ухвала

іменем україни

12 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Дьоміної О.О., Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М., Леванчука А.О., Ступак О.В.,
за участю представника відповідача - Вакуленко О.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Апеляційного суду м. Києва від 20 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_7 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 19 квітня 2007 року між ним та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБ СР «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») був укладений договір кредиту № 402/17/07-П, згідно з умовами якого банк надав йому кредит в сумі 60 000 дол. США на строк до 18 квітня 2022 року.

На забезпечення виконання кредитного зобов'язання 19 квітня 2007 року між банком та позивачем укладено іпотечний договір № 04/І-214.

31 серпня 2012 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження представник позивача дізнався, що 08 лютого 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком О.С. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1.

Позивач вважає, що при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус не дотримався порядку, встановленого актами законодавства України, оскільки заборгованість, зазначена у виконавчому написі, не є безспірною, на момент вчинення виконавчого напису минуло більше трьох років з дня виникнення заборгованості, позивачу не була направлена вимога про виконання порушеного зобов'язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року в позові ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 20 січня 2016 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року скасовано і постановлено нове, яким позов задоволено.

Визнано виконавчий напис, вчинений 08.02.2011 року приватним нотаріусом КМНО Ковальчуком Сергієм Павловичем, зареєстрований в реєстрі за № 498, яким запропоновано звернути стягнення на двокімнатну квартиру № 327, загальною площею 45,40 кв. м, яка знаходиться в будинку АДРЕСА_1, таким, що не підлягає виконанню.

У касаційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить скасувати рішення Апеляційного суду м. Києва від 20 січня 2016 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік), а також, що нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів, що наявність наданих банком документів, необхідних для вчинення виконавчого напису, виключає його неправомірність, що законодавством не передбачено перевірку цього розрахунку нотаріусом, цей розрахунок нотаріус приймає як безспірний документ.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що за змістом п. 1 Переліку, а також п. п. 284 та 286 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Інструкція) та статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені наведеним вище Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та підтверджують безспірність заборгованості. При цьому дії нотаріуса при вчиненні виконавчого напису мають бути спрямовані на перевірку безспірності заборгованості.

Проте з таким висновком апеляційного суду повністю погодитись не можна.

Як установлено судами попередніх інстанцій, 19 квітня 2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_7 був укладений договір кредиту № 402/17/07-П, за яким останньому банк надав кредит в сумі 60 000 дол. США на строк до 18 квітня 2022 року зі сплатою 13 % річних за користування кредитом.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором кредиту 19 квітня 2007 року між вказаними особами був укладений іпотечний договір № 04/I-214, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Позичальник не виконував взяті на себе зобов'язання зі сплати кредиту та відсотків, а тому станом на 25 серпня 2010 року у нього виникла прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 1 622,27 дол. США, прострочена заборгованість за процентами в розмірі 5 907,08 дол. США, пеня за прострочення платежів у розмірі 3 617,05 грн.

01 вересня 2010 року позивачу направлено лист з вимогою про повернення заборгованості за кредитом та відсотками в розмірі 65 168,70 дол. США та 4 284,32 грн.

08 лютого 2011 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука С.П. з заявою про вчинення виконавчого напису на договорі іпотеки від 19 квітня 2007 року і цього ж дня приватним нотаріусом був вчинений виконавчий напис, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, у зв'язку із невиконанням ОСОБА_7 умов вищевказаного договору кредиту.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статей 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Згідно з п. 283 Інструкції в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Чинне цивільне законодавство передбачає два види позовної давності - загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Однак, на порушення вимог статей 303, 304 ЦПК України апеляційний суд не перевірив доводів відповідача щодо пропуску строку позовної давності, викладених у заяві, та дійшов передчасного висновку про задоволення позову без з'ясування усіх обставин справи. Крім того, апеляційним судом не взято до уваги доводи ПАТ «Укрсоцбанк» про те, що 22 листопада 2012 року державною виконавчою службою Святошинського районного управління юстиції в м. Києві виконано виконавчий напис шляхом продажу іпотечної квартири через прилюдні торги.

Оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені апеляційним судом, то ухвала цього суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 20 січня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук О.М. Ситнік О.В. Ступак