Провадження №2/521/1489/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого судді Леонова О.С.,
при секретарі Малиш О.Л.,
за участю: позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
14.12.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог вказав, що 25.10.2010 року ОСОБА_3 подарувала йому 189/1000 частин шестикімнатної квартири спільного заселення під №12 у будинку під № 12-Г по вулиці Новикова у місті Одесі, де він зареєстрований з 17.12.2010 року. Крім нього у вищевказаній квартирі зареєстрована його колишня дружина, ОСОБА_2 з 17.12.2010 року. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28.03.2013 року шлюб між ними був розірваний. Рішенням суду було встановлено, що сторони припинили подружні відносини, однією родиною не проживають і спільне господарство не ведуть. Відповідач з 2013 року не проживає за вищевказаною адресою, вона має іншу родину. Де вона проживає зараз йому не відомо. Особистих речей за місцем реєстрації відповідача немає. У звязку з тим, що відповідач зареєстрована у вищевказаній квартирі, він змушений нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, що погіршує її матеріальне становище.
Просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право на користування квартирою №12 у будинку під №12-Г по вулиці Новикова у місті Одесі.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засіданні не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про причини не явки суд не повідомила. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню.
В судовому засіданні встановлено, що 25.10.2010 року ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 189/1000 частин шестикімнатної квартири спільного заселення під № 12у будинку під №12-Г по вул. Новикова у місті Одесі, що підтверджується договором дарування посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 25.10.2010 року та зареєстровано в реєстрі за № 2198.
З 16.09.2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі та відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28.03.2013 року шлюб між ними було розірвано.
Як вбачається з довідки (з місця проживання про склад родини та реєстрації) в квартирі АДРЕСА_1 окрім позивача з 17.12.2010 року зареєстрована ОСОБА_2
Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК України).
Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16, 386, 391 ЦК України.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) про визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення особи померлою.
Системний аналіз ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» дає підстави для висновку про те, що зняття з реєстрації можливе при винесенні судом рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи власником 189/1000 частин квартири спільного заселення №12 в будинку №12г по вул. Новикова в м. Одеса, є ОСОБА_1
В зазначеній квартирі зареєстрована відповідач по справі, як член сімї власника, яка є колишньою дружиною позивача ОСОБА_1
Як вбачається з акта складеного КП «ЖКС «Хмельницький» ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_2 не проживає з 2013 року, особисті речі вона забрала після розірвання шлюбу.
Згідно положень ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
Відповідач ОСОБА_2, не знялася з реєстраційного обліку за своїм колишнім місцем проживання, чим створює перешкоду в реалізації права власності позивачу.
Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги позивача, визнає відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщеннямза адресою АДРЕСА_3.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 130, 208, 209, 212, 213-215, 217, 223-225 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №12 в будинку № 12Г по вул. Новикова в м. Одесі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, позивачем в загальному порядку, тобто рішення суду позивачем може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення ухвалене й надруковано у нарадчий кімнаті у єдиному екземплярі.

Головуючий суддя Леонов О.С.