РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/4715/14-ц

пр. № 2/759/287/16

29 березня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого- судді Петренко Н.О.

при секретарі Рагімовій Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, що проживали однією сім`єю та не перебували в шлюбі, визнання права власності, встановлення порядку користування жилим приміщенням, вселення

встановив:

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 03.02.1985 р. по 14.09.1999р. вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, але після розірвання шлюбу, яке відбулося у зв`язку з необхідністю вирішення певних бізнесових питань, сторони продовжували проживати однією сім`єю. 11.10.2004р. позивачем було продану квартиру їх спільної з відповідачем дочки з інвентарним номером 500/D-397965, загальною площею 52,78 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором від 11.10.2008 р. Від продажу вказаної квартири було отримано 35000 доларів США (курс Національного банку становив 2170 рублів за 1 долар США). Крім того 05.04.2001р. позивачем було продано 5-ти кімнатну квартиру № 35, загальною площею 150,2 кв.м., житловою площею 87,9 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3. Вказана квартира була продана за 86654560 рублів, що згідно курсу Національного банку становило еквівалент 66 183,00 доларів США (курс Національного банку становив 1309,32 рублів за І долар США). Крім того, 03.10.2003р. позивачем було продано гараж АДРЕСА_5. Вказаний гараж був проданий за 10700000 рублів, що згідно курсу Національного банку становило еквівалент 5068 доларів США (курс Національного банку становив 2111,29 рублів за 1 долар США). В 2007 р. за ініціативою відповідача їх родина вирішила переїхати на постійне проживання до України. На той час до складу їх сім'ї входили: позивач, відповідач та їх спільна донька ОСОБА_3. Першим виїхав відповідач, а потім - дочка, позивач залишалася в Білорусії до 30.08.2008р. в зв'язку із необхідністю продажу сімейного майна, зареєстрованого в Білорусії. 29.08.2008р. позивачем було продано земельну ділянку площею 0,2020 га з кадастровим НОМЕР_1 із житловим будинком під АДРЕСА_6, що підтверджується договором від 29.08.2008р., посвідченим державним нотаріусом 1 -ї Мінської обласної державної нотаріальної контори. Від продажу вказаного майна позивачкою з відповідачем отримано 160 000 доларів США, що підтверджується договором. Кошти, отримані від продажу вказаної садиби (ділянки та будинку), а також інші спільні кошти позивачка з відповідачем витратили на купівлю квартири АДРЕСА_7 що підтверджується попереднім договором від 29.08.2008р. 09.09.2008р. відповідач придбав трикімнатну квартиру № 90, загальною площею 127,60 кв.м., житловою площею 69,30 кв.м. в будинку АДРЕСА_8, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 09.09.2008р. посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №7542. Вказаний договір був зареєстрований в державному реєстрі правочинів, що підтверджується відповідним витягом №6483815 від 09.09.2008р. Спірна квартира була відремонтована за спільні кошти, позивачка проживала в ній до 18.03.2014р., до 22.12.2011р. вона проживала в квартирі разом з відповідачем, згодом він лише інколи навідувався до квартири. 18.03.2014р. відповідач несподівано замінив замки та заборонив позивачу доступ до квартири. Як вказує позивач з 01.09.2008р. по 04.09.2011р. вона працювала з відповідачем в одній фірмі - ТОВ "КОМПАНІЯ "АРДГ без офіційного оформлення та заробітної плати, але виконувала всі обов'язки засновника фірми, оскільки вважала її своєю справою та справою своєї сім'ї. 27.08.2011 року позивач отримала посвідку на постійне проживання серія НОМЕР_2, видану УМВС України у Вінницькій області відділу громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб. На підставі вказаної посвідки з 05.09.2011 року була оформлена в штат ТОВ "КОМПАНІЯ "АРДГ, де перебувала до 17.04.2012 року. В 2012 році відносини позивача з відповідачем почали погіршуватися.у зв`язку з необґрунтованими претензіями відповідача до позивачки, а в подальшому і до інших працівників підприємства. 17.04.2012р. вона була вимушена звільнитися з ТОВ «КОМПАНІЯ "АРДІ». 18.03.2014р. відповідач несподівано замінив замки та заборонив доступ позивачу до квартири, повідомивши, що в квартирі з ним буде проживати нова дружина ОСОБА_4, з якою він в шлюбі з 2010 року, яка народила відповідачу двох дітей. Під час звернення за формою-3 виявилось, що з 18.04.2013 р. нова дружина відповідача та двоє їх спільних дітей зареєстровані в спірній квартирі. На момент купівлі спірної квартири позивачка з відповідачем в зареєстрованому шлюбі не перебували та проживали однією сім`єю, у зв`язку з чим позивачка вважає, що має право на поділ спірної квартири, набутої ними на праві спільної сумісної власності. Позивачка просить суд:

1. Визнати трикімнатну квартиру АДРЕСА_9 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що проживали однією сім'єю та не перебували у шлюбі.

2. Визнати рівними частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у майні, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, що проживали однією сім'єю та не перебували у шлюбі.

3. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_9 в порядку поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, що проживали однією сім'єю та не перебували у шлюбі.

4. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_9 в порядку поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, що проживали однією сім'єю та не перебували у шлюбі.

5. Встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_9:

- позивачу виділити в особисте користування: першу кімнату (№4 згідно плану БТІ) площею 30,4 кв.м., гардероб (№8 згідно плану БТІ) площею 5,5 кв.м., вбиральню (№9 згідно плану БТІ) площею 5,9 кв.м.,

-відповідачу виділити в особисте користування: другу кімнату (№6 згідно плану БТІ) площею 24,7 кв.м., третю кімнату (№7 згідно плану БТІ) площею 14,2 кв.м., лоджію площею 3,5 кв.м., вбиральню (№2 згідно плану БТІ) площею 1,5 кв.м., комору (№3 згідно плану БТІ) площею 2,7 кв.м.,

- решту приміщень, а саме кухня (№5) площею 20,6 кв.м., та Коридор (№1) площею 18,6 кв.м., залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2

6. Вселити ОСОБА_1 в трикімнатну квартиру АДРЕСА_9.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог, мотивуючи тим, що рішенням суду Радянського району м. Мінська, яке набрало законної сили 14.09.1999р., шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний у зв'язку з бажанням позивачки створити іншу сім`ю, а не необхідність вирішення певних бізнесових питань, як вона зазначила в позовній заяві. З 01.10.2005р. відповідач перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, проживав та був зареєстрований за її постійним місцем проживання АДРЕСА_10, рішенням Мінського району Мінської області від 04.08.2008р. шлюб було розірвано та рішенням цього ж суду 15.04.2011р. було визнано відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_11, що належить ОСОБА_5 на праві власності. Даним рішенням було встановлено, що ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_5 з 01.10.2005р. по 04.08.2008р., під час перебування у шлюбі вселився в будинок дружини. Добровільно виселився та в 2007р. відповідач переїхав в Україну, через деякий час переїхала третя дружина відповідача ОСОБА_4, з якою він перебуває в зареєстрованому шлюбі з 10.07.2010р. та від сумісного проживання мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4. Отже, з 2007р. ОСОБА_2 проживає однією сім`єю з ОСОБА_4, мають двох неповнолітніх дітей та ведуть спільне господарство. Спірна квартира була придбана відповідачем в 2008р., саме під час проживання однією сім`єю з ОСОБА_4. ОСОБА_2 як інтелігентна людина підтримував дружні стосунки з ОСОБА_1, оскільки у них є спільна донька та багато спільних знайомих, родичів, дозволив ОСОБА_1 тимчасово проживати в спірній квартирі. Тому вважають позовні вимоги безпідставними, просять в задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала заявлені позивачем позовні вимоги, пояснила, що вона є донькою позивачки та відповідача, вказувала, що їх родина спочатку проживала в Білорусії, потім переїхала в Київ, батьки працювали разом, до 2012 р. батько і мати жили однією сім»єю, купували майно, робили в спірній квартирі ремонт, купували меблі і техніку, а з 2012 р. батько з квартири АДРЕСА_9 виїхав і мати залишилась проживати в спірній квартирі одна, в подальшому в березні 2014 р. відповідач змінив замки в квартирі, частково виніс речі позивачки на коридор і більше позивачка потрапити в квартиру не могла.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, надала суду свої письмові пояснення, в яких категорично заперечувала твердження позивачки, наполягає, що вона з 2007р. є дружиною ОСОБА_2, від шлюбу з яким є двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4. В серпні 2008р. ОСОБА_4 разом з ОСОБА_2 придбали квартиру АДРЕСА_9, яка є їх спільною власністю. Вважає позовні вимоги ОСОБА_1 надуманими та такими, що не відповідають дійсності, просить в задоволенні позову відмовити.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що вона є рідною сестрою позивачки. В 2002-2004р.р. регулярно їздила в Білорусь, допомагала їм по господарству та доглядала ОСОБА_3. В 2006р. позивачка та відповідач разом приїздили на родини, хрестини. В Мінську її сестра разом з чоловіком та донькою жили по АДРЕСА_12. Приїхали до України у 2006р. та винаймали житло. З ОСОБА_5 знайома, знає, що то був шлюб фіктивний. Сестра повідомила про розлучення у грудні 2011р.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_9 пояснила, що вона є племінницею позивачки. У 2001р. була в Білорусії, позивачка з відповідачем їздили в Париж на відпочинок, а вона доглядала їх малолітню доньку. Жили по АДРЕСА_12 в м. Мінську. В 2005-2006р.р. вона разом з чоловіком жила в Білорусії у своєї тітки на 4 поверсі будинку, що належить її тітці та ОСОБА_2. ОСОБА_5 знала по роботі, яка проживала поряд в будинку. Після переїзду в Україну приїздили часто в гості разом, ремонт робили разом, позивачка замовляла штори, спали в одній кімнаті. Після переїзду до м. Києва проживали в орендованих квартирах, потім вчотирьох жили в м. Ірпіні. Про розлучення дізналася в січні 2012р.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_10 пояснив, що про розірвання шлюбу позивача з відповідачем дізнався у 2012р. Був у них в Білорусії, жив в їхньому будинку. В 2006р. переїхали в Україну, жили в Ірпіні всі разом.. Кожен раз, коли бував у них в Ірпіні, відповідач в цей час був у відрядженні.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_11 пояснила, що з 2009-2010р.р. знає відповідача і його дружину ОСОБА_4 як прекрасну сім`ю. Вони проживали АДРЕСА_13 та її діти разом з дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_4 гралися на одній площадці, часто ходили в гості один до одного та проводили разом час. Відповідач робив ремонт в квартирі, в яку мали переїхати разом з ОСОБА_4, обговорювали дизайн, ремонт. Була в гостях в квартирі по АДРЕСА_18 в 2015р.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_12 пояснила, що з 2009 року до серпня 2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проживали в її квартирі як чоловік та дружина, у них були прекрасні стосунки і сумнівів не було, що вони не перебувають у шлюбі і що у ОСОБА_2 є ще якісь інші стосунки. Інколи свідок залишалася з їх дитиною, коли вони робили ремонт в квартирі та разом десь їздили за покупками. Знала про те, що у нього є донька та була дружина.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_13 пояснила, що вона є сестрою відповідача. Знала про розлучення, про дружину брата ОСОБА_5. З 2007 року була знайома з ОСОБА_4, брат представив її як дружину. Позивачку підтримував, допомагав, щоб зберегти гарні стосунки. Знала, що купував квартиру з ОСОБА_4. Знала про шлюб з ОСОБА_4, яка часто гостювала у неї в селі. Була в гостях у брата та його дружини ОСОБА_4 в квартирі по АДРЕСА_14

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_14 пояснив, що він є свекром відповідача, донька його представила як чоловіка в 2007р. Знає відповідача з 1993р. як глибоко порядну людину, тому схвалив вибір доньки. Давав відповідачу займ в розмірі 145 тис. доларів США. В 2007р. дав доньці 125 тис. доларів США на купівлю квартири по АДРЕСА_15 Після купівлі квартири виникла необхідність поселення позивачки тимчасово, на що свідок категорично заперечував, але відповідач всупереч його незгоди поселив колишню дружину, оскільки він дуже добра та порядна людина. Спірна квартира купувалась для доньки та онуків.

Суд, вислухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка та відповідач з 3 лютого 1985 р. перебували в зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення суду Советського району м.Мінська було розірвано, рішення набуло законної сили 14 вересня 1999 р.

Від даного шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

11.10.2004р. ОСОБА_1, яка діяла від імені ОСОБА_3, продала належну останній квартиру загальною площею 52,78 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_16 що підтверджується договором від 11.10.2004 р., продаж даної квартири здійснено за 75950000руб.

05.04.2001р. ОСОБА_1 продала 5-ти кімнатну квартиру № 35, загальною площею 150,2 кв.м., житловою площею 87,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3, що підтверджується копією договору. Вказана квартира № 35 була продана за 86654560 рублів.

03.10.2003р. ОСОБА_1 продала гараж АДРЕСА_17, що підтверджується копією договору. Вказаний гараж НОМЕР_3 був проданий за 10700000 руб.

29.08.2008р. ОСОБА_1 було продано земельну ділянку площею 0,2020 га з кадастровим НОМЕР_1 із житловим будинком під № 7, загальною площею 502,9 кв.м., що підтверджується договором від 29.08.2008р., посвідченим державним нотаріусом 1 -ї Мінської обласної державної нотаріальної контори ( а.с. 18) Продаж даного майна було здійснено за 316800000 руб. що в еквіваленті становить 150000 доларів США.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.08.2008 р. ОСОБА_2 укладено попередній договор, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований у в реєстрі за №7326 згідно якого він та ОСОБА_15 дійшли згоди щодо придбання та продажу квартири № 90, загальною площею 127,60 кв.м., житловою площею 69,30 кв.м., в будинку АДРЕСА_8, ціна об»єкту визначена в розмірі 1 345 600,00 грн. та відповідно до вимог договору відповідачем продавцю передано аванс в розмірі 46 600,00 грн.( а.с. 22).

В подальшому 09.09.2008р. між вищезазначеними сторонами укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Звєрьковою Н.В., зареєстрований у в реєстрі за №7542, згідно якого відповідачем придбано квартиру № 90, загальною площею 127,60 кв.м., житловою площею 69,30 кв.м., в будинку АДРЕСА_8 та сплачено кошти в розмірі 940 990,00 грн.

Відповідно до технічного паспорту квартира № 90, загальною площею 127,60 кв.м., житловою площею 69,30 кв.м., в будинку АДРЕСА_8 складається з трьох кімнат, площею 30,4 кв.м, 24,7 кв.м., 14,2 кв.м., кухні площею 20,6 кв.м., двох вбиралень площею 1,5 кв.м. та 5,9 кв.м., коридору площею 18,6 кв.м., кладової площею 2,7 кв.м. лоджії площею 3,5 кв.м., гардеробу площею 5,5 кв.м.

Також, відповідно до договору №1 від 19.04.2010 р. ОСОБА_2 замовлено та проведено передоплату виготовлення та монтажу металевих дверей в спірну квартиру.

Відповідно до договору № 28/07 від 28 липня 2010 р. вбачається, що ОСОБА_2 було замовлено виготовлення та монтаж дверних блоків у спірну квартиру.

Крім того, за замовленням від 16.10.2010р. в спірну квартиру замовлено виготовлення порт`єр, тюль, навіс тюлегардинних виробів, вказані замовлення містять підпис саме позивача.

Акт від 07.05.2008 р. про встановлення електролічильника в спірній квартирі також містить підпис позивача.

30.03.2009р. ОСОБА_1 укладено договір на виготовлення та монтаж металопластикових конструкцій № 01/1304/1056 в спірній квартирі.

11.07.2010 р. від імені ОСОБА_2 укладено договір на виготовлення меблів в спірній квартирі, однак даний договір містить підпис позивача та сертифікація до даного договору підписана і укладена від імені позивача.

Квитанції про сплату комунальних послуг по спірній квартирі також містять підпис позивача і частина даних квитанцій заповнена від імені позивача.

Відповідно до довідки за формою №3 від 21.03.2014 р. вбачається, що в квартирі № 90, загальною площею 127,60 кв.м., житловою площею 69,30 кв.м., в будинку АДРЕСА_8 зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_4 та неповнолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Відповідно до актового запису про реєстрацію шлюбу № 1333 від 02.07.2010 р. вбачається що Центральним відділом реєстрації шлюбу зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

У відповідності до ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст. 74 СК (2947-14), що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам

необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

У зв'язку з вищенаведеним суд критично оцінює надані позивачем докази, оскільки під час судового розгляду було встановлено, що на момент купівлі-продажу спірної квартири ОСОБА_2 проживав однією сім`єю з ОСОБА_17, тому вимоги позивача є необґрунтованими на законі та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 74 Сімейного кодексу України, п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. N 11 ст.ст. 10,11,60,212-215 Цивільно-процесуального кодексу України, суд-

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: