Номер провадження №2/522/7136/16
15 вересня 2016 року Приморський районний суд міста ОСОБА_1 у складі:
головуючого судді Бойчук А.Ю.
при секретарі судового засідання Скибінській Є.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності,
ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на кошти в сумі 2 437 500 (два мільйона чотириста тридцять сім тисяч пятсот) доларів США.
Свій позов позивачка мотивує тим, що вона є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті її батька ОСОБА_5, померлого 27.07.2014 року. Під час досудового розслідування кримінальної справи, яка була порушена відносно її батька ОСОБА_5, з банківської скриньки №076 філії АБ «Південний» м. Києва, оформленої на ОСОБА_3 доньку його дружини від останнього шлюбу ОСОБА_6, під час обшуку були вилучені гроші в сумі 2 437 500 (два мільйона чотириста тридцять сім тисяч пятсот) доларів США та передані на відповідальне зберігання на депозитний рахунок Генеральної прокуратури України.
Позивачка у судове засідання не зявилась, про час, дату та місце слухання справи повідомлялася належним чином, її представник надав заяву про розгляд справи у відсутність позивачки та згоду на винесення заочного рішення суду.
Відповідачка у судове засідання не зявилась, про час, дату та місце слухання справи повідомлялася належним чином, причин своєї неявки суд не повідомила. Клопотань щодо розгляду справи за її відсутності або про відкладення судового засідання до суду не надала. Заперечень на позов до суду не надходило.
Суд, у звязку з неявкою відповідачки та неповідомлення про поважність причин такої неявки в судове засідання, в порядку ст.169 ЦПК України, зі згоди позивачки та її представника ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
За змістом ст. ст. 11, 27 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.
Вислухавши пояснення позивачки, її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Як встановлено у судовому засіданні, та вбачається з матеріалів справи 14.02.2007 року ОСОБА_5 купив квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7
18.02.2007 р. КП «Київське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна» зареєструвало за ОСОБА_5 право власності на вказану квартиру (реєстраційне посвідчення № 037957).
12.09.2011 р. на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 ОСОБА_5 продав придбану квартиру ОСОБА_8 за 24 000 000 (двадцять чотири мільйони) грн., що еквівалентно за курсом НБУ на день укладення договору 3000000 (трьом мільйонам) доларів США.
Кошти, які ОСОБА_5 отримав від продажу квартири, він поклав у банківську скриньку №076 філії АБ «Південний» м. Києва, яку згідно з Договором №402 від 01.09.2011 р. оформив на доньку його дружини ОСОБА_3, з якою він знаходився у близьких відносинах.
На час укладання договору ОСОБА_5 займав посаду директора Державного центра зайнятості України.
28.11.2011 р. в рамках порушеної кримінальної справи відносно ОСОБА_5, під час обшуку цієї банківської скриньки, були вилучені кошти в сумі 2 437 500 (два мільйона чотириста тридцять сім тисяч пятсот) доларів США, та згідно із квитанцією до прибуткового касового ордеру №58 від 05.12.2012 р. передані на депозитний рахунок Генеральної прокуратури України.
Постановою Печерського районного суду м. Києва від 31.01.2012 р. (справа №4-362/12), якою розглянуто подання слідчого про розкриття банківської таємниці та проведення виїмки зазначено, що під час досудового розслідування вилучені із банківської скриньки кошти будь-якого відношення до ОСОБА_3 не мають.
Судом також встановлено, що 01.09.2011 р. ОСОБА_3 видала ОСОБА_5 та його підлеглим по роботі нотаріально посвідчену довіреність на право користування вищезазначеною банківською скринькою, в якої знаходились вилучені кошти. Крім того, як вбачається з відмітки про дні відкриття індивідуального сейфу, 12.09.2011 р., тобто в день укладання ОСОБА_5 договору купівлі-продажу квартири, ОСОБА_3 двічі відкривала банківську скриньку.
Позивачка ОСОБА_4 зазначила, що на протязі з 2000 року по день смерті її батька, він знаходився у близьких стосунках зі ОСОБА_3, гроші від проданої квартири він поклав у банківську скриньку, яку відкрив на її імя з метою уникнути можливої конфіскації по кримінальній справі та мати безперешкодний допуск до цих коштів за довіреністю.
Таким чином, суд встановлює, що вилучені з банківський скриньки №076 філії АБ «Південний» м. Києва кошти в сумі 2 437 500 (два мільйона чотириста тридцять сім тисяч пятсот) доларів США належать ОСОБА_5, які він отримав за продаж квартири АДРЕСА_1.
27.07.2014 р. ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається у тому числі з вилучених коштів.
Спадкоємицею на все майно де б воно не знаходилось та з чого воно б не складалося за нотаріально посвідченим заповітом від 28.05.2014 р. є його донька позивачка ОСОБА_4, яка звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 із заявою про прийняття спадщини.
23.01.2015 р. дружина ОСОБА_5 ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання цього заповіту недійсним.
Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 08.12.2015 р. у задоволені позову було відмовлено.

Крім того, судом встановлено, що згідно з рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29.03.2002 року (справа №2-873 2002 год) шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був розірваний.

Отже, єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_5 є позивачка ОСОБА_4, яка набула право власності в порядку спадкування за заповітом на вилучені у банківській скриньці №076 філії АБ «Південний» м. Києва кошти в сумі 2 437 500 (два мільйона чотириста тридцять сім тисяч пятсот) доларів США, які належали ОСОБА_5, та які згідно із квитанцією до прибуткового касового ордеру №58 від 05.12.2012 р. були прийняті для зберігання на депозитний рахунок Генеральної прокуратури України.

31.03.2016 року постановою Печерського районного суду м. Києва кримінальна справа №1-кп-5/12 відносно ОСОБА_5 закрита, рішення щодо вилучених коштів не ухвалювалося.

У звязку з тим, що доказів про права ОСОБА_5 на вилучені з банківський скриньки коштів не було, оформити спадкові права на них позасудовим шляхом позивачка не мала можливості.

Відповідно до ст.55 Конституції України, ст.15 ЦК України, позивачка має право на захист судом своїх невизнаних прав щодо спадщини за заповітом, що відкрилася після смерті її батька ОСОБА_5.

Згідно зі ст.1223 ЦК України позивачка має право на успадкування майна її померлого батька за заповітом.

При зазначених обставинах суд вважає позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовані та законні, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.55 Конституції України, ст. ст.15, 1223 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлого 27.07.2014 року, право власності на вилучені 28.11.2011 р. в банківській скриньці №076 філії АБ «Південний» м. Києва кошти в сумі 2 437 500 (два мільйона чотириста тридцять сім тисяч пятсот) доларів США, які знаходяться на депозитному рахунку Генеральної прокуратури України згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру №58 від 05.12.2012 р.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, подану протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя:

15.09.2016