АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9018/2016 Головуючий в 1-й інстанції - Луценко О.М.
Доповідач-Чобіток А.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Крижанівської Г.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Сведбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про визнання договору припиненим ,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року позивач пред»явила вказаний позов до відповідача та зазначала, що 05.09.2007 року між нею та банком було укладено кредитний договір №2706/0907/71-335, за умовами якого вона отримала кредитні кошти у розмірі 193 000 доларів США для придбання нею у ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_1.

В забезпечення виконання зобов»язань позичальника за кредитним договором в цей же день між банком та нею було укладено договір іпотеки, за умовами якого в іпотеку вона передала банку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що на момент укладення договору іпотеки вказана квартира не належала їй на праві власності, оскільки не була зареєстрована у встановленому порядку як її власність, просила визнати вказаний договір недійсним та припинити іпотеку на вказане нерухоме майно.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов. Зазначає,що суд постановив рішення з порушенням ст. 334 ЦК України, яка передбачає, що право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації, однак на момент підписання договору іпотеки право власності на предмет іпотеки на її ім»я не було зареєстровано, а відповідно до реєстраційного посвідчення № 030437 державна реєстрація зазначеного об»єкту нерухомості була проведена 13.09.2007 року за реєстровим номером №44795, тобто на 8 днів пізніше ніж було укладено договір іпотеки.

Вислухавши доповідь судді,пояснення представника позивача , обговоривши доводи апеляційної скарги,обставини справи,колегія суддів приходить до наступного.

Встановлено, що 05.09.2007 року між позивачем та АБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», був укладений кредитний договір №2706/0907/71-335, за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредитні кошти у розмірі 193 000 доларів США для придбання нею у ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_1.

В цей же ж день між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В. та зареєстрований в реєстрі за № кдз-4341 .

Також в цей день, 05.09.2007 року, в забезпечення виконання зобов»язань позичальника за кредитним договором , між банком та ОСОБА_2 було укладено Іпотечний договір № 2706/0907/71-335-Z-І , за умовами якого позивач передала банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, який був посвідчений приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В. та зареєстрований в реєстрі за № кдз-4345 .

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний правочин відповідає вимогам законодавства і підстави для визнання його недійсним відсутні .

Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідним обставинам справи та вимогам закону, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами.

Частиною 1 ст. 575 ЦК України встановлено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відносини щодо іпотеки регулюються Законом України «Про іпотеку».

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про іпотеку», в редакції, що діяла на час укладання оспорюваного правочину, встановлено, що іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з частиною 5 статті 18 вказаного Закону визначено, що у разі якщо іпотекою забезпечується повернення позики, кредиту для придбання нерухомого майна, яке передається в іпотеку, договір купівлі-продажу цього нерухомого майна та іпотечний договір можуть укладатися одночасно.

Як вбачається з матеріалів справи, то іпотекою у даному випадку забезпечено повернення кредиту, наданого банком позивачу для придбання нерухомого майна, яке передано ОСОБА_2 в іпотеку, в зв»язку з чим одночасне укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна та іпотечного договору, допускалось законодавством.

Отже , посилання позивача про недійсність іпотечного договору з тих підстав, що на момент укладення останнього нерухоме майно не належало їй на праві власності, оскільки не була зареєстровано у встановленому порядку як її власність, не ґрунтується на вищевказаних нормах Закону.

При цьому слід зазначити, що частина 1 ст. 18 Закону України «Про іпотеку» містить перелік істотних умов, у разі відсутності однієї із яких ,відповідно до ч. 2 зазначеної статті , іпотечний договір може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду .

Зазначаючи про недійсність даного іпотечного договору, ОСОБА_2 на відсутність у ньому істотних умов , перелічених у ч. 1 ст. 18 Закону України «Про іпотеку», не вказує.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -