Справа № 146/57/16-ц Провадження № 22-ц/772/1246/2016Головуючий в суді першої інстанції Скаковська І. В.
Категорія 39Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Копаничук С.Г., Шемети Т.М.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участю: позивача ОСОБА_2; відповідача ОСОБА_3 і його представника - адвоката Чудака В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 25 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування,

В с т а н о в и л а:

В січні 2016 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, яким просила усунути відповідача від права на спадкування спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 25 лютого 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування відмовлено. Судові витрати залишено за сторонами.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції.

Зазначила, що рішення суду вважає незаконним, необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню через неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні позивач підтримала апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Відповідач і його представник заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просять її відхилити і залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 18 березня 2015 року ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 6).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2,3208 га на території Колоденської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 28 лютого 2003 року (а. с. 53).

Із копії спадкової справи № 243/2015 до майна померлого ОСОБА_6 вбачається, що із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися дочка померлого - позивач у справі ОСОБА_2 та син померлого - відповідач ОСОБА_3 (а. с. 23, 25).

Також судом встановлено, що за життя 15 січня 2002 року ОСОБА_6 вчинив заповіт, яким на випадок своєї смерті заповів сину ОСОБА_3 належне йому право на земельну частку (пай) на підставі сертифікату серії НОМЕР_3, виданого Томашпільською райдержадміністрацією 10 червня 1997 року, що перебуває у колективній власності КСП «Мир» та право власності на майновий пай члена КСП, що належало йому на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай, виданого Колоденською сільською радою 30 червня 2001 року серії НОМЕР_4 (а. с. 24).

Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Томашпільської райдержадміністрації від 15.10.2015 року № 1135 ОСОБА_2 перебувала на обліку в УПНСЗН з 17.01.2011 року по 17.03.2015 року і отримувала компенсацію як особа, яка надає соціальні послуги по догляду за інвалідом І групи ОСОБА_6 (а. с. 9).

Із довідки Вапнярської селищної ради Томашпільського району від 20 січня 2016 року № 52 вбачається, що ОСОБА_2 здійснювала догляд за інвалідом І групи ОСОБА_6 в період з 1995 року до моменту його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1; проживала разом із ним. Син покійного ОСОБА_3 догляду за батьком не здійснював (а. с. 34).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За правилами ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Позивач не надала суду належних та допустимих доказів, визначених статтями 57-64 ЦПК України, на підтвердження того, що спадкодавець ОСОБА_6 потребував допомоги від сина - відповідача у справі; а також - доказів на підтвердження факту умисного ухилення відповідача від надання допомоги на утримання спадкодавця.

Отже, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги позивача обґрунтовуються обставинами, що являються ідентичними обставинам, якими позивач обґрунтовувала свої позовні вимоги і зазначала докази в підтвердження цих обставин.

Такі доводи не спростовують висновків суду.

Суд першої інстанції, виконавши вимоги ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, об'єктивно і безпосередньо дослідив належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо та їх достатність і взаємний зв'язок в сукупності та надав їм вірну юридичну оцінку, відобразивши результати такої оцінки в своєму рішенні.

За таких обставин рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення позовних вимог, відповідає нормам матеріального і процесуального права, а отже є законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 25 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ М.В. Матківська

Судді: /підпис/ С.Г. Копаничук

/підпис/ Т.М. Шемета

Згідно з оригіналом:

Суддя: М.В. Матківська