Справа №2-о-27/07 20.09.2016 20.09.2016 20.09.2016
Провадження №22-ц/784/1741/16
Справа № 2-о-27/07 Головуючий у 1-й інстанції Кондрачук А.П.
Провадження № 22ц-784/1741/16 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Ухвала

Іменем України

20 вересня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем Шагаєм О.А.,

за участю:

- представника ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 30 липня 2007 року за заявою Бурилівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області про визнання спадщини відумерлою,

в с т а н о в и л а:

У липні 2007 року Бурилівська сільська рада Кривоозерського району Миколаївської області звернулася в суд із заявою про визнання спадщини відумерлою.

Заявник зазначав, що 01 січня 1997 року помер ОСОБА_4

На день його смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай) площею 4,41 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності КСП «Перемога» Кривоозерського району Миколаївської області. Вказана земельна ділянка належала останньому на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії МК № 0039733 виданого 03 вересня 1996 року.

Оскільки спадкоємці за законом або за заповітом до державної нотаріальної контори не зверталися, Бурилівська сільська рада Кривоозерського району Миколаївської області просила визнати спадщину відумерлою, визнати право на вказану земельну ділянку та передати її у власність територіальної громади з підстав, передбачених ст. 1277 ЦК України.

Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 30 липня 2007 року заяву задоволено.

Визнано спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_4, померлого 01 січня 1997 року, відумерлою.

Передано право на земельну частку (пай) розміром 4,41 умовних кадастрових гектарів, що належала ОСОБА_4 на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії МК № 0039733, виданого 03 вересня 1996 року, у комунальну власність Бурилівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області.

На вказане судове рішення ОСОБА_2, яка не брала участі у розгляді даної справи, але вважаючи свої права порушеними, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати, а в задоволенні заяви відмовити.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із того, що після смерті спадкодавця ОСОБА_5 ніхто із спадкоємців спадщину не прийняв, а тому наявні правові підставі для визнання зазначеної спадщини відумерлою та передачі територіальній громаді.

Проте з такими висновками судів погодитись не можна.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК № 0039733 від 03 вересня 1996 року, виданого як члену КСП «Перемога», належало право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності КСП«Перемога» розміром 4,41 умовних кадастрових гектарах.

01 січня 1997 року ОСОБА_5 помер.

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді вказаного права на земельну частку (пай).

Як вбачається з витягу зі спадкового реєстру, що міститься в матеріалах справи, спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилась.

У відповідності до пунктів 2, 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР ( в редакції, чинній на час відкриття спадщини) спадкове майно по праву спадкування переходить до держави у випадку відсутності у спадкодавця спадкоємців по закону чи заповіту, або якщо ніхто із спадкоємців не прийняв спадщину.

Згідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2003 року) правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила ст. 1277 ЦК України щодо визнання спадщини відумерлою застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим кодексом пройшло не менше одного року.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Розглянувши спір суд не врахував, що на час виникнення спірних правовідносин був чинним Цивільний кодекс Української РСР 1963 року (на день смерті спадкодавця в 1997 році) та в порушення вимог закону справу було розглянуто на підставі Цивільного кодексу України 2004 року.

При цьому, суд першої інстанції належним чином не з'ясував суттєві обставини справи.

Зокрема, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначала, що після смерті батька здійснювала дії, які свідчили про фактичний вступ нею в управління спадщиною.

Крім того, згідно копії по господарської книги, у будинку ОСОБА_5 на час смерті останнього були зареєстровані його неповнолітні діти, син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, Сергій ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Таким чином, розглядаючи справу в порядку окремого провадження, суд не звернув уваги, що фактично існує спір про право, у звязку із чим спадщина, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5 не може бути визнана відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування в порядку окремого провадження, а тому рішення суду підлягає скасуванню, а подана заяву залишенню без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303,307,310,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 30 липня 2007 року скасувати.

Заяву Бурилівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області про визнання спадщини відумерлою - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді :