АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 2-2104/2001 Головуючий суддя І інстанції Россолов В.Б.
Провадження № 22-ц/790/6050/16 Суддя доповідач Шаповал Н.М.
Категорія: Спори, що виникають із земельних правовідносин
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Шаповал Н.М.

суддів - Кіпенка І.С., Кружиліної О.А.,

за участю секретаря Брулевича В.В.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 14 грудня 2001 року по справі за позовом Харківської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про вилучення земельної ділянки, -

в с т а н о в и л а:

У 2001 році Харківська районна державна адміністрація звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про вилучення земельної ділянки.

В обгрунтування позовних вимог Харківська районна державна адміністрація вказувала, що рішенням 9 сесії Харківської районної ради 21 скликання від 28 квітня 1992 року відповідачу була надана земельна ділянка площею 46,2 га для ведення селянського (фермерського) господарства із земель запасу Русько-Тишківської сільської ради. З 1999 року вказана земельна ділянка ОСОБА_1 не обробляється, заросла буряном.

Тому, Харківська районна державна адміністрація просила суд вилучити земельну ділянку з користування ОСОБА_1

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 14 грудня 2001 року вилучена земельна ділянка площею 24,7 га з користування ОСОБА_1, яка розміщена на території Русько-Тишківської сільської ради та надана для використання за цільовим призначенням фермерським господарством.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову. Судові витрати покласти на позивача.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує, що земельну ділянку він обробляв та обслуговував, у 1999 році він засіяв рослину багаторічник експорцет на пять років з метою ротації сів обороту для почви, а рослини продав на сіно. Крім того, у разі невикористання наданої земельної ділянки за вимогами законодавства, що діяло на час виникнення спірних правовідносин, є підставою для припинення користування земельною ділянкою, тоді як позов з цих підстав предявлено саме про вилучення земельної ділянки. Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції не зазначив яку саме землю суд вилучив у відповідача, а яку залишив у користуванні останнього.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що доведено невикористання лише 24,7 га земельної ділянки, щодо інших 18 га доказів їх невикористання не надано.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Відповідно до ст.. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що рішенням 9 сесії Харківської районної ради 21 скликання Харківської ради народних депутатів Харківської області від 28 квітня 1992 року ОСОБА_1 була надана земельна ділянка площею 46,2 га для ведення селянського (фермерського) господарства із земель запасу Русько-Тишківської сільської ради (а.с.17).

У 2000 році Державним комітетом України по земельних ресурсах встановлено, що на земельній ділянці, яка надана для фермерського господарства площею 24,0 ріллі не вживаються заходи по боротьбі з буряном (а.с.18,19).

Зі змісту позовних вимог Харківської районної державної адміністрації вбачається, що саме не проведення комплексу робіт з обробки земельної ділянки, наданої відповідачу, є підставою для вилучення земельної ділянки з користування ОСОБА_1 на підставі п.8 ст. 27 Земельного Кодексу.

Відповідно до пунктів 1-3 розділу ІХ «Прикінцеві положення» Земельного кодексу України № 2768-ІІІ, який набрав чинності з 1 січня 2002 року, правовідносини, що виникли до 1 січня 2002 року регулюються Земельним кодексом України від 18 грудня 1990 року № 561-XII.

З огляду на це, ЗК України № 2768-ІІІ не має зворотної дії в часі щодо правовідносин, які виникли до 1 січня 2002 року. У звязку з тим, що ЗК України № 2768-ІІІ не має зворотної дії в часі, то правовідносини, що виникли між сторонами повинні врегульовуватися ЗК України від 18 грудня 1990 року.

Згідно п.8 ст. 27 ЗК в редакції, що діяла на час спірних правовідносин право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі невикористання протягом одного року земельної ділянки, наданої для сільськогосподарського виробництва, і протягом двох років - для несільськогосподарських потреб. Припинення права користування землею у випадках, передбачених пунктами 1-8 частини першої та частиною третьою цієї статті, провадиться у межах населених пунктів відповідною Радою народних депутатів, за межами населених пунктів - сільською, селищною, районною, міською, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Радою народних депутатів, а у випадку, передбаченому пунктом 9 частини першої цієї статті, - за рішенням Ради народних депутатів, що має право вилучати земельні ділянки. Припинення права користування землею у випадках, передбачених пунктами 5-9 частини першої цієї статті, в разі незгоди землекористувача провадиться у судовому порядку.

Стаття 43 Земельного Кодексу передбачає, що права власників земельних ділянок і землекористувачів охороняються законом.

Втручання в діяльність власників земельних ділянок і землекористувачів, повязану з використанням землі з боку державних, господарських та інших органів і організацій забороняється, за винятком випадків порушення власниками землі та землекористувачами земельного законодавства.

Таким чином, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про вилучення земельної ділянки на підставі п.8 ст. 27 Земельного Кодексу, з урахуванням того, що зазначена норма передбачає підстави припинення права користування землею, а не підстави її вилучення. Порядок вилучення земель регулюється статтями 31-34 Земельного Кодексу.

Доводи апеляційної скарги підтверджуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

З урахуванням вищевикладеного, рішення суду підлягає скасуванню на підставі ст.. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення, яким відмовити у задоволенні позову та вирішити питання судових витрат.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 14 грудня 2001 року скасувати.

У задоволенні позову Харківської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про вилучення земельної ділянки відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - Н.М. Шаповал

Судді: І.С. Кіпенко

ОСОБА_2