Справа № 750/8415/16-ц
Провадження № 2/750/2456/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2016 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Коверзнева В. О.,

з участю: секретаря судового засідання Мачачі І. П., представника позивача адвоката ОСОБА_1, представника відповідачів адвоката ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом комунального підприємства «Деснянське» Чернігівської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення з квартири,

третя особа без самостійних вимог щодо предмету позову на стороні позивача Чернігівська міська рада,

в с т а н о в и в:

08.09.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про виселення відповідачів з квартири АДРЕСА_1 з підстав, передбачених статтею 124 Житлового кодексу Української РСР.

В обґрунтування позову зазначив, що спірна квартира виділена позивачу виконавчим комітетом Чернігівської міської ради в якості службового житла і надавалася сімї відповідача ОСОБА_3, як працівнику комунального підприємства, на час перебування попереднього мешканця квартири ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі. В звязку зі звільненням відповідача ОСОБА_3 з роботи за власним бажанням відповідачі підлягають виселенню з квартири без надання їм іншого житла.

У судовому засіданні представник позивача предявлений позов підтримав і наполягав на задоволенні. Представник відповідачів позов не визнав. Представник третьої особи не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

В травні 2010 року відповідачі вселилися в квартиру АДРЕСА_1 (далі Квартира) на підставі ордеру на вказане жиле приміщення від 21.05.2010 № 64, виданому виконавчим комітетом Чернігівської міської ради, в якому здійснено відмітку про надання відповідачам житла лише на час перебування власника Квартири ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі (а. с. 6).

Посилаючись на звільнення відповідача ОСОБА_3 з роботи за власним бажанням, позивач просить суд виселити відповідачів з Квартири без надання їм іншого жилого приміщення.

Відповідно до статті 124 Житлового кодексу Української РСР, на яку позивач посилається як на підставу цього позову, робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Таким чином, вказана стаття визначає підстави для виселення осіб, які користуються службовими жилими приміщеннями.

Втім, з приєднаної до справи копії ордеру не убачається, що Квартира надавалася відповідачам для користування саме в якості службового житла.

Крім того, як встановлено судом, Квартира належить до приватного житлового фонду, а її власником був ОСОБА_6, який помер в січні 2004 року. До теперішнього часу Квартира відумерлим майном в судовому порядку не визнана і у власність територіальної громади м. Чернігова не передана, а тому виконавчий комітет Чернігівської міської ради взагалі не мав права розпоряджатися Квартирою і виділяти її в користування відповідачам. Водночас, зазначена обставина позбавляє і позивача права звернення до суду з цим позовом.

Таким чином, предявлений позов є таким, що не ґрунтується на законі, а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 10, 208, 209, 212 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову комунального підприємства «Деснянське» Чернігівської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення з квартири відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 10 днів з дня його проголошення в порядку, встановленому статтею 294 ЦПК України.

Суддя В. О. Коверзнев