У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:головуючого судді: - Ковальчук Н.М.,

суддів - Григоренка М.П., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання - Пиляй І.С.,

з участю - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 30 червня 2016 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 30 червня 2016 року у задоволенні позову ПАТ «КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у сумі 60 739, 47 грн. за кредитним договором б/н від 05 березня 2008 року відмовлено в зв'язку зі спливом строків позовної давності.

Вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права, недоведеністю обставин, що мають значення для суті спору та відповідності їм фактичним обставинам справи, ПАТ «КБ «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі заперечує висновок місцевого суду про пропуск позовної давності та доводить, що закінчення строку договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Вказує, що правовідносини між сторонами не припинилися, і до стягнення підлягає заборгованість по відсотках за користування кредитом за три роки, що передували зверненню до суду, а також неустойка за один рік. Стверджує, що ОСОБА_3 не звертався із заявою про закриття карткового рахунку, картку Банку не повернув, заборгованість за нею не погашена. Доводить, що факт пропуску строку позовної давності спростовується ст. 559 ЦК України, за якою зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Звертає увагу на розрахунок заборгованості, згідно якого відповідачем 28.04.2015 року за кредитним договором зараховано кошти в сумі 43,20 грн., а відтак має місце переривання строку позовної давності. Покликаючись на однобічність та неповноту судового розгляду, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено: 22 лютого 2008 року ОСОБА_3 подав до ЗАТ КБ «Приватбанк» заяву для відкриття та обслуговування карткового рахунку.

На підставі цієї заяви 05 березня 2008 року відповідачу був відкритий картковий рахунок з сумою кредитного ліміту 13 000 грн. та видана карта ЕС/МС Gold на 2 роки (а.с.5). ___________________________________________________________________________

Справа № 566/1125/15-ц Головуючий в суді І інстанції - Бандура А.П.

Провадження № 22-ц 787/1585/2016 Суддя-доповідач - Ковальчук Н.М.

Заява від 22.02.2008 року, Умови і правила надання банківських послуг та Пам'ятка клієнта, підписані ОСОБА_3, є кредитним договором в розумінні ст.634 ЦК України.

Закрите акціонерне товариство КБ «Приватбанк» перейменовано на публічне акціонерне товариство КБ «Приватбанк».

У вересні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за договором № б/н від 05 березня 2008 року, укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3, яка згідно розрахунку, долученого до позовної заяви, станом на 26 червня 2015 року становить 60 739,47 грн.і яка складається: 12 279,62 грн. заборгованості за кредитом , заборгованість за процентами - 43 734,50 грн., нарахована комісія - 1 356,80 грн., заборгованість по судових штрафах - 3 368,55 грн..

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про підставність позовних вимог банку, однак в позові відмовив у зв'язку з тим , що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 після спливу строків позовної давності, яку відповідач просив застосувати в судовому засіданні.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

У відповідності до ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Умови та правила надання банківських послуг, з якими відповідача було ознайомлено, передбачають: клієнт своїм підписом у Заяві та Пам'ятці клієнта посвідчує укладення договору між банком про надання банківських послуг, шляхом надання відповідної суми кредитного ліміту; клієнт зобов'язується погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, перевитрат платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором; у випадку невиконання зобов'язань по договору, на вимогу банку виконати зобов'язання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), виплаті винагороди банку.

Банк звернувся до суду з позовом через невиконання відповідачем своїх зобов»язань по поверненню кретитних коштів та відсотків за користування кредитом.

Із заяви від 05 березня 2008 року, яка є невід'ємною частиною договору, укладеного між ЗАТ КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_3, вбачається, що банком 05 березня 2008 року було видано ОСОБА_3 платіжну картку.

Відповідач не навів будь-яких доказів, які спростовували доводи позивача про наявність заборгованості за кредитом.

З огляду на вказане, висновок суду про підставність позовних вимог є вірним.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що банк 05 березня 2008 року видав ОСОБА_3 платіжну карту строком на два роки; дія карти закінчується в останній день березня 2010 року (а.с.5 зворот).

На думку колегії суддів є вірними висновок про те, що з моменту коли закінчився строк дії карти закінчився строк дії кредитного договору, а тому у банку з цього часу виникло право вимагати повернення кредиту та плати за користування ним.

Оскільки загальний строк позовної давності встановлений в три роки, то з позовом до суду банк мав право звернутись до 01 квітня 2013 року.

Подання позову 19 вересня 2015 року вчинено поза межами строку позовної даності.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що у розрахунку містяться відомості про те, що на картковий рахунок за даним кредитним договором 28 квітня 2015 року банком зараховано 43 гривні 20 копійок, що свідчить про переривання строку позовної давностіі.

Заперечуючи протии позовних вимог, відповідач зазначив, що востаннє вносив кошти на погашення кредиту в грудні 2008 року в сумі 421 грн..

В судовому засіданні апеляційного суду представник ПАТ КБ «Приватбанк» пояснив, що зарахування 43 гривні 20 копійок відбулося внаслідок списання коштів з іншої платіжної карти ОСОБА_3

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа №6-14 цс 14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку.

За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 30 червня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н.М.

Судді : підпис Григоренко М.П.

підпис Хилевич С.В.

Згідно: суддя-доповідач Ковальчук Н.М.