"23" березня 2016 р.
У порядку, визначеному ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, висловлюю окрему думку у справі й прошу додати її до рішення колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2015 року у апеляційному провадженні № 22-ц/779/687/2016.
Позивачка просила суд стягнути з відповідача збитки, які складалися з коштів в сумі 73 940, 39 грн., яка є сумою нарахованої в результаті здійсненого перерахунку на підставі постанови адміністративного суду пенсії, але невиплаченої через відсутність бюджетних асигнувань, а також індекс інфляції та 3% річних за весь період невиплати пенсії. Під час розгляду справи позивач уточнила вимоги, остаточно просила стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську кошти в сумі 131 837, 78 грн., в тому числі: невиплачена пенсія 73 940, 39 грн., компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати у сумі 57 897,39 грн., розраховану як індекс інфляції.
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що невиплачена позивачу за судовим рішенням доплата пенсії в сумі 73 940,39 грн. не є матеріальною шкодою, завданою їй внаслідок неправомірних дій відповідача, оскільки за своєю природою не може вважатися збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, а є сумою нарахованої пенсії, яка підлягає виплаті позивачу в порядку виконання постанови суду від 21 квітня 2011 року. Врахувавши те, що постанова суду знаходиться на виконанні, частково виконана відповідачем у зв'язку із проведенням перерахунку, а тому стягнення суми заборгованості у даній справі є подвійною мірою відповідальності. Також що положення ст. 625 ЦК України на спірні правовідносини не поширюються, оскільки між сторонами не існує грошових зобов'язань.
Апеляційний суд змінив рішення Івано-Франківського міського суду від 17 лютого 2016 року, задовольнивши позов частково, стягнув з управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську на користь позивачки нараховану, але невиплачену пенсію у розмірі 73 940, 39.
Вважаю помилковими вказані висновки апеляційного суду, тому відповідно до ч.3 ст.19 ЦПК України висловлюю свою окрему думку.
Відповідно до частини пятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду.
Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.
Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Провадження з виконання судових рішень є завершальною і невідємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі.
Судом вірно встановлено, що Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2011 року, яка набрала законної сили і звернута до виконання, зобовязано Управління Пенсійного фонду в м. Івано-Франківську провести позивачу перерахунок державної пенсії інваліда ІІ групи, захворювання якого повязане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, з 16 травня 2010 року відповідно до ст.ст. 50 ч. 1, 54 ч. 4, 67 ч. 3 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому Законом України «Про державний бюджет України» на відповідні роки, та виплатити їй недоплачену суму пенсійних виплат з урахуванням уже виплачених сум пенсії за період з 16 травня 2010 року. На виконання постанови відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача, відповідно до якого нараховано доплату за період з 16.05.2010р. по 22.07.2011р. у розмірі 73 940, 39 грн. Цей розмір позивачем не оспорюється. Однак, кошти їй не виплачені через відсутність фінансування з державного бюджету.
З наведеного виходить, що право позивача на перерахунок пенсії захищено у порядку адміністративного судочинства. Залишається невиконаною постанова суду в частині виплати недоплаченої суми. Ця постанова знаходиться на виконанні у органах Державної виконавчої служби, що дає підстави вважати, що судове провадження у адміністративній справі за позовом позивача не завершено.
Суди встановили, що управління ПФУ не виконує рішення суду в іншій частині у зв'язку з відсутністю відповідного фінансування з Державного бюджету України, оскільки згідно з приписами статті 63 Закону № 796-XII «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
На підставі аналізу зазначених норм приходжу до висновку про те, що невиконання судового рішення у адміністративній справі управлінням ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не звільняє відповідача від обовязку виконати це рішення і судове провадження у адміністративній справі має бути завершеним виконанням судового рішення у повному обсязі. Стягнення у порядку цивільного судочинства нарахованої суми на виконання постанови адміністративного суду є нічим іншим як подвійним стягненням і в такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів, які не виділені державою.
Безперечно, позивачці спричинена шкода, повязана як з несвоєчасним нарахуванням та невиплатою передбаченого законом розміру пенсії так і з невиконанням в частині виплати постанови суду.
Право позивача на відшкодування шкоди, повязане з невиконанням постанови суду в частині виплати може бути захищено шляхом звернення до міжнародних судових інстанцій у звязку з невиконанням судового рішення, а право, повязане з несвоєчасним нарахуванням та невиплатою передбаченого законом розміру пенсії - шляхом предявлення позову до органів пенсійного фонду України про компенсацію втрати частини пенсії у звязку з порушенням строків її виплати на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України для реалізації вказаного Закону.
При цьому слід зауважити, що за змістом ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
З 01 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України (далі КАС України), який визначив повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.
Частиною 2 ст. 4 КАС встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС та пункту 4 частини першої статті 18 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Таким чином, спір приводу компенсації втрати частини пенсії у звязку з порушенням строків її виплати повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства.
Приходжу до висновку, що позивачем невірно обраний спосіб захисту цивільного права.
Не погоджуючись із думкою складу колегії вважаю, що суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову, а судом апеляційної інстанції помилково змінено рішення.
Суддя Максюта І.О.