Єдиний унікальний номер 229/1520/15-ц Номер провадження 22-ц/775/680/2016
Головуючий у 1 інстанції: Гонтар А.Л. Єдиний унікальний номер 229/1520/15-ц
Суддя - доповідач: Краснощокова Н.С. Номер провадження 22-ц/775/680/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Краснощокової Н.С.,

суддів: Гапонова А.В., Новосьолової Г.Г.

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 12 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 12 лютого 2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації.

У апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким зобов'язати відповідача вибачитись перед нею при свідках за приниження її честі, гідності та розповсюдження відомостей, які не відповідають дійсності. В частині відмови у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. рішення не оскаржує. Посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд зробив висновок, що висвітлення відповідачем її, позивача, діяльності, як виконуючої обов'язки начальника відділу освіти, є суворою критикою. Однак, суд залишив поза увагою, що відповідач у листі до голови райдержадміністрації від 20.08.2015р. назвав своє звернення «оскарженням» дій в. о. начальника відділу освіти, яка «підмінила власним волевиявленням законодавство і вже не в змозі припинити протизаконну діяльність». Суд навіть не ставив на з'ясування питання чи звертався відповідач до позивача з «критикою» стосовно виявлених ним порушень законності, причому відповідач є депутатом Новобахмутівської сільської ради, у такому статусі звертався до голови райдержадміністрації, і, звернувшись із депутатським запитом до в.о. відділу освіти Ясинуватської райдержадміністрації та отримавши певну відповідь не вдавався до полиття брудом та приниження честі та гідності позивача та розповсюдження стосовно нього відомостей, які не відповідають дійсності. У заяві відповідач просить голову райдержадміністрації «примусити» її, позивачку, виправити усі помилки щодо порушення нею чинних законодавчих актів у найближчий час (складаються із 17 пунктів), деякі з них аж ніяк не можна віднести до категорії «критика», наприклад: 1) сплатити вчителям законну 100% заробітну плату з 01 вересня 2014р. по 31 серпня 2015р. згідно тарифікаціям, наданим директором школи; 11) повернути у шкільний бюджет гроші, викрадені на «економії» вугілля, електроенергії та зарплаті кочегарів, що були закладені на 2015 рік; 12) повернути дванадцяти школярам з початкових класів (окремо шести сиротам, що навчаються у школі) вкрадені гроші за безкоштовне харчування протягом навчального 2014 - 2015 року. Ряд інших вимог, зазначених у листі, теж явно не підпадають під категорію критики, враховуючи недоведеність відомостей, вони є прямим приниженням честі та гідності, а, враховуючи те, що вона є посадовою особою - і ділової репутації. Суд за фактичної відсутності такого, зазначив у рішенні, що відповідач ОСОБА_2 з'явилась в судове засідання, позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона не мала на меті образити позивачку, а лише виклала у листі ті недоліки, які є в її роботі та просила, щоб ці недоліки були з'ясовані та прийняті відповідні заходи. Якщо щось зачепило честь та гідність позивачки, то вона вибачається перед нею. Але ні вона, ні жоден свідок, не чули від відповідача слів вибачення. Стверджуючи, що відповідач вибачилась, суд повинен був би зазначити, що відповідач визнав позов у певній частині. У разі підтвердження вибачення відповідачем у апеляційній інстанції, це буде вважатись нею як публічне вибачення та визнання позовних вимог.

В засіданні апеляційного суду позивач підтримувала апеляційну скаргу та наполягала на її задоволенні, відповідач проти скарги заперечувала та просила рішення залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд обґрунтовано виходив із встановлених у справі фактичних обставин та вимог матеріального і процесуального закону.

Так, судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 20 серпня 2015р. ОСОБА_2, вчитель Новобахмутівської загальноосвітньої школи I-II ступенів Ясинуватського району Донецької області написала лист на ім'я голови Ясинуватської районної державної адміністрації, у якому зазначала, що вона працює вчителем математики, педагогічний стаж 33 роки, вища категорія, являється депутатом Новобахмутівської сільської ради, відповідальним у тому числі і за освіту на селі. 2 березня 2015р. виконуючою обов'язки начальника відділу освіти Ясинуватського району була призначена ОСОБА_1 ідеальний еталон бюрократизму, руйнівності та егоцентризму, випадкова людина у районі та освіті. Приведено 24 приклади неправомірних, на її думку, дій та бездіяльності ОСОБА_1 на посаді в. о. начальника відділу освіти, зазначено, що ОСОБА_1 в усьому районі підмінила власним волевиявленням чинне законодавство і вже не в змозі припинити незаконну діяльність по розвалу районної освіти та висловлено прохання примусити в. о. начальника відділу освіти ОСОБА_1 виправити усі помилки щодо порушення нею чинних законодавчих актів, а саме:

1) сплатити вчителям законну 100% зарплату з 01 вересня 2014р. по 31 серпня 2015р. згідно тарифікаціям, наданим директором школи;

2) сплатити заміну уроків, що були проведені вчителями протягом березня - травня 2015р.;

3) надати усім працівникам школи підтверджуючі документи щодо зарплати протягом вересня 2014р. - серпня 2015р. та надавати їх з розшифровками;

4) поновити на робочому місці незаконно звільнених вчителів ОСОБА_3, молодого спеціаліста ОСОБА_4 ( з поверненням привілеїв, наданих їй Україною) та ОСОБА_5;

5) надавати адміністраціям шкіл накази з печаткою та підписом;

6) видавати накази по райво про прийняття та звільнення дотримуючись наданих заяв;

7) визначити звільнення директора школи ОСОБА_6 примусовим;

8) надати можливість першокласникам 2014 - 2015 навчального року згідно чинного законодавства залишитись на повторний курс навчання у зв'язку з обмеженим часом навчання;

9) визначити відкриття Новобахмутівської ЗОШ на дистанційному навчанні помилковим;

10) знайти в райво документацію щодо атестації школи у 2009 році, яка протягом п'яти років зберігалась нарівні з атестацією усіх інших шкіл;

11) повернути в шкільний бюджет гроші, вкрадені на економії вугілля, електроенергії та зарплатах кочегарів, що були закладені на 2015 рік;

12) повернути двадцяти школярам з початкових класів (окремо шести повним сиротам, що навчаються у школі) вкрадені гроші за безкоштовне харчування протягом навчального 2014 - 2015 року;

13) зобов'язати методичний кабінет райво надавати методичні консультації школам згідно їх прямих посадових обов'язків;

14) надати необхідну допомогу в становленні та укріпленні матеріальної бази краєзнавчого музею, що розташований у Новобахмутській ЗОШ, одного з двох зразкових шкільних музеїв на території Донецьбкої області;

15) з повагою відноситись до апарату районного відділу освіти та до педагогічних працівників району, не примушуючи їх виконувати протиправні дії та не використовувати залякування, сарказм, знущання над ними та приниження;

16) завжди надавати в судах та інших установах лише правдиві і коректні дані, підвищуючи та закріплюючи авторитет району, а не плюндрувати його;

17) під час особистого прийому відвідувачів (згідно розповсюдженого серед шкіл графіку) знаходитись на робочому місці.

31 серпня 2015р. головою Ясинуватської районної державної адміністрації Донецької області ОСОБА_2 надано відповідь на вказане звернення.

Позивач у позовній заяві зазначала, що відомості, повідомлені у листі - зверненні, принижують її честь, гідність і ділову репутацію, як громадянина та керівника, оскільки характер висловлювань в листі створює негативне враження і відношення до позивача як до непрофесіонала, наведена інформація також є припущенням і неправдивою інформацією, яка порочить ділову репутацію позивача, як професіонала у своїй сфері та принижують честь, гідність і ділову репутацію її, як керівника, оскільки висловлювання щодо її некомпетентності не відповідає дійсності. Ці вислови у листі формують негативне уявлення у громадян і в педагогічному середовищі про те, що вона, порушуючи свої професійні обов'язки не надає допомоги та шкодить діловій репутації. Тому позивач просила винести рішення, яким зобов'язати відповідача вибачитись у неї при свідках за приниження її честі та гідності та розповсюдження відомостей, які не відповідають дійсності, визнати, що інформація в листі - зверненні ОСОБА_2, де автор зазначає про її непрофесійність та викладає не провірені факти не відповідає дійсності, шкодить діловій репутації її як керівника та наносить шкоду її інтересам.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив із того, що ОСОБА_2 звернулась із листом до голови Ясинуватської районної державної адміністрації Донецької області, тобто до посадової особи органів місцевого самоврядування, у листі повідомила про проблеми, які виникли у вчителів та школи та просила прийняти заходи до усунення помилок та проблем.

Відповідно до Конституції України та ст. ст. 270, 275, 297 ЦК України фізична особа має право як на повагу до гідності та честі, так і право на захист свого особистого немайнового права.

Статтею 277 ЦК України визначено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

Згідно з роз'ясненнями, наданими у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009р. «Про судову практику у справах про захист гідності

та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У свою чергу частина перша статті 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК (п.26 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України).

Оскільки встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 звернулась із листом, у якому зазначила про неправомірні, на її думку, дії та бездіяльність виконуючої обов'язки начальника відділу освіти Ясинуватського районої державної адміністрації ОСОБА_1, а також висловила прохання примусити ОСОБА_1 виправити допущені нею помилки, лист адресовано керівнику Ясинуватського районої державної адміністрації, тобто особі, яка уповноважена перевіряти таку інформацію, суд обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мало місце не поширення недостовірної інформації, а реалізація відповідачкою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції.

Отже, висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову є вірним.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Зокрема, не є підставою для скасування рішення та задоволення позову посилання заявника апеляційної скарги на те, що відповідачка назвала своє звернення «оскарженням дій», оскільки це не змінює суті звернення та факту подання його компетентній особі - керівнику Ясинуватського районої державної адміністрації, який видав наказ про призначення позивачки виконуючою обов'язки начальника відділу освіти райдержадміністрації. Також безпідставне посилання у апеляційній скарзі на те, що суд не з'ясував, чи зверталась відповідачка до позивача з «критикою» стосовно виявлених порушень законності, оскільки факт звернення чи не звернення до позивачки не спростовує права відповідачки направити звернення до керівника органу державної влади.

Доводи скарги про те, що певні висловлювання у зверненні позивачка розцінює не як критику, а як полиття брудом та приниження честі та гідності також не можуть бути підставою для скасування рішення. Вся інформація у листі - зверненні та застосовані висловлювання стосуються роботи позивачки, оцінки її дій чи бездіяльності та направлені керівнику органу, уповноваженого на перевірку інформації. Суд правильно зазначив про те, що позивачка, як посадова особа, виконуюча обов'язки керівника відділу освіти є публічною особою та межа допустимої критики щодо публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи.

Спосіб захисту права, на якому наполягає позивачка у апеляційній скарзі - вибачення при свідках, не передбачений законом, зокрема, статтями 16, 277 ЦК України.

За вказаних обставин, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального закону і підстав для його скасування немає.

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 12 лютого 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: