АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 608/2269/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Яковець Н.В.
Провадження № 22-ц/789/268/16 Доповідач - Ткач З.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів - Міщій О. Я., Демкович Ю. Й.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

без участі сторін,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 06 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного агропромислового підприємства "Січ" про визнання договору купівлі - продажу майна від 23 вересня 2013 року дійсним та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Приватного агропромислового підприємства далі (ПАП "Січ") про визнання договору купівлі - продажу майна від 23 вересня 2013 року дійсним та визнання права власності на майно, посилаючись на те, що 23 вересня 2013 року між ПАП «Січ» та нею було укладено письмовий договір купівлі -продажу нерухомого майна - нежитлового приміщення, будинку тваринника, площею 90,9 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На виконання умов договору вона сплатила відповідачу обумовлену вартість приміщення, проте не може здійснити державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, оскільки відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору.

Рішенням Чортківського районного суду від 06 січня 2016 року вирішено:

"В позові ОСОБА_1 до ПАП "Січ" про визнання договору купівлі - продажу майна від 23 вересня 2013 року дійсним та визнання права власності відмовити."

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на те, що суд невірно встановив характер спірних правовідносин між сторонами, допустив помилку в застосуванні норм матеріального права. Так суд не врахував зміни, що були внесені з 01січня 2013 року в Цивільний кодекс України та Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України," згідно яких державна реєстрація договору (правочину) нерухомого майна скасована, у зв'язку з чим була правова підстава для визнання спірного договору купівлі-продажу нерухомого дійсним та визнання за ним права власності на об'єкт нерухомості.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що 23 вересня 2013 року між ПАП «Січ» та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі продажу нерухомого майна - нежитлового приміщення, будинку тваринника, площею 90,9 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Цього ж дня позивачкою було оплачено кошти в сумі 1500 гривень, що підтверджується актом прийому передачі коштів.

На підставі акту прийому - передачі нежитлове приміщення було передано позивачці та нею було виготовлено технічну документацію на вище зазначений об'єкт.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що договір купівлі-продажу будівлі нежитлового приміщення від 23 вересня 2013 року в нотаріальному порядку посвідчений не був, державна реєстрація відповідно до вимог закону не проводилась, а тому даний договір не є укладеним і не може бути визнаний дійсним в судовому порядку.

З цими висновками суду погоджується колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам чинного законодавства.

Так статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно ч. 1 ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об'єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" розяснено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину, нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки, спірний договір купівлі-продажу від 23 вересня 2013 року підлягав обов'язковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації відповідних прав, що не було дотримано сторонами при його підписанні, то, відповідно до вищенаведеного законодавства України, спірний договір є неукладеним та не створює прав та обов'язків для його сторін, внаслідок чого підстави для визнання цього договору дійсним на підставі ст. 220 ЦК України відсутні.

Зважаючи на викладене доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального права є необґрунтованими.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, надав належну оцінку доказам по справі і постановив законне і обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову .

Порушень матеріального та процесуального права при ухваленні рішення судом не допущено.

Тому підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів, -

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 06 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала колегії може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: