні 2014 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило звернути стягнення на предмет іпотеки з метою погашення заборгованості у розмірі 209 488 грн. 57 коп., що виникла станом на 06.06.2014 року внаслідок неналежного виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору від 27 травня 2008 року.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 18 грудня року позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» задоволено.

У рахунок погашення заборгованості за договором кредиту від 27 травня 2008 року в розмірі 17 810,04 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти за офіційним курсом НБУ станом на 06 червня 2014 року з розрахунку 11,76026 за 1 долар США становить 209 488 грн. 57 коп. та включає: заборгованість за кредитом - 16 802,12 доларів США - 197 597 грн. 30 коп., заборгованість за відсотками - 1 007,92 доларів США 11 853 грн. 40 коп., пеня - 37 грн. 87 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 27 травня 2008 року, який укладений між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_4, ОСОБА_2 та зареєстрований приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_5, на квартиру № 291 загальною площею 63,4 кв. м, що знаходиться за адресою: просп. Миру, 1, м. Житомир, що належить іпотекодавцям на праві приватної власності.

Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження».

Пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки, судом не встановлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОТП Банк» судовий збір у розмірі 1 047 грн. 05 коп., з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи. Зазначають, що суд розглянув справу без їх повідомлення, не визначив початкову ціну продажу предмета іпотеки, не перевірив співмірність суми заборгованості та вартістю іпотечного майна, безпідставно не застосував Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та не врахував зміну процентної ставки по договору.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 17 лютого 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року скасовано рішення апеляційного суду і справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідачі підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник позивача заперечує у задоволенні скарги.

Розглянувши справу в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» (далі Закон) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Судом встановлено, що 27 травня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_2 укладено договір кредиту, відповідно до умов якого ЗАТ «ОТП Банк» надало ОСОБА_2 кредит у розмірі 20 500 доларів США терміном користування до 25 травня 2023 року з встановленою плаваючою процентною ставкою, що дорівнює: фіксований відсоток + FIDR, де фіксований відсоток становить 5,99 % річних, а FIDR - це процентна ставка за строковими депозитами фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені у банку на строк 366 днів з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. Кредит видано на строк до 25 травня 2023 року і є споживчим (п.2 Договору).

27 травня 2008 року з метою забезпечення зобовязань за кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3, ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого вказані особи як іпотекодавці передали, а ЗАТ «ОТП Банк» - іпотекодержатель - прийняв, з метою забезпечення зобовязань за договором кредиту від 27 травня 2008 року, предмет іпотеки - квартиру № 291, загальною площею 63,4 кв. м, що знаходиться за адресою: просп. Миру, 1, м. Житомир.

У пункті 4.4 іпотечного договору вартість предмета іпотеки сторони оцінили у 379401 грн., що за курсом НБУ становить 78227,01 дол.США.

У звязку з неналежним виконання умов договору у ОСОБА_2 виникла заборгованість, розмір якої станом на 06 червня 2014 року складає 17 810,04 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти офіційним курсом НБУ станом на 06 червня 2014 року з розрахунку 11,76026 за 1 долар США становить 209 488 грн. 57 коп. та включає: заборгованість за кредитом - 16 802,12 доларів США - 197 597 грн. 30 коп., заборгованість за відсотками - 1 007,92 доларів США - 11 853 грн. 40 коп., пеня - 37 грн. 87 коп.

12 червня 2014 року відповідачам направлено повідомлення про погашення заборгованості за кредитом в сумі 17810,04 дол.США та пені в сумі 37,87 грн., тобто заявлена вимога про дострокове погашення кредиту (а.с.45-50).

Відповідачі у апеляційній скарзі та під час розгляду справи не заперечують наявність вказаної заборгованості.

Отже, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, керуючись статтями 526, 533, 610, 1050, 1054 ЦК України та статтями 3, 7, 12, 33, 38, 39 Закону України «Про іпотеку», правильно виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Так, виходячи з умов кредитного договору зміна розміру ставки FIDR не є зміною процентної ставки в односторонньому порядку, оскільки вона прямо передбачена умовами двостороннього кредитного договору (правова позиція Верховного Суду України по справі № 6-511цс15).

Частиною третьою статті 39 цього Закону передбачено, що суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Законодавством не передбачено такої підстави для відмови в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки як неспівмірність заборгованості за основним зобовязанням з вартістю майна, переданого в іпотеку в рахунок забезпечення належного його виконання.

Зазначене може бути враховано лише в разі, якщо порушенням основного зобовязання іпотекодержателю не завдано збитків.

За положеннями статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у резолютивній частині рішення суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України по справі № 6-340цс15.

З матеріалів справи вбачається, що передаючи нерухоме майно вартістю 78227,01 дол.США в іпотеку на забезпечення кредиту в сумі 20500 дол.США, тобто з перевищенням останнього більше ніж в 3,8 разів, іпотекодавці погодилися на можливу його реалізацію у разі неналежного виконання зобовязання.

На даний час перевищення вартості майна над сумою боргу становить лише у 1,8 разів, що є значно меншим ніж при укладенні договору, а тому посилання на неспівмірність є безпідставною.

При цьому, колегія суддів враховує, що рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 22 жовтня 2014 року достроково стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» вищевказану заборгованість станом на 06.06.2014 року, що становить 209450,07 грн. За змістом судового рішення розмір заборгованості визначено виходячи із суми заборгованості в 17810,04 дол.США. Допущена судом арифметична помилка при множенні суми боргу у валюті на курс НБУ на суму 38,5 грн. може бути виправлена відповідно до вимог ст.219 ЦПК України.

Рішення суду до даного часу не виконано, що вбачається із повідомлення Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції від 29.09.2015 року, а тому неможливість стягнення заборгованості завдає збитків іпотекодержателю, що виключає застосування ч.3 ст.39 Закону України «Про іпотеку».

В той же час, судом першої інстанції не виконано вимоги ст.39 Закону України «Про іпотеку» щодо зазначення у судовому рішенні початкової ціни продажу у грошовому вираженні за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону (постанова Верховного Суду України від 27.05.2015 року по справі № 6-61цс15), та Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі Закон України «Про мораторій») щодо не виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону (постанова Верховного Суду України від 18.11.2015 року по справі № 6-1385цс15).

Під час розгляду справи за клопотанням позивача та згодою відповідачів проведено оцінку іпотечного майна, вартість якого визначена в сумі 831300 грн.

З 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій» ст.1 якого передбачено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Судом встановлено, що загальна площа нерухомого майна не перевищує 140 кв.м. і останнє використовується для постійного проживання відповідачів, які іншого житла не мають.

Крім того, відповідачі не є субєктами Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", а тому до вказаних правовідносин підлягають застосуванні норми Закону України «Про мораторій».

Враховуючи наведене, рішення суду слід змінити, доповнивши резолютивну частину рішення встановленням початкової ціни продажу та відстрочення його виконання в частині звернення стягнення на період дії Закону України «Про мораторій».

У звязку із понесеними позивачем судовими витратами під час касаційного розгляду справи та проведення експертизи, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, підлягає зміні судове рішення в частині розподілу судових витрат, стягнутих з кожного із відповідачів, а саме, їх збільшення з 1047,5 грн. до 2947,5 грн.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 18 грудня 2014 року змінити доповнивши резолютивну частину рішення наступними абзацами :

Встановити початкову ціну продажу квартири № 291 по просп.Миру, 1 в м.Житомирі в розмірі 831300 грн.

Відстрочити виконання рішення суду в частині звернення стягнення на період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Змінити розмір стягнутого з ОСОБА_2, ОСОБА_3 судового збору з 1047,05 грн. до 2947,5 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді