Справа № 182/3553/14-ц
Провадження № 2/0182/1530/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02.09.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Шестакової З.С.

секретаря - Пометій Є.Т.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, суд

встановив:

Публічне Акціонерне Товариство ОСОБА_4 „ПриватБанк (далі ПАТ КБ „ПриватБанк) звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивує тим, що 22 липня 2005 року між ЗАТ КБ „ПриватБанк, правонаступником якого є ПАТ КБ „ПриватБанк та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 3800 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Щодо зміни кредитного ліміту ОСОБА_4 керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно п.6.6 Умов та правил надання банківських послуг, - У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

Відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором ОСОБА_2 станом

на 31 березня 2014 року має заборгованість перед банком в розмірі 11 519 грн. 81 коп. (одинадцять тисяч п"ятсот дев"ятнадцять грн. 81 коп.), яка складається з наступного:

- заборгованість за кредитом 1726,81 грн. (одна тисяча сімсот двадцять шість грн. 81 коп.);

- заборгованість за процентами по користуванню кредитом 8768,25 грн. (вісім тисяч сімсот шістдесят вісім грн. 25 коп.);

- штраф (фіксована частина) 500,00 грн. (п"ятсот грн. 00 коп.),

- штраф (процентна складова) 524,75 грн.(п"ятсот двадцять чотири грн. 75 коп.).

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 протиправно, в супереч Умов надання споживчого кредиту, не повертає позивачу кредит, представник позивача під час судового засідання просив задовольнити позов та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Представник відповідач позовні вимоги ПАТ КБ „ПриватБанк не визнала, факт отримання грошових коштів ОСОБА_2 не заперечувала, однак суду пояснила, що заборгованість за кредитним договором б/н погасила, а так як пройшла забагато часу будь - які квитанції про сплату заборгованості не збереглися, за довідкою до ПАТ КБ "Приватбанк" про відсутність заборгованості не зверталася, а перевірити строк дії картки не має можливості з причини, що дана картка та інші документи були викрадені. До органів внутрішніх справ з даного приводу не зверталася, оскільки вважала, що заборгованість перед банком відсутня.

До того ж, відповідач вважає, що ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом після спливу строку позовної давності, та не надав суду доказів щодо поважності причин пропуску даного строку позовної давності, тому представник відповідача просила суд застосувати строки позовної давності при вирішенні спору та відмовити Банку у позові.

В свою чергу, представник ПАТ КБ „ПриватБанк суду показав, що Банком не пропущений строк позовної давності, оскільки відповідач частково вчинила дії, що свідчать про визнання нею свого боргу за кредитом, сплативши заборгованість за кредитом 17 лютого 2006 року та 16 червня 2007 року, тому перебіг позовної давності був перерваний.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено судом, 22 липня 2005 року між ЗАТ КБ „ПриватБанк, правонаступником якого є ПАТ КБ „ПриватБанк та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 3800 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.9-14).

Під час судового засідання факт отримання ОСОБА_2 грошових коштів не оспорювався.

Як вбачається із Заяви Позичальника № SAMDN0837 від 22 липня 2005 року ОСОБА_2 ознайомилась з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були надані йому у письмовій формі (а.с.8 оборот.)

Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В силу ч. 1 ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг (які діяли на час укладання спірного кредитного договору) пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що даний договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання.

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до вище вказаного аналізу Верховний Суд України встановив правову позицію (у справі № 6-116цс13), для застосування судами при розгляді аналогічних справ, а саме: відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

У разі встановлення у договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов, одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

З урахуванням викладених обставин суд вважає, що до правовідносин, які виникли між сторонами, повинен застосовуватись загальний строк позовної давності 3 роки, починаючи з 18 червня 2007 року з часу останнього добровільного платежу ОСОБА_2, що не спростовував під час судового засідання представник позивача.

Суд не може взяти до уваги доводи представника позивача про автоматичне списання заборгованості ПАТ КБ "Приватбанк" в розмірі 228 грн.76 коп. від 02 червня 2016 року, оскільки позивачем не надано доказів саме з якого рахунку проводилось дане списання коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд приходить висновку, що позивач розпорядився своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином, суд вважає, що строк позовної давності сплинув 18 червня 2010 року, в той час, як позивач звернувся з позовними вимогами про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитом у розмірі 11 519 грн. 81 коп. (одинадцять тисяч п"ятсот дев"ятнадцять грн. 81 коп.) 13 травня 2014 року, тобто після закінчення строку позовної давності.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Ст. 266 ЦК України передбачено, що зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

За таких обставин, а також враховуючи те, що відповідач під час судового засідання заявляла про застосування строку позовної давності, суд приходить висновку, що в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 22 липня 2005 року в розмірі 11 519 грн. 81 коп. (одинадцять тисяч п"ятсот дев"ятнадцять грн. 81 коп.) з ОСОБА_2 необхідно відмовити у звязку зі спливом строку позовної давності.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10,11,14,15,57,60,212-215,218 ЦПК, 6,11,257,259,266,267,526,629,1054 ЦК України, суд

встановив:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_5