УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2016 року Іллічівський районний суд м.Маріуполя в складі:

головуючого судді Кузнецова Д. В при секретарі Мащенко Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі подання державного виконавця Іллічівського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника,

В С Т А Н О В И В:

16 вересня 2016 року державний виконавець Іллічівського ВДВС м.Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла, в обґрунтування якого зазначив, що на виконані знаходяться два виконавчих листа Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми боргу та судового збору в розмірі 20139,26 грн., а також постанова ДАЇ м.Маріуполя про стягнення штрафу у розмірі 850,00 грн. Загальна сума боргу 23 506,26 грн. У встановлені строки державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження та направлено постанови за адресою боржника. Боржник за викликами не зявляється, на телефонні дзвінки не відповідає. За довідками органів ДПС та ПФУ боржник офіційно не працевлаштований, відкриті рахунки відсутні, пенсію не отримує. За адресою проживання боржника до будинку потрапити не можливо через наявну у дворі собаку. На підставі зазначеного просив дозволити державному виконавцю примусове проникнення до будинку №53 по вул.Волочаєвська в м.Маріуполі.

Згідно частини 2 статті 376 ЦПК України суд негайно розглядає подання державного виконавця про примусове проникнення до житла без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що зазначене подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Встановлено, що на виконанні державного виконавця Іллічівського ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області перебувають два виконавчих листа, виданого Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» сум заборгованості у розмірі 20 139,26 грн. та 243,60 грн., а також постанова інспектора ДАЇ м.Маріуполя про накладення суми штрафу в розмірі 850,00 грн. Постановами державного виконавця від 13 квітня 2015 року та від 10.11.2015 року відкрито виконавче провадження за вказаними виконавчими документами.

На виконання зазначених рішень суду державним виконавцем отримано інформацію з Пенсійного фонду України та Державної податкової служби про можливі джерела офіційного доходу та місця працевлаштування. За представленими відповідями боржник не має офіційних джерел доходу та місця працевлаштування.

Згідно постанови державного виконавця від 26 січня 2016 року було накладено арешт на майно боржника.

Також відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №67722788 від 09.09.2016 року державним виконавцем було накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_2

10 червня 2016 року та 09 вересня 2016 року державним виконавцем був здійснений вихід за адресою м.Маріуполь, вул.Волочаєвська, 53 для перевірки майнового стану боржника, проте боржник не допустив державного виконавця на подвіря будинку.

Згідно з ч. 1 ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. У ч. 2 цієї статті Основного Закону України зазначено, що не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Проникнення до житла є крайньою мірою при примусовому виконанні рішення суду та суд може задовольнити подання про примусове проникнення до житла лише у випадку зясування всіх обставин, які мають значення для його вирішення.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Отже, виходячи з положень зазначених норм державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право входити до приміщень та сховищ, що належать боржникові або зайняті ним, тобто, при вирішенні питання про примусове проникнення до житла, суд першої інстанції повинен перевірити, чи належить зазначене житло боржникові, чи проживає він в зазначеному приміщення, чи є в ньому майно, яке належить боржникові на праві власності.

Натомість відомостей, які б підтверджували, що домоволодіння №53 по вул.Волочаєвська в м.Маріуполі належить на праві власності або володінні боржнику ОСОБА_2 до суду не представлено. Так само не представлено достатніх відомостей про реєстрацію або проживання ОСОБА_2 в зазначеному домоволодінні.

Матеріали справи також не містять доказів того, що саме в даному житловому приміщенні перебуває майно, яке належить на праві власності боржнику ОСОБА_2

Крім того, в матеріалах справи відсутня постанова про примусовий привід боржника ОСОБА_2 через органи внутрішніх справ, що не дає можливості суду зробити висновок про причини відсутності останнього за місцем проживання.

Згідно ст. 4 Закону України Про виконавче провадження заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на майно боржника.

Поте державним виконавцем не представлено доказів вжиття всіх можливих заходів для встановлення майнового стану боржника, зокрема, направлення запитів до Територіального сервісного центру МВС у Донецькій області для виявлення наявності на праві власності транспортних засобів, а також до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Маріупольського БТІ, земельних ресурсів для встановлення права власності на нерухомі обєкти. Також звернення стягнення може бути проведено на майно, що перебуває в спільній сумісній власності боржника, зокрема, на придбане подружжям в період шлюбу майно. Отже державним виконавцем може бути перевірено наявність у боржника дружини та її майновий стан.

З огляду на вказане примусове входження до житла не є першочерговим заходом примусового виконання рішення суду, а тому державний виконавець має надати докази вжиття ним всіх можливих заходів для встановлення майнового стану боржника.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що будинок за адресою м.Маріуполь, вул.Волочаєвська, 53 боржнику ОСОБА_2 не належить, він в ньому не зареєстрований, доказів того, що саме в даному будинку перебуває майно, яке належить останньому на праві власності матеріали справи не містять, тому у суду не має законних підстав для задоволення подання про примусове проникнення до зазначеного будинку.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Але в матеріалах справи відсутні відомості щодо перевірки наявності коштів боржника як фізичної особи на рахунках у банках, а тому суд вважає, що проникнення до будинку №53 по вул.Волочаєвська в м.Маріуполі є передчасним.

Керуючись ст.376 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволені подання державного виконавця Іллічівського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_3