Справа№592/6821/16-ц
Провадження №2/592/2072/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі

головуючого судді - Труханової Л.М.,

за участю секретаря Сахненко О. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі,-

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який був уточнений 30.09.2106 року до відповідача фізичної особи підприємця ОСОБА_2 в якому просить, стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі за період з 24.11.2015 р. по 05.02.2016 р. у сумі 3293,39 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 24.11.2015 року між ОСОБА_1 і відповідачем , якфізичною особою- підприємцем, який використовує найману працю був укладений трудовий договір № 1. Згідно вказаного договору ОСОБА_1 прийнятий на роботу до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 водієм з 24.11.2015 року, наказ № 1 від.23.11.2015 р. про що зроблений запис у трудовій книжці.

ОСОБА_1 зобовязався виконувати роботу водія, а ФОП ОСОБА_2 зобовязався сплачувати йому заробітну плату щомісячно в розмірі 1378 грн.

Наказом № 2 від 05.02.2016 року ОСОБА_1 з роботи звільнений за власним бажанням, однак відповідач не сплатив заробітну плату,тому позивач змушений звернутись до суду.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити із зазначених підстав та стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 3293 грн. 39 коп. . Позивач пояснив , що працюючи водієм у відповідача , останній здійснював перерахування коштів на його банківський (картковий) рахунок на придбання палива. За той період , коли він працював у відповідача , а саме за період з 24.11.2015р. по 05.02.2016р. відповідач перерахував на його рахунок 29464 грн., хоча фактично він витратив палива на 33084 грн.. Заперечує з приводу того , що що йому відповідачем перераховувалась заробітна плата в розмірах 303 грн. , 2895 грн. та 95,87 грн., так як гроші перераховувались йому на картковий рахунок саме на придбання палива. Також позивач зазначив , що при звільненні в заяві він зазначив , що претензій матеріального характеру до відповідача не має, при цьому маючи на увазі , що претензій він не має з приводу оплати відповідачем коштів на придбання позивачем палива.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що відповідач зареєстрований фізичною особою - підприємцем (номер запису -2 035514). 24 листопада 2015 року укладений трудовий договір № 1 між працівником і фізичною особою (надалі - трудовий договір). Згідно з п. 2 трудового договору позивач зобов'язаний виконувати обов'язки водія. Оплата праці встановлена у розмірі 1378,00 грн. на місяць (п. 3 трудового договору). 05 лютого 2016 року позивач звільнений з роботи за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. Оплата праці здійснювалась шляхом перерахування коштів на банківський рахунок (картку) № 301276, відкритий у Публічному акціонерному товаристві комерційному банку "ПриватБанк", МФО 305299 на імя ОСОБА_1, реквізити якого були надані відповідачу особисто позивачем, в розмірах 303 грн., 2895 грн. та 95,87 грн..

За період роботи позивача, а саме з 24 листопада 2015 року по 05 лютого 2016 року йому була нарахована заробітна плата на загальну суму 3641,85 грн. Із зазначеної суми були утримані та сплачені до бюджету податок з доходів фізичних осіб та військовий збір, що підтверджується податковими розрахунками за 4 квартал 2015 року та за 1 квартал 2016 року. Виплачена заробітна плата(після утримання податків та зборів) у сумі 3293,87 коп.Зазначене підтверджується банківськими квитанціями № ВА85_ та № ВА58_ на суму 303 грн і 2895 грн., а 95,87 грн. було видано позивача готівкою на руки.Також, у заяві на звільнення від 05.02.2016 року позивач особисто зазначив, що майнових та інших претензій не має. Отже позовні вимоги про виплату боргу із заробітної плати є необгрунтованими та безпідставними.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами.

Приписами ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення, а якщо працівник в день звільнення не працював, то не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

В п.3 постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі » №14 від 18.12.2009 р. зазначено, що відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Суд встановив, що позивач працював з 24.11.2015р. у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 по 05.02.2016р.водієм, що підтверджується трудовим договором №1 від 24.11.2015р.( а. с. 4-5,27,29)

Згідно довідки відповідача від12.09.2016 р. за вказаний період роботи позивачу нарахована заробітна плата в розмірі 3641,85 грн. та виплачена 3293,87 коп.(а.с.51).

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача проте, що позов є необгрунтованим, оскільки на вимогу ст. 60 ЦПК України останнім не доведено, що розрахунок з позивачем щодо сплати заробітної плати проведено в повному обсязі. Представником відповідача не надано жодного доказу , який би свідчив про те , що позивач отримав нараховану йому заробітну плату.

Оцінивши обставини справи, проаналізувавши вимоги діючого законодавства, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі , яка утворилась за період з 24.11.2015 р. по 05.02.2016 р. у сумі 3293,39 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Керуючись ст.116,117 КЗпП України,ст.. 24 Закону України «Про оплату праці», ст.3,4,10,11,60,61, 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України , суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в сумі 3293 грн.39 коп.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 551 гривні 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в Апеляційний суд Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду виготовлений 17 жовтня 2016 року.

Суддя Л.М. Труханова