Справа № 369/6757/16-ц Головуючий у І інстанції Пінкевич Н. С.
Провадження № 22-ц/780/5065/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 14.09.2016
УХВАЛА

Іменем України

14 вересня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Верланова С.М., Приходька К.П.,

за участі секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області про стягнення заборгованості за невиплату пенсії,

УСТАНОВИЛА:

в липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з вказаним позовом посилаючись на те, що він є інвалідом ІІ групи по життєво та має статус особи, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС (1 категорії).

Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 22 травня 2010 року зобовязано УПФУ в Києво-Святошинському районі Київської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліду 2 групи » в розмірі 8 мінімальних пенсії за віком та провести перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, визначити розмір та виплатити заборгованість, яка утворилась внаслідок неправильного обчислення, а також проводити щомісячно виплату додаткової пенсії за віком за шкоду заподіяну здоровю в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком з 22 травня 2010 року.

Починаючи з 22 липня 2011 року вищевказане рішення суд не виконується, у звязку із чим утворилась заборгованість у розмірі 383 794,27 грн., яку ОСОБА_2 просив стягнути з відповідача на свою користь.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2016 року відмовлено у відкритті провадження з підстав передбачених ч.2 ст.122 ЦПК України.

Не погоджуючись із такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся до суду із апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що право на стягнення конкретної суми заборгованості на є правовою підставою для звернення до суду з позовом саме в порядку цивільно-процесуального врегулювання спору.

На підставі зазначеного, ОСОБА_2 просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за ч.2 ст.122 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що у ОСОБА_2 виник спір із субєктом владних повноважень щодо оскарження його бездіяльності, а тому суд дійшов висновку, що вказаний спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах чинного законодавства.

У відповідності зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право у встановленому цим Кодексом порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Положення ст. 122 ЦПК України визначають, що суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі, перевіряє не тільки відповідність позовної заяви вимогам, встановленим процесуальним законом, а й з'ясовує питання, чи поширюється на спірні правовідносини юрисдикція суду по розгляду справи в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_2 просить стягнути з УПФУ в Києво-Святошинському районі Київської області на свою користь 383 794,27 грн., як заборгованість за невиконання рішення Києво-Святошинського районного суду від 22 травня 2010 року.

Тобто, позивач фактично оскаржує бездіяльність УПФУ в Києво-Святошинському районі Київської області.

У пункті 11 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 16 березня 2012 року № 4 «Про судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають у зв'язку із застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» судам розяснено, що вимоги про нарахування суб'єктом владних повноважень та проведення встановлених статтями 39, 48, 50, 52, 54 Закону про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплат є публічно-правовими, а не цивільно-правовими.

Згідно з п.4 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

З наведених обставин, позов ОСОБА_2 згідно зі ст.17 КАС України підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, а не цивільного судочинства, а тому висновки суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, є такими що ґрунтуються на вимогам чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та висновків суду про відмову у відкритті провадження у даній справі не спростовують.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і не свідчить про порушення судом норм процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2016 року про відмову у відкритті провадження залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: