2-о/225/95/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2016 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі: судді Нємиш Н.В.,

при секретарі Андрієвій Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Торецька цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій ставить питання про встановлення факту смерті свого батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 01 січня 2016 року у м. Сніжне, Донецької області, Україна. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 01 січня 2016 року помер його батько - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що було отримано довідку про причину смерті №15 від 13.01.2016 року, лікарське свідоцтво про смерть №15 від 13.01.2016 року, видане Сніжнянським відділенням Донецького обласного бюро судово- медичної експертизи. У зв'язку з тим, що видане свідоцтво не є документом, підтверджуючим факт смерті і є таким, що не створює правових наслідків, заявнику необхідно встановити факт смерті батька.

Представник заявника надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні вимог.

Представник заінтересованої особи - відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського управління юстиції у Донецької області, проти заявлених вимог не заперечував, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник заінтересованої особи - УПФУ в м. Дзержинську проти заявлених вимог не заперечував, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

За положеннями ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України, яка розглядається невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Судом встановлено, що заявник - ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_2 (а.с.7,9).

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 12.06.2014 року №919/5 проведення державної реєстрації актів цивільного стану за заявами громадян України, які проживають в районі проведення антитерористичної операції, здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника включно з дотриманням вимог законодавства України.

Згідно до п.13 постанови №5 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п. 7 ст. 273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Як встановлено судом, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 01 січня 2016 року у м. Сніжне Донецької області, Україна, що підтверджується довідкою про причину смерті №15 від 13.01.2016 року, лікарським свідоцтвом про смерть №15 від 13.01.2016 року, виданим Сніжнянським відділенням Донецького обласного бюро судово- медичної експертизи (а.с. 8).

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів від 7 листопада 2014 р. № 1085 із змінами та доповненнями м.Сніжне віднесено до населеного пункту, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження через окупацію території незаконними збройними формуваннями, тому всі документи, видані органами так званої «Донецької народної республіки» є недійсними та не створюють юридичних наслідків. Таким чином отримання у цих органів документів про смерть ОСОБА_2 не створить для заявника юридичних наслідків, а саме віна не зможе здійснити державну реєстрацію смерті та отримати свідоцтво про смерть встановленого зразка.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа має право, в тому числі на проведення державної реєстрації актів цивільного стану.

У звязку із неможливістю виконання повноважень відділами державної реєстрації актів цивільного стану Донецької та Луганської областей в районі проведення антитерористичної операції, їх повноваження здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за межами цих територій. Кожен громадянин України, який переселився з району проведення антитерористичної операції, має право звернутися до будь-якого відділу державної реєстрації актів цивільного стану на його вибір для вирішення питань, що входять до їх компетенції.

При цьому, бланки суворої звітності, в тому числі документи про державну реєстрацію актів цивільного стану, які були видані на цих територіях після 01.12.2014 року не є документами територіальних органів Міністерства юстиції України.

Отже, відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VІ державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою,

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Статтею 18 зазначеного Закону встановлено, що про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Забезпечення органів державної реєстрації актів цивільного стану бланками свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану. Порядок ведення обліку і зберігання бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та звітності про їх використання встановлюється Міністерством юстиції України.

Оскільки отримане заявником свідоцтво про смерть є недійсним, то підставою для державної реєстрації смерті є виключно рішення суду про встановлення смерті особи в певний час.

При цьому, згідно п. 7 Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 року № 1064 у разі державної реєстрації смерті, запис в реєстрі здійснюється шляхом внесення до нього таких відомостей, як зокрема місце смерті померлої особи.

Отже, крім встановлення факту смерті, заявнику необхідно встановити місце смерті померлого на момент його смерті.

Аналізуючи надані заявником докази, суд вважає встановленим факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлого 01 січня 2016 року у м. Сніжне Донецької області, Україна.

Таким чином, суд вважає заявлені вимоги повністю доведеними, тому вони підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 60, 212, 256, 257-1, 367 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 01 січня 2016 року у м. Сніжне Донецької області, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Суддя: