Апеляційний суд Житомирської області
Справа №288/798/15-ц Головуючий у 1-й інст. Зайченко Є. О.
Категорія 30 Доповідач Галацевич О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Галацевич О.М.

суддів Борисюка Р.М., Широкової Л.В.,

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства «Українська охоронно - страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

за апеляційними скаргами приватного акціонерного товариства «Українська охоронно - страхова компанія», ОСОБА_2,

на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 13 травня 2016 року,

встановила:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнень від 06.07.2015 та від 03.12.2015 (а.с.34-37,116-119 т.1), остаточно просила суд стягнути на її користь з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (далі ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія») завдану їй моральну шкоду в розмірі 14616,00 грн. та матеріальну шкоду в розмірі 133503,01 грн., з яких : 74149,01 грн. витрати на лікування, частина витрат на поховання та спорудження надгробного пам'ятника ОСОБА_3; 50000,00 грн. - часткове відшкодування знищеного автомобіля марки «CHEVROLET» модель «NIVA -212300» державний номерний знак НОМЕР_1; 1000,00 грн. - витрати на проведення оцінки автомобіля; 8354,00 грн. - витрати на лікування ОСОБА_4, а всього 148119,01 грн. Також просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь завдану їй матеріальну шкоду у зв'язку із знищенням автомобіля марки «CHEVROLET» модель «NIVA -212300» державний номерний знак НОМЕР_1 в розмірі 76696,53 грн. та 22563,00 грн. частини затрат на поховання та спорудження надгробного пам'ятника ОСОБА_3, а всього - 99259,53 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 11.04.2014 з вини водія ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», сталася дорожньо-транспортна пригода (далі -ДТП), внаслідок якої її чоловік ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, які призвели до його смерті, а його батько - ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Вказаніі події призвели до втрат майнового та немайнового характеру. Зокрема, вона понесла витрати на лікування потерпілих у ДТП, в подальшому на поховання чоловіка та встановлення йому пам'ятника, було також фізично знищено автомобіль, належний чоловіку. У зв'язку зі смертю чоловіка вона втратила інтерес до життя, в неї погіршився сон, порушились нормальні життєві зв'язки, вона вимушена була залишити роботу, відшуковувати кошти на лікування та поховання потерпілих, що призвело до моральних страждань.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 13 травня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» м. Києва на користь ОСОБА_1 завдану їй матеріальну шкоду в сумі 133503,01 грн., а саме: 74149,01 грн. затрат понесених на лікування, частину затрат понесених на поховання та спорудження надгробного пам'ятника ОСОБА_3; 50000,00 грн. - часткового відшкодування знищеного автомобіля марки «CHEVROLET» модель «NIVA -212300» державний номерний знак НОМЕР_1; 1000,00 грн. затрат понесених на проведення оцінки автомобіля; 8354,00 грн. затрат понесених на лікування ОСОБА_4, та моральну шкоду в розмірі 14616,00 грн., а всього стягнуто 148119,01 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану їй матеріальну шкоду знищенням автомобіля марки «CHEVROLET» модель «NIVA -212300» державний номерний знак НОМЕР_1 в розмірі 48688,21 грн., та 22563,00 грн. - частину затрат понесених на поховання та спорудження надгробного пам'ятника ОСОБА_3, а всього стягнуто 71251,21 грн.

Додатковим рішенням цього ж суду від 22 червня 2016 року стягнуто з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь держави 2002,50 грн. судового збору, а з ОСОБА_2 - 712,51 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати зазначене судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову до нього.

В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що позивач не довела суду наявність у неї права, у відповідності до ст. 1194 ЦК України, на відшкодування шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, належного її чоловікові, оскільки не надала доказів, що є спадкоємцем потерпілого. Також вважає неналежним доказом та безпідставним застосування судом при визначенні розміру шкоди звіту про оцінку транспортного засобу, оскільки така оцінка проводилась без його повідомлення та участі, не містить об'єктивних даних про КТЗ, необхідних для встановлення вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику. На його думку, ринкова вартість пошкодженого КТЗ на дату, яка передує ДТП, може становити 77934,00 грн., а мінімальна залишкова вартість вузлів та агрегатів згідно суми, розрахованої другим оцінювачем, становить 28008,32 грн., залишкова вартість пошкодженого КТЗ, на його думку, становить 49925,68 грн. (77934-28008,32). Вважає, що з метою визначення розміру заподіяної шкоди суд мав призначити по справі судову технічну експертизу. Крім того, посилається, що докази надані позивачем на підтвердження витрат на поховання не містять необхідної інформації щодо їх розміру, особи, яка їх понесла, позивачем не зроблений розрахунок понесених витрат, витрати на вінки понесені іншою особою, відповідно не підлягають відшкодуванню.

В апеляційні скарзі представник ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення зі страхової компанії на користь ОСОБА_1 50000,00 грн. часткового відшкодування знищеного автомобіля, 1000,00 грн. -затрат понесених на оцінку автомобіля, 8354,00 грн. затрат понесених на лікуваня ОСОБА_4. В частині стягнення витрат понесених на лікування, та частини витрат понесених на поховання та спорудження надгробного пам'ятника в сумі 74149,01 грн. просив рішення суду першої інстанції оскасувати та ухвалити нове, яким стягнути зі страхової компанії витрати на поховання та моральну шкоду у розмірі, що не перевищує 12 мінімальних заробітних плат на день настання страхового випадку.

В обгрунтування апеляційної скарги вказав, що позивачем не надано жодного документа про знаходження ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на стаціонарному лікуванні, не надано жодної копії виписки з медичної картки хворого чи епікризу, де могло б бути передбачено медикаментозне лікування саме тими препаратами, що були придбані позивачем. Також зазначив, що позивач по відношенню до ОСОБА_4 не є потерпілою особою, а отже не має права на отримання страхового відшкодування. Крім того зазначив, що загальний розмір відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та спорудження надгробного пам'ятника не можуть перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у розмірі, встановленому на день настання страхового випадку. Вважає, що оскільки власником пошкодженого автомобіля був ОСОБА_3, який помер внаслідок ДТП, право на відшкодування шкоди мають виключно його спадкоємці. Разом з тим, суд не втановив даних обставин та безпідставно стягнув на користь позивача страхове відшкодування у вигляді майнової шкоди заподіяної знищенням транспортного засобу. Крім того, вказав, що зазначені позивачем суми матеріальних затрат на лікування є необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами (відсутні докази, що ліки, придбані позивачем призначалися лікарем, надані чеки неможливо ідентифікувати через погану якість, деякі придбані товари не мають відношення до травм ДТП), тому безпідставно стягнуті судом.

Заслухавши доводи осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності.

Разом з тим, колегія суддів, частково погоджується з таким висновком суду, враховуючи наступне.

За змістом ч. 2 ст. 1168 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) моральна шкода завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Стаття 1194 ЦК України передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов?язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо ( ч. 1 ст. 1195 ЦК України).

Відповідно до ст. 1201 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4, 14 постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Потерпілий подає докази, які підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як вбачається із матеріалів справи, 11 квітня 2014 року ОСОБА_2, керуючи належним йому на праві власності автомобілем порушив вимоги п.п. 11,3, 12.1 Правил дорожнього руху України, в результаті чого здійснив зіткнення свого автомобіля з автомобілем марки «CHEVROLET» модуль « NIVA 212300», державний номер НОМЕР_1, внаслідок чого водій та власник зазначеного автомобіля ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, які призвели до його смерті, а пасажир цього автомобіля - ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що призвели до довготривалого розладу здоров'я.

Вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 15 грудня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 2 ст. 286 КК України та засуджено до трьох років шести місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на два роки.

На підставі ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_2 звільнено від основного та додаткового покарань.

Зазначений вирок ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 11 червня 2015 року скасований у частині вирішення цивільного позову, у решті залишено без змін (а.с. 4-5 т. 1).

ОСОБА_3 згідно свідоцтва про смерть помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 38)

Відповідно до звіту про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику колісного транспортного засобу (далі КТЗ) №68/06/15Н від 03.07.2015 ринкова вартість автомобіля Шевроле Нива 212300 державний номерний знак НОМЕР_3, належного на праві власності ОСОБА_3 (а.с. 192 т.1), становила 126 696,53 грн., вартість відновленого ремонту - 142237,56 грн. (а.с. 39-68 т.1).

За висновком автотоварознавчого дослідження кваліфікованого спеціаліста №0068 від 19.04.2016 року вартість деталей автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, за вирахуванням робіт з їх демонтажу становить 28 008,32 грн. (а.с. 182-199 т.1).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на строк 23.09.2013 по 22.09.2014 . Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю становить сто тисяч гривень, за шкоду заподіяну майну - п'ятдесят тисяч гривень, розмір франшизи становить - одну тисячу гривень.

Будь-яких грошових коштів на відшкодування шкоди у добровільному порядку ОСОБА_2 не сплачував.

Встановши, що ОСОБА_2 є винним у скоєнні ДТП, його цивільно-правова відповідальність застрахована, внаслідок його дій завдана шкода майну та життю і здоров'ю інших осіб, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про покладення обов'язку по відшкодуванню шкоди на страховика у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування та на ОСОБА_2 в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що відповідає положенню ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) та ст. 1194 ЦК України.

Разом з тим правильно застосувавши до спірних правовідносин норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи.

Зокрема, відповідно до п. 36.4 Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам.

Водночас, ухвалюючи рішення про стягнення зі страхової компанії на користь ОСОБА_1 витрат на лікування потерпілої особи - ОСОБА_4 в сумі 8354,00 грн., суд не звернув уваги, що зазначена особа не уповноважувала останню на пред'явлення позову від його імені про стягнення матеріальної шкоди, пов'язаної з його лікуванням та придбанням ліків.

Враховуючи, що у відповідності до п. «б» ст. 35.2 Закону позивач не надала документ, що посвідчує її право на отримання страхового відшкодування на лікування ОСОБА_4 (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), не є його представником або законним представником, колегія суддів вважає, що позовні вимоги у цій частині є безпідставними, а висновок суду про їх задоволення необґрунтованим.

Стягуючи зі страховика на користь позивача матеріальну шкоду, заподіяну пошкодженням належного потерпілому ОСОБА_3 автомобіля у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування, суд не звернув уваги на норму п. 12.2. ст. 12 Закону, відповідно до якої страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Тому враховуючи, що страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. т. 2) становить 50000,00 гривень, а розмір франшизи - 1000,00 гривень, до стягнення зі страховика підлягає 49000 грн.

У відповідності до п. 27.3 ст. 27 Закону Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відтак, рішення про відшкодування моральної шкоди зі страховика на користь ОСОБА_1, як дружини загиблого у ДТП ОСОБА_3, 14616,00 грн., виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на день настання страхового випадку (згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» розмір мінімальної заробітної плати станом на становить 1218 грн.) є законним і обгрунтованим.

Пункт 27.4. ст. 27 Закону передбачає, що Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Крім того, у абз. 2 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз'яснено, що витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож в даній місцевості.

Стягуючи на користь позивачки розмір витрат на спорудження надгробного пам'ятника в сумі 32000 грн, суд не врахував, що витрати на виготовлення пам'ятника визначаються із фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників у даній місцевості.

Визначаючи розмір відшкодування витрат на виготовлення пам'ятника у сумі 2000 грн., колегія суддів виходить із положень Постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України «Про витрати на поховання та пов'язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання» №45 від 03.10.2008 року, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 28.10.2008 за №1040/15731.

Решта витрат на поховання (придбання гробу, хреста, вінків) в сумі 5179,00 грн. понесла інша особа, що підтверджується квитанцією №3215144 від 02 травня 2014 року, виданою на імя ОСОБА_5 (а.с. 13 додатків до цивільної справи,), а тому колегія суддів не погоджується із рішенням суду першої інстанції у цій частині.

З наданих позивачем письмових доказів (додатки до цивільної справи) вбачається, що на лікування свого чоловіка ОСОБА_3 вона понесла витрати в сумі 57383,01 грн., а тому відповідно до ст. 24 Закону саме зазначена грошова сума підлягає до відшкодування.

Необхідність здійснення таких витрат, їх призначення лікарями, перебування ОСОБА_3 на стаціонарному лікуванні, підтверджені довідками про призначення ліків останньому (а.с. 157-158, 208-209, 211-212, 230-231 т.1), довідкою Попільнянської центральної районної лікарні від 06.05.2016 року про перебування ОСОБА_3 у реанімаційному відділення з 11.04.2014 по 14.04.2014 року (а.с. 211 т.1), довідкою Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги від 06.04.2016 року про перебування останнього на стаціонарному лікуванні з 14.04.2014 по ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 207, 229 т.1), а тому доводи апеляційної скарги страховика у цій частині є безпідставними.

Виходячи із вищезазначених правових норм та, враховуючи, що відповідальність винної особи повинна мати місце в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана знищенням майна (автомобіля Шевроле Нива 212300 державний номерний знак НОМЕР_3), в сумі 49688,18 грн. (126696,5-49000-28008,32=49688,18 грн., де 126696,5 грн. це ринкова вартість автомобіля, який є фізично знищеним, 28008,32 грн. - вартість його деталей, 49000 грн. - страхове відшкодування).

Доводи ОСОБА_2, щодо безпідставного застосування судом при визначенні розміру шкоди, завданої знищенням транспортного засобу, звіту про оцінку транспортного засобу є безпідставними та такими, що не спростовують наданий позивачем письмовий доказ про оцінку транспортного засову. Клопотання про призначення судової експертизи в суді першої інстанції позивач відкликав (а.с. 169), а в суді апеляційної інстанції не заявляв.

Оскільки позивач просила стягнути витрати на проведення оцінки КТЗ із ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», а межі страхової виплати визначені розміром 49000,00 грн., колегія суддів вважає, що рішення суду про задоволення позову у цій частині є помилковим.

Доводи апеляційних скарг про те, що позивач не має права на отримання страхового відшкодування та відшкодування завданої шкоди, спростовуються відповіддю нотаруса, згідно якої остання прийняла та оформила спадщину після свого чоловіка ОСОБА_3

Рішення у частині стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача частини затрат на поховання та спорудження надгробного пам'ятника ОСОБА_3 є також безпідставним з огляду на вищевказані обставини граничної вартості стандартного пам'ятника, відсутності належних доказів понесення інших витрат, поховання особисто позивачем та покриття цих витрат страховиком.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції у частині стягнення із ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь позивача моральної шкоди в сумі 14616,00 грн. є законним, обґрунтованим, та підлягає залишенню без змін.

У решті рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову про стягнення зі страховика на користь ОСОБА_1 49000,00 грн. матеріальної шкоди, завданої знищенням транспортного засобу, 57383,01 грн. витрат, пов'язаних з лікуванням потерпілого, 2000,00 грн. витрат на встановлення надгробного пам'ятника та про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача 49688,18 грн. матеріальної шкоди, завданої знищенням транспортного засобу.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України із ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» та ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1327,43 грн. та 496,88 грн. відповідно, пропорційно до задоволеної частини вимог, а з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» та ОСОБА_2 481,8 грн. та 1412,76 грн. понесених судових витрат за подачу апеляційної скарги пропорційно до відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги приватного акціонерного товариства «Українська охоронно - страхова компанія», ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 13 травня 2016 року у частині стягнення моральної шкоди залишити без змін.

У решті рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 13 травня 2016 року та додаткове рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 22 червня 2016 року скасувати, ухваливши нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська охоронно - страхова компанія» на користь ОСОБА_1 49000 грн. матеріальної шкоди, завданої знищенням майна, 57383,01 грн. витрат, пов'язаних з лікуванням потерпілого, 2000 грн. витрат на встановлення надгробного пам'ятника.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 49688,18 грн. матеріальної шкоди, завданої знищенням майна.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська охоронно - страхова компанія» на користь держави 1327,43 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 496,88 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Українська охоронно - страхова компанія» понесені судові витрати в сумі 481,8 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в сумі 1412,76 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: