АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1329/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Пироженко (В.Д.) В. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_1
суддівОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретаріОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5,

відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_8 про стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про стягнення суми збитків та орендної плати,

в с т а н о в и л а :

31 липня 2012 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.02.2008 року між ним та ОСОБА_6 і ОСОБА_8 укладено договір оренди нежитлового приміщення, за умовами якого орендодавець зобовязується передати орендареві в строкове платне користування з правом викупу нежитлове приміщення кафе «Союз», що розташоване по вул. Крупській, 7/2 в м. Черкаси, а орендар зобовязується вчасно сплачувати орендну плату, а після припинення договору придбати у орендодавця кафе за ціною та на умовах, зазначених у доповненні до договору.

Відповідно до приписів п.7 доповнення до договору оренди, в якості завдатку ОСОБА_7 залишає відповідачам 10 000 доларів США (3,333% сплачена від загальної вартості).

Умовами договору оренди передбачався викуп приміщення ОСОБА_7

Пунктом 3.1 договору оренди встановлено, що орендар (позивач) за користування орендованим приміщенням і майном сплачує орендодавцю орендну плату в розмірі 4000 гривень на місяць.

У разі дострокового припинення договору з причин, що не залежать від орендаря, орендодавець зобовязаний відшкодувати вартість проведеного капітального ремонту з урахуванням втраченого на його проведення часу.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.08.2011 року, яке набрало законної сили, відмовлено в позові ОСОБА_6 та ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної школи та моральних збитків, стягнення боргу по договору оренди нежитлового приміщення.

Позивач зазначає, що вказаним рішенням встановлено, що договір оренди є неукладеним, а також встановлено факт відсутності у сторін договору оренди будь-яких взаємних прав та обовязків за договором.

Ним, позивачем, за неукладеним договором оренди було сплачено 92 000 гривень за користування приміщенням та передано відповідачам 10 000 доларів США завдатку.

Крім того, ним здійснено значне поліпшення кафе. Зокрема, встановлено металопластикові вікна на суму 64 175 грн., виконано комплекс ремонтних робіт на суму 138 071 грн.

Тому позивач ОСОБА_7 просить стягнути з відповідачів солідарно на його користь 92 000 грн. плати за користування приміщенням, 79 930 грн. завдатку, 64 175 грн. вартості металопластикових конструкцій, 138 071 грн. вартості виконаного комплексу ремонтних робіт, а всього 374 176 грн., як набутих без достатньої правової підстави. Стягнути судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_9 неодноразово збільшував позовні вимоги та остаточно просив суд стягнути з відповідачів: 92 000 грн. плати за користування приміщенням, 249 561,98 грн. завдатку, 64 175 грн. вартості встановлених металопластикових конструкцій, 138 071 грн. вартості виконаного комплексу ремонтних робіт, а всього 543 807,98 грн. як набутих без достатньої правової підстави (т. 2 а.с. 192).

14 січня 2013 року ОСОБА_6 та ОСОБА_8 звернулися до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_7 про стягнення суми збитків та орендної плати, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі договору оренди ними було передано у користування ОСОБА_7 приміщення кафе «Вітерець» («Союз»), яке було повністю обладнано діючими приміщеннями, туалетними кімнатами, мангалом, басейном, барною стійкою, необхідними меблями.

Внаслідок дій відповідача ОСОБА_7 власникам кафе завдана майнова шкода повязана з:

- приведенням приміщення кафе у відповідність технічного паспорту, що потребує значних матеріальних витрат, що повязане з проектуванням, узгодженням проекту, перебудовою і комісійним введенням обєкту в експлуатацію;

- необхідністю придбання пошкодженого та неповернутого майна;

- відновленням всіх комунікацій, пошкоджених розмороженням;

- здійсненням ремонту та будівництвом самочинно знесених комунікацій.

Відсутні також матеріальні цінності які були передані відповідачу згідно акту приймання-передачі.

Постільки обєкт придбав категорію самочинного будівництва, тому просять стягнути з відповідача суму орендної плати за користування обєктом в сумі 390 597 грн., 17285,90 грн. - вартість пошкодженого та неповернутого майна, вартість робіт по проведенню демонтажу поліпшення.

12 квітня 2016 року позивачі за зустрічним позовом збільшили позовні вимоги та остаточно просили стягнути з відповідача ОСОБА_7 вартість відновлювальних робіт, які необхідно виконати для приведення приміщення кафе у стан, що відповідає технічному паспорту з урахуванням індексу інфляції в сумі 96842,05 грн., вартість відновлення козирка в сумі 1028,95 грн., суму орендної плати - 387619 грн. за користування обєктом нерухомого майна кафе «Вітерець», 65135,36 грн. - вартість пошкодженого та неповернутого майна, витрати, понесені на проведення судових експертиз в сумі 6428,64 грн. та судовий збір в сумі 3441 грн., а всього 560 495 грн. (т. 2 а.с. 230-232).

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 січня 2016 року обєднано в одне провадження позов ОСОБА_7 про стягнення заборгованості та зустрічний позов ОСОБА_6, ОСОБА_8 про стягнення суми збитків та орендної плати.

13 квітня 2016 року представник ОСОБА_7 ОСОБА_10 подав до суду заяви про застосування позовної давності та просив застосувати наслідки спливу позовної давності у вигляді відмови позивачам за зустрічним позовом у позовних вимогах, а саме:

- про стягнення з відповідача ОСОБА_7 на користь позивачів грошову суму 390597 грн., що складає суму орендної оплати за користування обєктом нерухомого майна кафе «Вітерець» («Союз») розташоване в м. Черкаси, вул. Крупської 7/2;

- про стягнення з відповідача ОСОБА_7 грошової суми 17285,90 грн. (15376,40 грн. та 1909,50 грн.), що складає вартість пошкодженого та неповернутого майна;

- про стягнення з відповідача грошової суми, що складає вартість робіт про проведенню демонтажу поліпшень, зроблених ОСОБА_7 та повернення кафе до стану у відповідності до технічного паспорту на приміщення кафе розташованого в м. Черкаси, вул. Крупської, 7/2, визначену судовою будівельно-технічною експертизою після її проведення;

- про зобовязання ОСОБА_7 повернути орендоване приміщення, розташоване в м. Черкаси в стан, в якому він отримав його в оренду (шляхом демонтажу поліпшень, відновлення знесення стін, усунення перепланування здійснених ним без згоди власників) за власний рахунок згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи. (т. 2 а.с. 234,235-236).

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 квітня 2016 року позов ОСОБА_7 до ОСОБА_11 про стягнення коштів задоволено.

Вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 92000 грн. плати за користування приміщенням, 249 561,98 грн. отриманих як завдаток, 64 175 грн. вартість встановлення металопластикових конструкцій, 138 071 грн. вартості ремонтних робіт та судові витрати в сумі 3219 грн., а всього 547 026,98 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_6, ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про стягнення суми збитків та орендної плати задоволено частково.

Вирішено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6, ОСОБА_8 вартість відновлювальних робіт з урахуванням індексу інфляції в сумі 97 871 грн., 387 619 грн. суми орендної плати та 42 791,62 грн. вартість пошкодженого та неповернутого майна, витрати понесені на проведення судової технічної експертизи в сумі 6428,64 грн., а всього 534071,26 грн., що становить кожному по 267355,13 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 судовий збір в сумі 3441 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення в частині задоволення зустрічного позову, просить його скасувати і ухвалити по справі нове, яким відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_6 та ОСОБА_8 про стягнення суми збитків та орендної плати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_7 скасувати, оскільки порушені норми матеріального і процесуального права та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову, а в решті частини рішення, що стосується зустрічного позову, залишити без змін.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, просить його скасувати в частині задоволення вимог ОСОБА_7, відмовити йому в позову та залишити без змін в частині задоволення його вимог та вимог ОСОБА_6

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_7 та часткове задоволення позову ОСОБА_6 і ОСОБА_8, суд першої інстанції прийшов до висновку, що сторонами в судовому засіданні доведено ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень і які мають значення для ухвалення такого рішення.

Колегія суддів, вважаючи рішення суду законним та справедливим, погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що 07.02.2008 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 і ОСОБА_8 укладено договір оренди нежитлового приміщення, відповідно до якого орендодавець зобовязується передати орендареві в строкове платне користування з правом викупу нежитлового приміщення кафе «Союз» по вул. Крупській. 7/2 в м. Черкаси, а орендар зобовязується прийняти приміщення, вчасно сплачувати орендну плату та після припинення договору придбати у орендодавця кафе за ціною та на умовах зазначених у доповненні до договору.(т. 1 а.с. 4-8).

Відповідно до п.7 доповнення до договору оренди від 07.02.2016 року, в якості завдатку орендар залишає 10000 доларів США. Умовами договору передбачено викуп приміщення ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 9).

Відповідно до п. 3.1. договору оренди позивачем ОСОБА_7Г'. за період користування приміщенням сплачено відповідачам 92000 гривень. Даний факт сторонами не заперечується.

Відповідно договору № 000129 від 26.02.2008 року позивачем ОСОБА_7 було встановлено металопластикові конструкції на загальну суму 64175 грн., що підтверджується актом виконаних робіт від 12.03.2008 року та товарним чеком № 000129 від 26.02.2008 року (т. 1 а.с. 15, 16,17).

Згідно договору підряду № 0204/08 від 02.04.2008 року, ОСОБА_7 у приміщенні кафе було виконано комплекс ремонтних робіт на загальну суму 138 071 грн., що підтверджується актом приймання-передачі виконаних підрядних робіт від 20.11.2008 року та квитанціями до прибуткового касового ордеру від 30.04.2008 року та від 21.11.2008 року.(т. 1 а.с. 18-19,20,21,22).

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.08.2011 року, яке набрало законної сили 16.11.2011 року, в позові ОСОБА_6 та ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди та моральних збитків, стягнення боргу по договору оренди нежитлового приміщення відмовлено (т. 1 а.с. 10-12).

Вищевказаним рішенням встановлено, що договір оренди від 07.02.2008 року є нікчемним, ним встановлено факт відсутності у сторін договору будь-яких взаємних прав та обовязків за цим договором.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. ст. 793, 794 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно з ч. 1 ст. 220 Цивільного кодексу України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним, а відповідно до ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Саме на вказані норми закону посилався суд при ухваленні рішення від 30.08.2011 року.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що оскільки вказаним рішенням встановлено, що сторони не перебувають між собою в договірних відносинах, то вимоги позивача ОСОБА_7 про стягнення з відповідачів 92000 грн. плати за користування приміщеннями, які ним були сплачені відповідачам, 10000 доларів США завдатку, 64175 грн. вартості встановлених позивачем метало пластикових конструкцій, 138071 грн. вартості виконаного комплексу ремонтних робіт, а всього 543807,98 грн., як набутих без достатньої правової підстави, знайшли своє підтвердження.

Що стосується вимог ОСОБА_6 та ОСОБА_8 по зустрічному позову.

Відповідно до акту передачі-приймання № 1 від 11.02.2008 року ОСОБА_6 та ОСОБА_8 передали приміщення кафе «Союз», нині «Вітерець» ОСОБА_7 Даний акт підписано сторонами.

На час повернення ОСОБА_7 обєкту нерухомого майна власникам 26.01.2010 року був складений акт обстеження приміщень та встановлено переобладнання даних приміщень та відсутність майна, яке було передано по акту відповідачу ОСОБА_7

Згідно з приписами частини першої статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У відповідності до частини п'ятої статті 216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою стороною.

Як зазначено вище, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 передано приміщення кафе «Вітерець» відповідачу ОСОБА_7 згідно акту передачі-приймання № 1 від 11.02.2008 року з додатками 1 та додатками 2, в яких зазначено майно, яке передавалося відповідачу ОСОБА_7 Даний акт підписано сторонами і ніким не оспорюється (т.1 а.с. 110-112).

На час повернення ОСОБА_7 обєкту нерухомого майна власникам 26.01.2010 року був складений акт обстеження приміщень та встановлено переобладнання даних приміщень та відсутність майна, яке було передано по акту відповідачу ОСОБА_7Г.(т. 1 а.с. 113-115).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки рішенням Придніпровського районною суду м. Черкаси від 30.08.2011 року встановлено, що даний договір оренди є нікчемним, тобто, фактично неукладеним, та встановлено факт відсутності у сторін договору будь-яких взаємних прав та обовязків за договором, тому кожна сторона повинна повернути іншій стороні в натурі все, що вона одержала від виконання цього правочину.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 проведені переобладнання в кафе «Союз» («Вітерець») без відповідного дозволу співвласників нерухомого майна, без погодження кошторису, без погодження архітектурних змін, що призвело до змін у обєкті нерухомого майна та невідповідності технічному паспорту на обєкт нерухомого майна. Дане майно набуло статусу самочинного.

Згідно висновку комісійної судової будівельної експертизи від 23.06.2014 року вартість відновлювальних робіт становить 59 482,80 грн. вартість відновлювальних робіт по приведенню козирка над входом в приміщення в належний стан становить 632,40 грн.(т.2, а.с. 98 на звороті)

Суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується колегія суддів, що вимоги позивачів в частині стягнення з відповідача ОСОБА_7 на користь позивачів вартості відновлювальних робіт з урахуванням індексу інфляції на день розгляду справи в сумі 96842,05 грн. та відновлення козирка в сумі 1028,95 грн. підлягають до задоволення.

Відповідно до договору оренди нерухомого майна, який визнаний нікчемним, вартість орендної плати за місяць була визначена 4 000 гривень. Позивачі по зустрічному позову в заяві зазначили, що дану суму ними було вказано з урахуванням існуючої домовленості щодо подальшого придбання ОСОБА_7 у власність кафе та за умови подальшого укладання між сторонами договору купівлі-продажу, в іншому випадку орендна плата становила б загальноприйнятою на той час.

Відповідно до висновку експерта від 17.03.2016 року, мінімальна вартість місячної орендної плати 1 кв.м нежитлового приміщення кафе «Вітерець» («Союз»), розташованого по вул.Крупській, 7/2 в м.Черкаси на час проведення експертизи складає 54,66 грн./кв.м.(т. 2, а.с. 216 на звороті).

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки даний договір оренди є нікчемним, тому сума оплати за користування приміщенням кафе «Вітерець» повинна становити 20 853 грн. на місяць. Час користування даного приміщення - 23 місяці, тому загальна сума орендної плати за вказаний період становить 479 619 грн.

З матеріалів справи вбачається та підтверджується доказами, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 вже отримано від відповідача ОСОБА_7 в рахунок оплати за оренду приміщення 92 000 грн.. Тому слід достягнути з останнього за оренду ним приміщення на протязі 23 місяців ще 387 619 грн., (479 619 92 000 грн.).

Щодо вимог ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в частині стягнення з ОСОБА_7 витрат, понесених ними після повернення орендованого приміщення за: відновлення електропостачання в сумі 112 грн., заборгованість на час передачі майна в сумі 547,40 грн. 121грн. заборгованості по оплаті за телефонні послуги, відновлення зовнішньої реклами в сумі 2000 грн. установка газового котла в сумі 1800 грн., газового котла - 4000 грн., ремонт розмороженого умивальника в сумі 180 грн., метеодовідку ОСОБА_7 ГМЦ в сумі 75,52 грн., витратні матеріали по косметичному ремонту кафе в сумі 624,36 грн., заміна розмороженої системи тепло- та водопостачання в сумі 20311,24 грн., установка демонтованого кондиціонера в сумі 1050 грн., а всього на суму 42791,62 грн., то дані витрати підлягають поверненню за рахунок ОСОБА_7, як такі, що підтверджені квитанціями та чеками (т.2 а.с. 9-18).

Суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що вимоги ОСОБА_6 і ОСОБА_8 в частині стягнення понесених витрат на: переоформлення документації на газ; передпускове обслуговування системи газопостачання; монтаж та наладку сигналізації; відновлення кухонної вентиляції; захисні решітки; установку та окраску захисних решіток; комплектуючі системи водопостачання; розробку проекту на 3-х фазне електропостачання; підключення газу - не підлягають до задоволення, так як названі роботи входять до складу вартості відновлювальних робіт.

Як зазначено вище, позивач ОСОБА_7Г звернувся до суду з заявою про застосування до вимог ОСОБА_6 і ОСОБА_8 позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За частинами першою, другою статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позивачі, за зустрічним позовом, ОСОБА_6, ОСОБА_12 звернулись до суду в межах строків позовної давності (14.01.2013 року), відповідно до ст. 257 ЦК України.

Не є обґрунтованими та не підлягають до задоволення апеляційні вимоги ОСОБА_7 з посиланням на п.2 ч.2.ст.122 ЦПК щодо безпідставності звернення ОСОБА_6 і ОСОБА_12 до суду із зустрічним позовом, оскільки по аналогічному їх зверненню Придніпровським районним судом м. Черкаси ухвалено рішення від 30.08.2011 року про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до положень п.2 ч.2 ст.122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

В даному випадку всі елементи позову повинні бути тотожними. В разі, якщо хоч один елемент є відмінним, суд не вправі відмовити у прийнятті позову до розгляду.

Як вбачається з рішення Придніпровського районного суду від 30 серпня 2011 року, підставою для звернення ОСОБА_6 і ОСОБА_8 з позовом до ОСОБА_7 про відшкодування збитків та стягнення боргу було візуальне виявлення пошкоджень майна та відсутність обладнання в нежитловому приміщенні, яке вони передали останньому в оренду, відповідно до чинного, як вони вважали, договору оренди від 07.02.2008 року.

При зверненні з даним зустрічним позовом про стягнення суми збитків та орендної плати, як на підставу для його задоволення, позивачі посилаються на нікчемність договору оренди від 07.02.2008 року та на висновки експертиз, призначених судом. Відмінними є і позовні вимоги щодо розміру збитків та їх походжень.

Тому доводи апелянтів носять субєктивний характер, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують висновків суду першої інстанції, вони не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Отже, підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору всебічно і повно з'ясував та перевірив всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінив докази та дав їм належну правову оцінку, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, правильно визначив норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та ухвалив обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_7, ОСОБА_6 і ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_8 про стягнення коштів, зустрічний позов ОСОБА_6, ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про стягнення суми збитків та орендної плати залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :