Справа № 297/2976/15-ц
09 лютого 2016 року м. Берегове
Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Гал Л. Л., при секретарі Боротей А.Е., розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зазначивши, що 08.02.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір кредиту №МКR0АЕ00000298, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 7210 доларів США із сплатою відсотків, згідно п.п. 1.1. кредитного договору на строк до 07.02.2011 року. Оскільки відповідач в порушення умов договору щомісячне погашення кредиту згідно графіку погашення та сплату відсотків не здійснював, тому заборгованість відповідача по кредитному договору станом на 16.11.2015 року становить 31 095,22 доларів США, і складається з наступного: 5930,41 доларів США заборгованість за кредитом, 9011,07 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 546 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 15 607,74 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Рішенням Берегівського районного суду від 14.06.2012 року з відповідача ОСОБА_1 була стягнута сума заборгованості за кредитним договором у розмірі 21 416,43 доларів США.
У звязку з цим, позивач просив стягнути з відповідача різницю заборгованості в сумі 9678,79 доларів США, що за курсом НБУ, згідно розпорядження від 16.11.2015 року складає 223 096,11 грн..
Представник позивача в судове засідання не зявився, згідно поданої заяви просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 24).
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи був належним чином повідомлений у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України (а.с. 27).
Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного.
Так, 08.02.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір кредиту №МКR0АЕ00000298, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 7210 доларів США на купівлю автомобіля, із сплатою відсотків, згідно п.п. 1.1. кредитного договору на строк по 07.02.2011 року включно, та згідно до п.п. 5.1 договору він діє до повного виконання сторонами зобовязань за цим договором (а.с. 9-10).
Згідно до розрахунку заборгованість відповідача ОСОБА_1 станом 16.11.2015 року становить 31 095,22 доларів США і складається з наступного: 5930,41 доларів США заборгованість за кредитом, 9011,07 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 546 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 15 607,74 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором (а.с. 5-7).
Рішенням Берегівського районного суду від 14.06.2012 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №МКR0АЕ00000298 з відповідача ОСОБА_1 була стягнута сума заборгованості за кредитним договором у розмірі 21 416,43 доларів США (а.с. 4).

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Так, п.п. 3.2 і 4.1 договору передбачено, що при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, передбачених пп. 1.1, 2.2.4, 2.3.3 цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,51% на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом; при порушенні позичальником будь-якого зобовязання, передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3 даного договору банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15%.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Верховний Суд України в постанові від 23 вересня 2015 року №6-1206цс15 висловив аналогічну правову позицію.

Згідно ч. 2 ст. 214 ЦПК Українии при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, судом встановлено, що в разі, якщо буде доведено, що рішення Берегівського районного суду від 14.06.2012 року боржником не виконано, позивач має право на отримання штрафних санкцій передбачених умовами договору, а саме 9678,79 доларів США, що складається із заборгованості по відсоткам за користування кредитом 1511,65доларів США, та пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором - 8167,14 доларів США.

Однак, позивачем не надано суду доказів про те, що відповідач ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 21 416,43 доларів США, яке рішенням суду від 14.06.2012 року з нього було стягнуто, не погасив зовсім або ж частково.

Позаяк, доказ на підтвердження того, що боржник не виконавсудове рішення про задоволення вимог кредитора, надає останньому право на звернення до суду із вимогою про стягнення з боржника штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, у відповідних розмірах.

Згідно ст. 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У звязку із вищенаведеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 9678,79 доларів США не підлягають задоволенню, у звязку з недоведеністю позивачем своїх вимог.

Крім того, надане позивачем копія рішення Берегівського районного суду від 14.06.2012 року не містить відмітки про набранням ним законної сили, тобто є неналежним доказом.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 214, 224, 226, 360-7 ЦПК України,

рішив:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через Берегівський районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя ОСОБА_2.