АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 687/1844/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1977/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Спірідонової Т.В.,

суддів: Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар Кошельник В.М.,

за участю: апелянта ОСОБА_1,

представника апелянта ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 22 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Кугаєвецької сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області, Андріївської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області, третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Чемеровецького районного нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання заповітів недійсними, визнання недійсними та скасування свідоцтв про право на спадщину,

встановила :

В грудні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом та просив продовжити строк на прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_7; визнати недійсним заповіт, складений 23 грудня 2013 року від імені ОСОБА_7 на користь спадкоємця ОСОБА_3, посвідчений секретарем Андріївської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину від 23 вересня 2014 року відносно спадкування земельної ділянки площею 1,3948га; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину від 23 грудня 2014 року щодо грошового вкладу на суму 3642,17грн., який зберігається на компенсаційному рахунку №915510694 у ТВБВ АТ «Ощадний банк» з належними відсотками та грошовою компенсацією та щодо права на пайовий фонд майна у КСП «Кугаєвецьке» с. Кугаївці Чемеровецького району Хмельницької області; визнати недійсним заповіт ОСОБА_6, складений 11 листопада 2014 року від імені ОСОБА_6 на користь спадкоємця ОСОБА_3, посвідчений 08 листопада 2014 року секретарем виконкому Кугаєвецької сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що 02 березня 2014 року померла його мати ОСОБА_7. 23.12.2013 року ОСОБА_7 склала заповіт на користь його ________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_8 Категорія: 39

Доповідач: Спірідонова Т.В.

рідної сестри ОСОБА_3, який посвідчений секретарем Андріївської сільської ради ОСОБА_9 Позивач зазначає, що секретарем при посвідченні вказаного заповіту не вказано причину його посвідчення не в місці проживання заповідача, не вказано хворобливий стан, що суперечить п.2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами місцевого самоврядування. При вчиненні вказаного заповіту порушено ч.6 ст.203 ЦК України, в якій зазначено, що правочин, що вчиняється батьками не може суперечити правам та інтересам їхніх неповнолітніх, непрацездатних дітей. 22 вересня 2014 року приватним нотаріусом Чемеровецького районного нотаріального округу ОСОБА_5 видано два свідоцтва на імя ОСОБА_3 за заповітом на спадкове майно. 08.08.2014 року помер батько позивача - ОСОБА_6, який склав заповіт 11.07.2014 року на користь ОСОБА_3 Однак, як слідує з тексту заповіту він був посвідчений секретарем виконавчого комітету Кугаєвецької сільської ради ОСОБА_10 8 липня 2014 року. Вказує, що батьки тяжко хворіли та не могли повною мірою усвідомлювати значення своїх дій. Волевиявлення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 при укладенні заповітів не було вільним, не відповідало їхній волі, а укладені заповіти є недійсними і суперечать вимогам законодавства. Зазначає, що строк на прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_7 був пропущений позивачем з поважних причин у звязку з хворобою.

Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 22 серпня 2016 року позов задоволено частково. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителю ІНФОРМАЦІЯ_2, визначено додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, яка померла 02.03.2014 року, у три місяці після набрання рішенням законної сили. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позову скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що судом порушено вимоги ст. 1241 ЦК України, оскільки при видачі ОСОБА_3 свідоцтв на право на спадщину за заповітом нотаріус не зясував наявність спадкоємців, які мають право на обовязкову частку у спадщині. Також, судом першої інстанції не враховано, що заповіти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 посвідчено посадовими особами органів місцевого самоврядування без дотримання форми викладу та врахування фізичного стану заповідачів, чим порушено Порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 11.11.2011 року.

Апелянт ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали, просять її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4, заперечуючи проти апеляційної скарги зазначили, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідач - Кугаєвецька сільська рада Чемеровецького району Хмельницької області повідомлена належним чином про час і місце судового засідання, представник у судове засідання не зявився, подав заяву про слухання справи у його відсутності.

Відповідач - Андріївська сільська рада Чемеровецького району Хмельницької області повідомлена належним чином про час і місце судового засідання, представник у судове засідання не зявився.

Третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Чемеровецького районного нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_5 повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, у судове засідання не зявився, подав заяву про слухання справи у його відсутності.

Заслухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, виходив із того, що заповіт від 23 грудня 2013 року, складений ОСОБА_7 та заповіт від 11 липня 2014 року, складений ОСОБА_6, посвідчений у відповідності до вимог чинного законодавства, підстави для визнання їх недійсними відсутні. Визначаючи додатковий строк для прийняття спадщини суд виходив з того, що позивач після смерті ОСОБА_7 пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин.

Разом із тим, зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Встановлено, що 02 березня 2014 року померла мати ОСОБА_1 та ОСОБА_3- ОСОБА_7, після смерті якої відкрилась спадщина.

23 грудня 2013 року секретар виконавчого комітету Андріївської сільської ради ОСОБА_9 в межах наданих їй виконкомом делегованих повноважень щодо вчинення нотаріальних дій, в приміщенні Андріївської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області посвідчила заповіт ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3, який зареєстровано в реєстрі за №45.

Загальні вимоги до форми заповіту встановлені ст.1247 ЦК України.

Такими вимогами є письмова форма заповіту із зазначенням місця та часу його складення, особисте підписання заповіту заповідачем, посвідчення заповіту нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними ст. ст. 1251-1252 ЦК України, та його державна реєстрація.

Відповідно до ст.1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів (державних, приватних), а у населених пунктах, де немає нотаріусів, певні нотаріальні дії, в тому числі і посвідчення заповітів, здійснюється уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування.

Згідно з пп. 5 п. б ч. 1 ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування» до делегованих повноважень виконавчих комітетів відповідних рад (сільських, селищних, міських) віднесено вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання.

Статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що повноваження виконавчих комітетів сільських, селищних та міських рад також обмежується територією відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Пунктом 2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 11 листопада 2011 року №3306/5, передбачено вчинення нотаріальних дій в приміщенні органу місцевого самоврядування і лише в окремих випадках - поза вказаним приміщенням з обов'язковим записом у посвідчувальному написі дійсного місця, адреси, а також причин вчинення нотаріальної дії поза приміщенням органу місцевого самоврядування.

Пунктами 1.1., 1.4, 1.6 та 1.10 розділу III цього Порядку встановлено, що посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти.

При посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг його цивільної дієздатності. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. Посадова особа органу місцевого самоврядування при посвідченні заповіту зобов'язана роз'яснити заповідачу зміст статей 1241, 1307 Цивільного кодексу України, про що зазначається у тексті заповіту.

Відомості про посвідчення посадовими особами органів місцевого самоврядування заповітів та інформація про їх скасування, зміну або видачу дубліката підлягають обов'язковому внесенню до Спадкового реєстру у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 року №491 "Про затвердження Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі".

Також п. 2.11. розділу передбачено, що посвідчення заповітів, засвідчення вірності копій (фотокопій) документів і виписок з них, засвідчення справжності підпису на документах, видача дубліката посвідченого документа здійснюються шляхом вчинення посвідчувальних написів на відповідних документах, які підписуються посадовою особою органу місцевого самоврядування і скріплюються гербовою печаткою відповідного органу місцевого самоврядування (додатки 1 - 14).

Заповіт від імені ОСОБА_7 зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій під №45 та внесено до Спадкового реєстру. Заповіт містить відомості про місце його складання, дату та час, як це передбачено зазначеним вище Порядком від 11 листопада 2011 року № 3306/5.

Свідок ОСОБА_9 підтвердила, що вона, як секретар Андріївської сільської ради Чемеровецького району, посвідчила заповіт ОСОБА_7 в приміщенні сільської ради.

Позивачем не надано доказів того, що заповіт був складений та посвідчений уповноваженою особою органу місцевого самоврядування поза приміщенням Андріївської сільської ради.

Крім того, цим Порядком не заборонено вчинення посвідчення заповітів посадовою особою виконкому сільської ради в приміщенні органу місцевого самоврядування за зверненнями громадян, які проживають в іншому населеному пункті за межами сільської ради.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що форма заповіту відповідає вимогам ст.1247 ЦК України, заповіт складався та посвідчувався в межах нотаріального округу, а тому дійшов обґрунтованого висновку про те, що відсутність вказівки про посвідчення заповіту не в місці проживання заповідача не є підставою для визнання заповіту недійсним.

20 серпня 2014 року ОСОБА_3 подала приватному нотаріусу Чемеровецького районного нотаріального округу ОСОБА_5 заяву про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_7, що підтверджується спадковою справою №309-14р.

Згідно вищевказаного заповіту приватним нотаріусом Чемеровецького районного нотаріального округу ОСОБА_5 22.09.2014 року на ім'я ОСОБА_11 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7, яке зареєстроване в реєстрі за №2336. Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з земельної ділянки за кадастровим номером :03:002:0016 площею 1,3948га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кугаєвецької сільської ради та належала ОСОБА_7 на підставі державного акта серії ЯБ №099363 від 04.07.2005 року.

Також, 22.09.2014 року приватним нотаріусом Чемеровецького районного нотаріального округу ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_11 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7, яке зареєстроване в реєстрі за №2338. Спадщина, на яку видано зазначене свідоцтво про право на спадщину за заповітом складається з: грошового вкладу на суму 3642,17грн., який зберігається на компенсаційному рахунку №915510694 у ТВБВ №10022/0107 філії Хмельницького обласного управління АТ «Ощадний банк» з належними відсотками та грошовою компенсацією; права на пайовий фонд майна у КСП «Кугаєвецьке» с.Кугаївці Чемеровецького району Хмельницької області розміром 4211грн., що належало ОСОБА_7 на підставі Свідоцтва ХМЧМ №011780, виданого виконавчим комітетом Кугаєвецької сільської ради 25.06.2007 року.

8 серпня 2014 року помер батько ОСОБА_1- ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

ОСОБА_6 11 липня 2014 року заповів все своє майно дочці ОСОБА_3 Вказаний заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Кугаєвецької сільської ради Чемеровецького району Хмельницької обласі ОСОБА_10 та зареєстровано в реєстрі за №42.

Приватним нотаріусом Чемеровецького районного нотаріального округу ОСОБА_5 заведена спадкова справа №310-14 від 20.08.2014 року на майно померлого ОСОБА_6 Як вбачається із спадкової справи в матеріалах справи містяться заява позивача ОСОБА_1П від 30.09.2014 року про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 як спадкоємця за законом, яка надійшла приватному нотаріусу 20.01.2015 року, та заява ОСОБА_3 від 19.08.2014 року про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 як спадкоємця за заповітом, яка надійшла приватному нотаріусу 20.08.2014 року.

Відповідно до ч.ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Обґрунтовуючи недійсність заповітів від імені ОСОБА_7 та ОСОБА_6, позивач посилався також на те, що його батьки на момент посвідчення заповітів не могли внаслідок перенесених ними хвороб усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а також ОСОБА_6 не міг внаслідок хвороби очей прочитати та підписати оспорюваний заповіт.

Відповідно до ч.1, ч.4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 4 ст.10 ЦПК України встановлено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.1 ст.143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

При перегляді рішення в апеляційному порядку сторонам відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України розяснено право на призначення відповідної судово-психіатричної експертизи та судово-медичної експертизи.

Сторони від призначення у справі судових експертиз відмовились.

Оцінивши наявні у справі докази, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що волевиявлення заповідачів не було вільним та не відповідало їх волі, на момент посвідчення заповітів ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не усвідомлювали значення своїх дій та не могли керувати ними, а також, що внаслідок хвороб ОСОБА_6 не міг прочитати та підписати заповіт.

Колегія суддів також вважає, що відповідно до вимог ст.1257 ЦК України правовою підставою для визнання заповіту недійсним є встановлення того, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. При цьому закон не пов'язує наявність спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині з недійсністю заповіту чи його частин, оскільки зазначені обставини не залежать від волі спадкодавця.

Як вбачається з матеріалів справи заповіт від імені ОСОБА_6 був складений у с.Кугаївці Чемеровецького району Хмельницької області 11 липня 2014 року.

Заповіт від імені ОСОБА_6 зареєстровано 11.07.2014 рокув реєстрі нотаріальних дій під №42 та внесено цього ж числа до Спадкового реєстру.

Вказані обставини підтверджуються журналом для реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету Кугаєвецької сільської ради Чемеровецького району та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.177,189).

Тому, помилкове зазначення у заповіті дати його посвідчення «восьмого липня 2014 року» не є підставою для визнання його недійсним, оскільки він був посвідчений у день складання.

Відповідно до ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Задовольняючи позов в частині позовних вимог про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки є інвалідом ІІІ групи, часто хворів та перебував на стаціонарному лікуванні.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник у судовому засіданні пояснили, що вони не заперечують проти визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, оскільки вказаний строк був пропущений ним з поважних причин.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 не оскаржується, а отже не є предметом апеляційного перегляду.

Відповідно до ст.215 ЦПК України мотивувальна частина рішення повинна містити, в тому числі, встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини; мотиви, згідно з якими суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обгрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти.

Однак, в мотивувальній частині рішення не зазначено мотивів, з яких суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині позовнихвимог про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом, які видані ОСОБА_3 22 вересня 2014 року.

За змістом ст.ст.1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України у справі №1-1/2014 від 11.02.2014р. за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_12 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України (справа про право на обовязкову частку у спадщині повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця) в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обовязкову частку у спадщині необхідно розуміти так, що таке право мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку, незалежно від групи інвалідності.

Позивач ОСОБА_1 з 2007 року є інвалідом ІІІ групи та з 29.09.2016 року інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою ЛКК Чемеровецької районної центральної лікарні від 09.12.2016 року та копією довідки МСЕК від 29.09.2016 року. Тому, позивач має право на обов'язкову частку в спадщині.

Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Судом першої інстанції не враховано вказані обставини та необґрунтовано відмовлено у задоволенні позову в частині визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом.

Тому, колегія суддів вважає, що слід визнати недійсними свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7, яка померла 02 березня 2014 року, видане приватним нотаріусом Чемеровецького районного нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_5 22 вересня 2014 року та зареєстроване в реєстрі за №2336 та свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7, яка померла 02 березня 2014 року, видане приватним нотаріусом Чемеровецького районного нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_5 22 вересня 2014 року та зареєстроване в реєстрі за №2338.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачем предявлено позов, який містить чотири немайнових вимоги, а тому судовий збір повинен бути сплачений у розмірі 1948,80грн., хоча сплачено лише 487,20грн. За подачу апеляційної скарги позивачем сплачено 2143,68грн., що підтверджується квитанціями про сплату судового збору.

Оскільки позов задоволено частково (задоволено дві немайнові вимоги) з ОСОБА_3 слід стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1559грн.04коп. та в дохід держави судовий збір у сумі 1461грн.60коп.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 22 серпня 2016 року в частині відмови у задоволенні позову про визнання недійсними та скасування свідоцтв про право на спадщину скасувати та ухвалити нове.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7, яка померла 02 березня 2014 року, видане приватним нотаріусом Чемеровецького районного нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_5 22 вересня 2014 року та зареєстроване в реєстрі за №2336 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,3948га, яка знаходиться на території Кугаєвецької сільської ради Чемеровецького району.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7, яка померла 02 березня 2014 року, видане приватним нотаріусом Чемеровецького районного нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_5 22 вересня 2014 року та зареєстроване в реєстрі за №2338 на грошовий вклад на суму 3642,17грн., який зберігається на компенсаційному рахунку №915510694 у ТВБВ №10022/0107 філії Хмельницького обласного управління АТ «Ощадний банк» з належними відсотками та грошовою компенсацією та на право на пайовий фонд майна у КСП «Кугаєвецьке» с. Кугаївці Чемеровецького району Хмельницької області.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1559грн.04коп.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у сумі 1461грн.60коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча /підпис/ ОСОБА_13

Судді: /підпис/ ОСОБА_14

/підпис/ ОСОБА_15

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Т.В. Спірідонова