Справа № 653/2120/16-ц
Провадження № 2/653/729/16
15.08.2016 року Генічеський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого судді Венглєвської Н.Б.,
секретаря Мустафаєва Ф.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та повернення надлишково стягнених коштів,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив суд винести рішення про припинення стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, які стягуються з нього на підставі виконавчого листа №2107/4611/2012 від 21.12.2012 року, виданого Генічеським районним судом Херсонської області, виконавчий лист визнати таким, що не підлягає виконанню; повернути йому сплачені аліменти на утримання сина від дня закінчення навчання а саме з 30.06.2016 року, безпідставно отриманих відповідачем за його рахунок.
В обґрунтування позову посилається на те, що на підставі рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 06 грудня 2012 року видано виконавчий лист про стягнення з нього на користь відповідача - ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 16.11.2012 року і до досягнення ним 23 років Вказує, що при постановці рішення відповідачем була надано довідка Таврійського державного агротехнічного університету, відповідно до якої період навчання сина становив до 30 червня 2016 року. Оскільки на даний час термін навчання сплинув, то відповідно має бути припинено стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. Тому з нього, з 01 липня 2016 року безпідставно стягнуто аліментів на користь відповідача.
В судовому засіданні позивач, вимоги викладені у позові підтримав повністю, посилаючись на обставини позову. Додатково пояснив, що відповідно до довідки з місця навчання сина, останній дійсно навчався у Таврійському державному агротехнічному університеті та період навчання становив до 30 червня 2016 року. Суд при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини керувався вимогами Сімейного кодексу щодо обовязку батьків утримувати повнолітню дитину на період навчання, або до досягнення нею 23 років. Однак після закінчення навчання у нього стягуються аліменти на утримання повнолітнього сина, хоча фактично він закінчив навчання та на даний час ніде не навчається, що на підставі ч. 2 ст. 199 СК України позбавляє відповідача на право отримання аліментів.
Крім того посилаючись на те, що відповідач, відповідно до ст.. 1212 ЦК України, безпідставно набула грошові кошти за рахунок аліментів стягнених з відповідача, просить суд також стягнути з неї безпідставно отримані грошові кошти в рахунок сплати аліментів за період з 01 липня 2016 року до постановлення рішення.
Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилася, не повідомивши суд про причини неявки. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 06.12.2012 року з ОСОБА_1 було стягнено аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 на період навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно починаючи з 16.11.2012 року і до досягнення сином 23 років. На підставі рішення суду, 21 грудня 2012 року було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1
Відповідно до довідки №1934 від 15.11.2012 року, виданої Таврійським державним агротехнічним університетом ОСОБА_4 перебував на контрактній формі навчання в період з 01.09.2012 року по 30.06.2016 року.
Згідно ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Згідно ст. 199 СК України: 1. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; 2. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання; 3. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Тобто, якщо дитина яка досягла повноліття вирішила продовжити навчання по закінченні загальноосвітнього навчального закладу, і якщо обов'язок по утриманню батьками не виконується добровільно, стягнення аліментів на дочку, сина, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями 198, 199 СК України здійснюється у судовому порядку.
Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення щодо підстав виникнення обов'язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
З системного аналізу вказаних норм, вбачається, що право на утримання виникає за умови продовження навчання. При цьому Законом не передбачено жодних особливостей щодо форми навчання (денна, вечірня, заочна тощо). Тому можна зробити висновок, що право на утримання виникає за умови продовження навчання у будь-якій формі. Обов'язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, припиняється, якщо відпадає хоча б одна з умов, сукупність яких є необхідною для його виникнення.
Як встановлено в судовому засіданні повнолітній ОСОБА_4 закінчив навчання 30.06.2016 року, а відомості щодо продовження навчання в матеріалах відсутні. Отже виходячи з вказаного станом на 01.07.2016 року відпала умова, яка була підставою для винесення рішення про стягнення аліментів, у звязку з чим вимога ОСОБА_1 ро припинення стягнення аліментів підлягає задоволенню.
Щодо вимоги позивача про повернення безпідставно набутого майна, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд; а відповідно до ч. 5 цієї Статті, якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом.
Застосовуючи до вказаних правовідносин аналогію закону (ст. 8 ЦК України), згідно ч. 2 ст. 388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.
Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, інше майно, якщо це встановлено законом.
Після винесення судового рішення про стягнення аліментів, та звернення до виконання виконавчого листа, стягувач (відповідач у справі) і боржник (позивач у справі) стали сторонами виконавчого провадження, згідно ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження». Їх права та обов'язки закріплені в ст. 12 цього Закону.
Тобто правовідносини по стягненню аліментів регулювались Законом України «Про виконавче провадження», який не закріплює обов'язок стягувача, тобто відповідача у справі ОСОБА_2 повідомляти державного виконавця, боржника чи інших учасників виконавчого провадження про зміну місця навчання, закінчення місця навчання повнолітньої дитини.
З огляду на вищезазначене, суд вважає, що оскільки виплата аліментів була проведена добровільно на підставі судового рішення, за відсутності рахункової помилки і за відсутності недобросовісності з боку набувача ОСОБА_2, аліменти позивачу поверненню не підлягають.
Керуючись статтями ст.ст. 3, 6, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 61, 174, 169, 208, 209, 213-215, 367 ЦПК України, ст.ст. 198, 199 СК України, ст.ст. 12, 388, 1215 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р., суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкає в смт. Партизани по вул. Зелена /Дзержинського/,105 Генічеського району Херсонської області на користь ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення ним 23 років, у звязку з закінченням навчання, з моменту набрання рішення законної сили.
В іншій частині заявленого позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Генічеський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, відповідно до ст. 294 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Н.Б. Венглєвська