Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2016 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Дзюба Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду, просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дитини - ОСОБА_3, який продовжує навчання у Національній академії внутрішніх справ, в розмірі ? частини з усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду та до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку - у зв'язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Стягувати з відповідача ОСОБА_2 на свою користь додаткові витрати на оплату навчання дитини ОСОБА_3, який продовжує навчання у Національній академії внутрішніх справ, в розмірі ? витрат на навчання, згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку - у зв'язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі, пояснила, що з 19 квітня 1998 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, під час перебування у шлюбі у подружжя народилась дитина - син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З вересня 2016 року сімейно-шлюбні стосунки між сторонами припинено, вони проживають окремо, повнолітній син проживає разом з позивачем. Відповідач, як батько дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, на даний час син досяг повноліття, навчається на 1-ому курсі денної форми навчання в Національній академії внутрішніх справ, у зв'язку з чим не має можливості влаштуватись на роботу, оскільки не має фахової освіти, перебуває на утриманні матері, яка працює, однак виходячи із розміру її доходів за місцем роботи, не може забезпечити належний рівень життя для своєї дитини з урахуванням її віку та потреб. В той же час, як відомо позивачу, відповідач є особою працездатного віку, спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання повнолітньої дитини в розмірі ? частини від всіх видів доходів щомісячно на період навчання дитини у вищому начальному закладі, та зобов'язати відповідача сплачувати позивачу половину витрат по оплаті за навчання дитини до закінчення дитиною навчання.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково з підстав, викладених у запереченнях на позов, які приєднано до справи, пояснив, що дійсно з вересня 2016 року сторони проживають окремо, повнолітній син проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні, дитина навчається у вищому навчальному закладі, відповідач не відмовляється від сплати аліментів на утримання повнолітнього сина в розмірі, який визначено позивачем, однак заперечує щодо присудження до сплати половину витрат на навчання сина, оскільки такі вимоги позивача не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками дитини записані: батько - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_1, що підвереджується свідоцтвом про народження.

З 12 серпня 2016 року ОСОБА_3 зарахований на 1-й курс денної форми навчання Національної академії внутрішніх справ, термін закінчення навчального закладу - 30 червня 2020 року, ці обставини підтверджуються Договором №1Д16-202-Ю про підготовку здобувача ступеня вищої освіти бакалавра від 12 серпня 2016 року, укладений між Національною академією внутрішніх справ та ОСОБА_3, та довідкою Національної академії внутрішніх справ від 22 вересня 2016 року вих..№46/103-1886. (а.с.15, 16)

За нормою ст.198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України передбачено обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Як роз'яснено у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. (ч.2 ст.200 Сімейного кодексу України)

При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, та враховує наступні обставини, що позивач ОСОБА_1, мати дитини, є особою працездатного віку, має постійне місце роботи, повнолітня дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні, навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, не працює, відповідно до вимог сімейного законодавства повнолітня дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку батьків.

Відповідач ОСОБА_2 є особою працездатного віку, має постійне місце роботи, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, тому в сукупності оцінених судом доказів, які підтверджують матеріальне становище відповідача, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини на період її навчання.

При цьому суд враховує позицію відповідача, який в межах даного спору визнав позов в частині вимог про сплату аліментів на утримання повнолітньої дитини, на період навчання, тому у відповідності до положень ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову в цій частині.

За нормою ст.201 Сімейного кодексу України «Застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина» визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього кодексу.

При зверненні з цим позовом до суду, позивачем заявлено окрему вимогу до відповідача про стягнення додаткових витрат на оплату навчання дитини ОСОБА_3, який продовжує навчання у Національній академії внутрішніх справ, в розмірі ? витрат на навчання, згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку - у зв'язку з тим, яка з цих обставин настане першою, посилаючись на положення ст.185 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. (ст.4 Цивільного процесуального кодексу України)

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Виходячи з положень чинного законодавства, яке регулює відносини, що виникли між сторонами спору, визначений за статтею ст.185 Сімейного кодексу України спосіб участі батьків у додаткових витратах на дитину є складовою Глави 15 «Обов'язок матері, батька утримувати дитину та його виконання» Розділу ІІІ «Права та обов'язки матері, батька і дитини» Сімейного кодексу України, тому з урахуванням положень ст.201 Сімейного кодексу України, яка визначає вичерпний перелік правових норм, які поширюється на відносини по утримання повнолітньої дитини її батьками, застосування положень ст. 185 Сімейного кодексу України, якими регулюються питання участі батьків у додаткових витратах на дитину, на відносини, які виникли між сторонами спору не розповсюджуються.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. (ч.3 ст.212 Цивільного процесуального кодексу України)

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, підлягає задоволенню частково, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, на період навчання в Національній академії внутрішніх справ, починаючи з 06 жовтня 2016 року до 30 червня 2020 року включно в повному обсязі, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд , вирішуючи питання розподілу судових витрат, присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 191, 198, 199, 200 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 58, 60, 88, 174, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця міста Києва, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, на період навчання в Національній академії внутрішніх справ, починаючи з 06 жовтня 2016 року до 30 червня 2020 року включно.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва, яка подається через Дніпровський районний суд м. Києва, протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я