БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/420/16-ц
Провадження № 2/497/251/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2016 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючої - судді Тимошенко І. В.

за участю секретаря судового засідання Бекметової Х.В.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Болград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на житловий будинок,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду та просить постановити судове рішення, яким: - встановити факт його проживання однією сімєю з ОСОБА_2, який помер 03 червня 2015 року, в період часу з 1970 року по день смерті останнього; - визнати за ним - позивачем право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому , розташованого за адресою: с.Виноградівка Болградського району Одеської області, вул.Гайдара,33, як за спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_2; - визнати за ним - позивачем право власності на 1/2 частку вищезазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, як за членом колгоспного двору, що входив до його складу станом на 14 квітня 1991 року.

Позивач посилається на те, що його мати ОСОБА_3 перебувала у фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_2, який фактично є його рідним батьком. Але оскільки шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 не було зареєстровано , то в актовому запису про його позивача народження відомості про батька були зазначені зі слів його матері. Разом з тим з часу народження і до дня смерті ОСОБА_2 він - позивач проживав з ним однією сім"єю , вони вели спільне господарство , були пов"язані спільним побутом. Встановлення факту проживання однією сім"єю з ОСОБА_2 необхідно для оформлення спадщини, що відкрилась після смерті останнього. Оскільки інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає, він - позивач є спадкоємцем за законом четвертої черги, так як проживав з ОСОБА_2 однією сім"єю більш п"яти років до часу відкриття спадщини.

Також позивач посилається на те, що він та померлий ОСОБА_2, як члени колгоспного двору, що входили до його складу станом на 14 квітня 1991 року, придбали кожний право власності на 1/2 частку цього житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому. Державним реєстратором прав на нерухоме майно - приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області йому - позивачу відмовлено в реєстрації права власності на 1/2 частку вказаного житлового будинку через відсутність у нього правовстановлюючого документу на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок. Тому він просить визнати за ним право власності на 1/2 частку цього будинку , як за спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 та на 1/2 частку цього будинку як за членом колгоспного двору.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач Виноградівська сільська рада Болградського району Одеської області, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради в судовому засіданні, позов сільська рада визнає в повному обсязі.

Позов підлягає задоволенню.

Станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташований по вул. Гайдара, 33 в с.Виноградівка Болградського району Одеської області належав на праві власності колгоспному двору, до складу якого входили позивач ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_2. Відповідно до ст. 123 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на той час, вони як члени цього колгоспного двору придбали право власності на вищеназваний житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому в рівних частках, а саме по 1/2 частки кожний. Наведене підтверджується довідкою Виноградівської сільської ради Болградського району про склад і тип двору за № 97/02-19 від 22 лютого 2016 року (а.с.7).

Виходячи з доказів, досліджених в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що цивільні правовідносини між позивачами та померлим членом двору, по відношенню до спірного житлового будинку, виникли до 14.04.1991року і до прийняття Закону України «Про власність». Тому до цих правовідносин повинні застосовуватися положення ЦК України 1963 року, який діяв на час виникнення цих правовідносин, а саме норми ст.ст.120,123,126 ЦК України, відповідно до яких частки членів колгоспного двору в майні, придбаному за їх спільні кошти, є рівними. Суд вважає, що частки позивача, а також померлого ОСОБА_2 в домоволодінні по вулиці Гайдара, 33 с. Виноградівка Болградського району Одеської області є рівними та складають по 1/2 частині кожного, т. я. цей житловий будинок придбаний на спільні кошти членів цього двору до 14.04.1991 року та зареєстрований в сільській раді зі всіма розташованими при ньому господарськими будівлями та дворовими спорудами станом на 14.04.1991 рік. Це підтверджується довідкою Виноградівської сільської ради Болградського району № 97/02-19 від 22 лютого 2016 року (а.с.7), технічним паспортом на цей будинок (а.с.9-11).

Відповідно до абз.2 п.6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, яка втратила чинність лише в 1996 році, не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння , що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Таким чином у сільській місцевості оформлення індівідуальних (приватних будинків) станом на 1991 рік здійснювалось шляхом внесення відповідного запису у погосподарській книзі сільської ради та відкриття особового рахунку на ім"я власника.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року зі змінами та доповненнями , державна реєстрація прав є обов"язковою. Одночасно в ч.4 ст.3 цього ж Закону зазначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство , що не передбачало обов"язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Згідно із абз. 3 частини 3 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав власності , з подальшою видачею свідоцтва про право власності на об"єкти ( індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарськи (присадибні) будівлі і споруди , прибудови до них) , що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року , щодо яких раніше не здійснювалась державна реєстрація прав власності для осіб, за якими закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад, здійснюється на підставі поданої заяви та виписки із зазначених книг, наданої виконавчим органом сільської ради ( у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою, а також інших документів , визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державним реєстратором прав на нерухоме майно - приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_5 позивачу відмовлено в реєстрації права власності на 1/2 частку вказаного житлового будинку через відсутність у нього правовстановлюючого документу на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок, що підтверджується рішенням № 28683372 від 11.03.2016 року (а.с.35).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки судом встановлено, що позивач, як член колгоспного двору, що входив до його складу станом на 14 квітня 1991 року, придбав право власності на 1/2 частку цього житлового будинку, але на теперішній час позбавлений можливості зареєструвати своє право власності на цю частку будинку, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на 1/2 частку цього житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому.

03 червня 2015 року помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а.с.6), відкрилась спадщина на належне померлому майно, в тому числі на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому , розташованого за адресою: с.Виноградівка Болградського району Одеської області, вул. Гайдара,33 .

Судом встановлено, що позивач з часу свого народження і по день смерті ОСОБА_2 проживав з останнім однією сім"єю за адресою: с.Виноградівка Болградського району Одеської області , вул. Гайдара,33, в якому він і зареєстрований по теперішній час, що підтверджується його паспортом (а.с.12). Вони вели спільне господарство, були повязані спільним побутом. Так судом встановлено, що мати позивача ОСОБА_4 перебувала з ОСОБА_2 у фактичних шлюбних стосунках та 28 жовтня 1970 року народила позивача. Після смерті ОСОБА_4 у 1973 році ОСОБА_2 виховував малолітнього позивача, утримував його , опікувався ним. У 1992 році позивач вступив у фактичні шлюбні стосунки з ОСОБА_6 , яка також стала проживати в будинку по вул. Гайдара , 33 в с.Виноградівка Болградського району разом з позивачем та ОСОБА_2 та 27 березня 1993 року була зареєстрована в цьому будинку , що підтверджується її паспортом (а.с.20). В цьому будинку у позивача і ОСОБА_6 народились діти : ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_7 1998 рооку народження (а.с.34). 18 березня 2000 року шлюбу між позивачем і ОСОБА_6 було зареєстровано (а.с.33). Весь час з 1992 року позивач , ОСОБА_6 і ОСОБА_2 проживади однією сім"єю , разом вели домашне господарство , обробляли земельну ділянку при будинку, доглядали домашню худобу , виховували дітей.

Викладені обставини підтверджуються наступними доказами:

- довідками Виноградівської сільської ради Болградського району № 97/02-19 від 22 лютого 2016 року та №236/02-19 від 10 березня 2016 року, згідно яких станом на 14 квітня 1991 року до складу колгоспного двору по вул.. Гайдара,33 в с.Виноградівка входили позивач і ОСОБА_2; останні постійно проживав та був зареєстрований в цьому будинку по день своєї смерті; на день його смерті в будинку були зареєстровані та проживали позивач ОСОБА_1, дружина позивача ОСОБА_6 та діти позивача ОСОБА_8, ОСОБА_7; позивач ОСОБА_1 зареєстрований та постійно проживає в цьому будинку по теперішній час (а.с.7, 18),

- поясненнями свідка ОСОБА_6, яка пояснила, що вона у 1992 році вступила у фактичні шлюбні стосунки з позивачем , стала проживати в будинку по вул. Гайдара,33 в с.Виноградівка Болградського району разом з позивачем та ОСОБА_2, який фактично був рідним батьком позивача. Але у свідоцтві про народження позивача ОСОБА_2 не був записаний батьком , оскільки шлюб між матер"ю позивача та ОСОБА_2 не був зареєстрований. В цьому будинку у них з позивачем народилося двоє дітей. Весь час з 1992 року і до дня смерті ОСОБА_2 вона, позивач і ОСОБА_2 проживали однією сім"єю , вели спільне господарство, розподіляли між собою обов"язки по веденню домашнього господарства, обробляли земельну ділянку при будинку, доглядали домашню худобу , виховували дітей. Останнім часом перед смертю ОСОБА_2 вони з позивачем доглядали за ним та поховали його. Після смерті ОСОБА_2 в будинку залишилися проживати вона , позивач та їх неповнолітні діти.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 389/2015, заведеної Болградською районною державною нотаріальною конторою до майна померлого ОСОБА_2 (а.с.27-31).

Суд вважає, що факт проживання позивача однією сімєю з ОСОБА_2 в період часу з 1991 року по день смерті останнього 03 червня 2015 року знайшов підтвердження та вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на 1/2 частку зазначеного житлового будинку, як за спадкоємцем після смерті ОСОБА_2

За викладених обставин суд доходить до висновку , що позов підлягає задоволенню та вважає необхідним встановити факт проживання позивача і померлого ОСОБА_2 однією сімєю , а також визнати за позивачем право власності на вказаний житловий будинок.

Керуючись ст. 328,392, 1264, 1268 ЦК України, ст. 10,11,60,131,212-215, 256,259,294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Вважати встановленим, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3 проживав однією сімєю з ОСОБА_2, який помер 03 червня 2015 року , в період часу з 1991 року по день смерті останнього 03 червня 2015 року.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташований за адресою: с.ВИНОГРАДІВКА Болградського району Одеської області, вул.ГАЙДАРА, 33.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Болградський районний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Тимошенко Ірина Вольдемарівна