Справа № 752/1669/16-ц
Провадження № 2/752/2414/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

15.03.2016 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Безверхої Н.В.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності, суд -

Встановив

В січні 2016 року представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок із надвірними будівлями АДРЕСА_1 та який згідно Плану будинку та Експлікації приміщень в Технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» 10.06.2015 року складається із наступних приміщень: «А» (житловий будинок, площа 65,0 кв.м.), «А1» (прибудова, площа 28,7 кв.м.), «а» (прибудова, площа 18,7 кв.м.), «під а» (погріб, площа 13,2 кв.м.), «вхід в погріб» (площа 3,6 кв.м.), «а1» (тамбур, площа 2,80 кв.м.), «Б» (сарай, площа 32,0 кв.м.), «Г» (сарай, площа 11,2 кв.м.), «Ж» (гараж-сарай, площа 52,0 кв.м.), «під Ж» (оглядова яма, площа 3,5 кв.м.), «№ 1-3, І-VII» (споруди).

В обгрунтування позову представник позивача вказував, що на підставі рішення Виконавчого комітету Кагановичської районної ради депутатів трудящих м, Києва «Про надання права індивідуальної забудови земельної ділянки під індивідуальну забудову гр. ОСОБА_2» від 01.03.1949 року № 511, Договору про право будування будинку і і безстрокового користування земельною ділянкою від 14.06.1949 року, Дозволу на провадження робіт Інспекції державного архітектурно-будівельного контрою м. Києва від 12 травня 1950 року № 422/50 батько позивача на земельній ділянці по АДРЕСА_2 (ОСОБА_3) розпочав будівництво житлового будинку із надвірними будівлями. При внесенні відповідних змін до назв районів, вулиць та упорядкування номерів земельних ділянок (номерів будинків) у м. Києві була змінена адреса земельної ділянки, яка на сьогоднішній день є: АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_2, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді вищевказаного житлового будинку з надвірними прибудовами.

Оскільки батько не склав заповіту, спадкоємцями першої черги за законом відповідно були ОСОБА_4 мати позивача, позивач та його сестри - ОСОБА_5, ОСОБА_6. Батьки ОСОБА_2 на момент його смерті померли.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_4. У встановлений законодавством строк позивач та його сестри звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини.

У подальшому, сестри позивача - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, подали до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті мами на користь позивача і 03 квітня 1986 року йому було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого позивач є спадкоємцем незавершеного будівництвом житлового будинку, готовністю 98 %, який знаходиться в АДРЕСА_1.

На сьогоднішній день вказаний житловий будинок вже добудовано, однак позивач не може зареєструвати право власності, оскільки існують розбіжності між правовстановлюючим документом та технічним паспортом.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій просив ухвалити по справі заочне рішення.

Представник відповідач в судове засідання не з'явився, про дату і час судового розгляду повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, причин неявки суду не повідомив, тому суд, вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку.

Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Чвановою Т.Г. та зареєстрованого в реєстрі під № 711-5114 (спадкова справа № 4724) ОСОБА_1 успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_4 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, незакінчене будівництвом житловий будинок готовністю 98 %, розташований в АДРЕСА_1, який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2, на підставі договору на право побудови будинку і безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого Другою київською державною нотаріальною конторою 02 серпня 1949 року по реєстру № 23030, спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_4, яка прийняла спадщину, однак не оформила своїх спадкових справ.

З інформаційної довідки Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» від 23.12.2013 року № 2847 вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 на праві власності не зареєстрований.

Рішенням від 05.02.2015 року № 19135273 державний реєстратор прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_8 відмовила позивачу у реєстрації права власності на вказаний житловий будинок у зв'язку з тим, що подані останнім документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Також, рішенням від 15.04.2014 року № 12430597, державний реєстратор прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Іченська М.С. відмовила позивачу у державній реєстрації речових прав на вказаний будинок, оскільки існують розбіжності між технічним паспортом, правовстановлюючим документом та поданою заявою.

З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 від 10.06.2015 року вбачається, що вказаний житловий будинок складається із наступних приміщень: «А» (житловий будинок, площа 65,0 кв.м.), «А1» (прибудова, площа 28,7 кв.м.), «а» (прибудова, площа 18,7 кв.м.), «під а» (погріб, площа 13,2 кв.м.), «вхід в погріб» (площа 3,6 кв.м.), «а1» (тамбур, площа 2,80 кв.м.), «Б» (сарай, площа 32,0 кв.м.), «Г» (сарай, площа 11,2 кв.м.), «Ж» (гараж-сарай, площа 52,0 кв.м.), «під Ж» (оглядова яма, площа 3,5 кв.м.), «№ 1-3, І-VII» (споруди).

Крім того, у вказаному технічному паспорті зазначено, що літ. «Ж» (гараж-сарай, площа 52,0 кв.м.) є самочинним будівництвом.

За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Як роз'яснив Верховний суд України в п. 16 постанови пленуму «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» позов особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, про визнання права власності на цю нерухомість може бути задоволено судом на підставі частини третьої статті 376 ЦК, якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин суд приходить до висновку про можливість задоволення даного позову, оскільки доказами, що були надані позивачем підтверджується факт набуття ним права власності на спірний житловий будинок з надвірними прибудовами.

Задовольняючи позов суд також керувався принципами справедливості, добросовісності та розумності відповідно до вимог ст. 3 ЦК України з урахуванням балансу інтересів сторін.

Керуючись ст. ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158; 179; 185; 208-209; 212; 214-215 ЦПК України, суд -

Вирішив

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок із надвірними будівлями АДРЕСА_1 та який згідно Плану будинку та Експлікації приміщень в Технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» 10.06.2015 року складається із наступних приміщень: «А» (житловий будинок, площа 65,0 кв.м.), «А1» (прибудова, площа 28,7 кв.м.), «а» (прибудова, площа 18,7 кв.м.), «під а» (погріб, площа 13,2 кв.м.), «вхід в погріб» (площа 3,6 кв.м.), «а1» (тамбур, площа 2,80 кв.м.), «Б» (сарай, площа 32,0 кв.м.), «Г» (сарай, площа 11,2 кв.м.), «Ж» (гараж-сарай, площа 52,0 кв.м.), «під Ж» (оглядова яма, площа 3,5 кв.м.), «№ 1-3, І-VII» (споруди).

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів, з дня отримання його копії до Голосіївського районного суду м. Києва.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя