Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1591/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.09.2016 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Надопта А.А.,

при секретарі - Онисько С.С.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виноградівської міської ради, треті особи без самостійних вимог: Виноградівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до Виноградівської міської ради, треті особи без самостійних вимог: Виноградівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок.

Вимоги позову мотивовано тим, що 29.03.1983 року Виноградівським районним відділом РАЦС у Закарпатській області, між позивачкою та її чоловіком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, було укладено шлюб, що підтвсрджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2.

Після укладення шлюбу позивачка, зі своїм чоловіком ОСОБА_3, почали спільно проживати за адресою АДРЕСА_1, у будинку, який був побудований ОСОБА_4, який являвся: батьком чоловіка позивачки ОСОБА_3, свекром позивачки.

Згідно архівних даних КП «Виноградівське РБТІ» станом на 01.01.2013 року правовстановлюючих документів на будинок, за адресою АДРЕСА_1 не оформлено.

При цьому, згідно довідки КП «Виноградівське РБТІ» за №85 від 18.02.2016 року та Технічного паспорту на житловий будинок даний житловий будинок з надвірними будівлями будівництвом завершений і його вартість складає 86186 гривень. Первинна інвентаризація житлового будинку проведена 24.10. 1975 року на замовлення свекра позивачки ОСОБА_4, а отже не є самочинним будівництвом.

Будинок був побудований на підставі дозвільних документів. Так, згідно п.1.6 рішення виконавчого комітету Виноградівської міської ради народних депутатів Закарпатської області №360 від 24.11.1988 року «Про затвердження актів прийомки в експлуатацію індивідуальних житлових будинків міста» затверджено акт прийому в експлуатацію індивідуального житлового будинку ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 на ім'я померлого ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_4, свекр ОСОБА_4- помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3.

Після смерті ОСОБА_4, в будинку продовжили проживати: ОСОБА_5 (дружина ОСОБА_4), позивачка ОСОБА_1, чоловік позивачки ОСОБА_3 з їхньою спільною дочкою ОСОБА_2

Враховуючи те, що після смерті свекра ОСОБА_4 в будинку проживали його дружина ОСОБА_5, їхній єдиний спільний син ОСОБА_3, які є спадкоємцями першої черги в рівних частках, то згідно діючого на той час ЦК УРСР, вони вважаються такими, що прийняли спадщину за померлим ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла свекруха позивачки ОСОБА_5, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4. В той час в будинку також продовжували проживати чоловік позивачки ОСОБА_3, разом позивачкою та їхньою спільною донькою ОСОБА_2

Після смерті ОСОБА_5 єдиним спадкоємцем першої черги є її єдиний син-чоловік позивачки ОСОБА_3, який у відповідності ст.549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року визнається таким, що прийняв спадщину у зв'язку з тим, шо продовжив проживати у будинку та продовжив його утримання.

Тобто, після смерті ОСОБА_5 єдиним власником будинку, за адресою АДРЕСА_1 стає ОСОБА_3, який прийняв спадщину за померлим батьком ОСОБА_4, та померлою матір'ю ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_6 помирає чоловік позивачки-ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5.

Письмового розпорядження своїм майном на випадок своєї смерті ним зроблено не було. Крім позивачки спадкоємцем щодо майна померлого є донька позивачки -ОСОБА_2, яка відмовилася від права на спадщину та не заявила своє право на неї.

З метою оформлення спадщини, позивачка у встановлені законодавством строки, звернулась до Виноградївської державної нотаріальної контори, однак у оформленні права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 позивачці, відмовлено по причині відсутності правовстановлюючого документу на жилий будинок.

Позивачка ОСОБА_1, про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з"явилася, однак до суду подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідач-представник Виноградівської міської ради, про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлений належним чином своєчасно, в судове засідання не з'явився, однак до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що не заперечує проти задоволення позову.

Представник третьої особи без самостійних вимог-нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори, про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлений належним чином своєчасно, в судове засідання не з'явився.

Третя особа-ОСОБА_2, про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлений належним чином своєчасно, в судове засідання не з'явився, однак подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідачкою позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом.

В судовому засіданні встановлено, що 29.03.1983 року Виноградівським районним відділом РАЦС у Закарпатській області, між позивачкою та її чоловіком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, було укладено шлюб, що підтвсрджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2.

Після укладення шлюбу позивачка, зі своїм чоловіком ОСОБА_3, почали спільно проживати за адресою АДРЕСА_1, у будинку, який був побудований ОСОБА_4, який являвся: батьком чоловіка позивачки ОСОБА_3, свекром позивачки.

Згідно архівних даних КП «Виноградівське РБТІ» станом на 01.01.2013 року правовстановлюючих документів на будинок, за адресою АДРЕСА_1 не оформлено.

При цьому, згідно довідки КП «Виноградівське РБТІ» за №85 від 18.02.2016 року та Технічного паспорту на житловий будинок даний житловий будинок з надвірними будівлями будівництвом завершений і його вартість складає 86186 гривень. Первинна інвентаризація житлового будинку проведена 24.10. 1975 року на замовлення свекра позивачки ОСОБА_4, а отже не є самочинним будівництвом.

Будинок був побудований на підставі дозвільних документів. Так, згідно п.1.6 рішення виконавчого комітету Виноградівської міської ради народних депутатів Закарпатської області №360 від 24.11.1988 року «Про затвердження актів прийомки в експлуатацію індивідуальних житлових будинків міста» затверджено акт прийому в експлуатацію індивідуального житлового будинку ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 на ім'я померлого ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_4, свекр ОСОБА_4- помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3.

Після смерті ОСОБА_4, в будинку продовжили проживати: ОСОБА_5 (дружина ОСОБА_4), позивачка ОСОБА_1, чоловік позивачки ОСОБА_3 з їхньою спільною дочкою ОСОБА_2

Відповідно до вимог ч.1 ст.529 ЦК УРСР від 18,07.1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти у тому числі (усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст.549 вищевказаного Кодексу особа визнається такою, шо прийняла спадщину, якщо вона фактично вступила в управління або володіння спадковим майном.

Враховуючи те, що після смерті свекра ОСОБА_4 в будинку проживали його дружина ОСОБА_5, їхній єдиний спільний син ОСОБА_3, які є спадкоємцями першої черги в рівних частках, то згідно діючого на той час ЦК УРСР, вони вважаються такими, що прийняли спадщину за померлим ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла свекруха позивачки ОСОБА_5, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4. В той час в будинку також продовжували проживати чоловік позивачки ОСОБА_3, разом позивачкою та їхньою спільною донькою ОСОБА_2

Після смерті ОСОБА_5 єдиним спадкоємцем першої черги є її єдиний син-чоловік позивачки ОСОБА_3, який у відповідності ст.549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року визнається таким, що прийняв спадщину у зв'язку з тим, шо продовжив проживати у будинку та продовжив його утримання.

Тобто, після смерті ОСОБА_5 єдиним власником будинку, за адресою АДРЕСА_1 стає ОСОБА_3, який прийняв спадщину за померлим батьком ОСОБА_4, та померлою матір'ю ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_6 помирає чоловік позивачки-ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5.

Письмового розпорядження своїм майном на випадок своєї смерті ним зроблено не було. Крім позивачки спадкоємцем щодо майна померлого є донька позивачки -ОСОБА_2, яка відмовилася від права на спадщину та не заявила своє право на неї.

З метою оформлення спадщини, позивачка у встановлені законодавством строки, звернулась до Виноградївської державної нотаріальної контори, однак у оформленні права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 позивачці, відмовлено по причині відсутності правовстановлюючого документу на жилий будинок.

Таким чином, не дивлячись на той факт, що чоловік позивачки ОСОБА_3, фактично прийняв спадщину, однак у зв'язку з непроведениям ним державної реєстрації права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1, позивачка не взмозі оформити своє право на спадтдину.

При цьому, відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його прана власності.

Як визначено ч.1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ч.3 ст.1268 ЦК України "Спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї".

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно роз'яснень, які містяться в абзаці 3 п.23 постанови Пленуму Верховного СУДУ України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Керуючись статтею 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Пунктом 1 ч. 2 от. 16 ЦК України закріплено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що позивачка ОСОБА_1, фактично прийняла спадщину за законом за спадкодавцем, однак у неї існують певні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Керуючись ст.ст. 10, 27, 60, 61, 169, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.16, 392 ЦК України, ст. 124 Конституції України,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, індентифікаційний номер НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом право власності в цілому на житловий будинок, розташований за адресою: Закарпатська область, АДРЕСА_1, загальною площею 66,2 кв. метрів, в тому числі житловою площею 43,5 кв. метрів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийА. А. Надопта