Справа № 317/3624/15-ц
№/п 2/317/184/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гончаренко П.П. ,

при секретарі Ігнатченко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісно нажитого у шлюбі майна та визнання права власності, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_4» про поділ сумісно нажитого у шлюбі майна та визнання права власності, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ сумісно нажитого у шлюбі майна та визнання права власності.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач за первісним позовом зазначив, що він зареєстрував шлюб з ОСОБА_2

Під час шлюбу був набутий житловий дім, розташований за адресою: Запорізький район, Запорізька область, с. Біленьке, вул. Гвардійська буд. 2, та квартира за адресою АДРЕСА_1, вартість будинку більша ніж вартість квартири.

Позивач зазначає, що на сьогоднішній день між ним та відповідачкою домовленості про порядок поділу майна не досягнуто.

18.12.2015 року ОСОБА_2 подала до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1, ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_4» про поділ сумісно нажитого у шлюбі майна та визнання права власності.

В обґрунтування зустрічної позовної заяви позивачка вказала, що вона уклала шлюб з ОСОБА_1, в період шлюбу подружжям було придбано житловий будинок за адресою: Запорізький район, Запорізька область, с. Біленьке, вул. Гвардійська буд. 2та квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачка за зустрічним позовом зазначає, що квартира була придбана за її кошти, тому вона вважає себе власником цієї квартири, але оформлення здійснювалось на відповідача, тому як на той час сторони перебували у шлюбі.

Також позивачка за зустрічним позовом вказує, що їй стало відомо, що між відповідачем 1 та відповідачем 2 укладено іпотечний договір № 014/7333/74/76581 від 27.09.2008 року.

Також на сьогоднішній день існує заборона на відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до іпотечного договору № 014/7333/74/76581 від 27.09.2008 року, обтяження накладене приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 у вигляді іпотечного договору № 014/7333/74/76581 від 27.09.2008 року зареєстрованого в реєстрі № 5398 та накладеної заборони зареєстрованої в реєстрі № 5399.

В звязку з цим позивачка за зустрічним позовом вважає, що іпотечний договір №014/7333/74/76581 від 27.09.2008 року є недійсним і необхідно скасувати іпотечний договір №014/7333/74/76581 від 27.09.2008 року зареєстрований в реєстрі №5398 та заборону зареєстровану в реєстрі №5399.

Також позивачка просить суд визнати спільним майном, набутим під час шлюбу, а саме житловий будинок за адресою: Запорізький район, Запорізька область, с. Біленьке, вул. Гвардійська буд. 2та взнати право власності за нею та відповідачем за зустрічним позовом по ? частині на вказаний будинок, визнати за нею право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач за первісним позовом не зявився від представника надійшла заява, в якій зазначив, що просить позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 залишити без розгляду, а зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі, просить суд розглядати справу за його відсутності.

Відповідачка за первісним позовом до суду не зявилась, натомість на адресу суду її представник надав письмову заяву, в якій зазначив, що просить суд залишити без розгляду п. 1 та п. 2 зустрічної позовної заяви, всі інші позовні вимоги відповідно до зустрічної позовної заяви залишаються в силі. Просить розглянути справу без його участі та винести рішення по справі.

Представник відповідача ПАТ «ОСОБА_6 ОСОБА_4» в судове засідання не зявився, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, із зустрічними позовними вимогами ОСОБА_2 згодні у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази кожний окремо та у їх сукупності, дійшов наступних висновків.

Тому суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.

ОСОБА_7 зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. ОСОБА_7 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. ОСОБА_7 ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що з 05.08.2000 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія І-БК № 054806 видане відділом реєстрації актів громадянського стану Миронівського райуправління юстиції Київської області.

ОСОБА_7 до договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 20.08.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_5

ОСОБА_7 про реєстрацію права власності на нерухоме майно право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_1.

Судом встановлено, що згідно договору позики від 18.08.2008 року та розписки від 18.08.2008 року ОСОБА_2 отримала грошові кошти в позику від ОСОБА_8 в розмірі 200000,00 грн. на придбання квартири АДРЕСА_3.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 підтвердив факт укладення договору позики 18.08.2008 року між ним та позивачкою за зустрічним позовом ОСОБА_2, але кошти до даного часу не повернуті.

Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 20.08.2008 року ОСОБА_9 та ОСОБА_4 продали, а ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_3.

27.08.2008 року між ВАТ «ОСОБА_6 ОСОБА_4» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № 014/7333/74/76581 згідно якого в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_3.

ОСОБА_7 з даним іпотечним договором в іпотеку була передана квартира АДРЕСА_2. Іпотечний договір був посвідчений приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_5, якою також була накладена заборона відчуження зазначеного майна до припинення іпотечного договору та зареєстрована іпотека. Таким чином, враховуючи, що квартира АДРЕСА_2 є особистою власністю позивача за зустрічним позовом, тому відповідно договір припинив свою дію, оскільки позивач є власником нерухомого майна, та зазначене майно не було спільною сумісною власністю подружжя і тому позивач за зустрічним позовом вправі вимагати усунення перешкод які перешкоджають розпорядитись майном на власний розсуд.

ОСОБА_7 з ч. 1 ст. 57 СК України, майно, набуте одним з подружжя за кошти, які належали йому особисто і майно, набуте на підставі договору дарування є особистою приватною власністю подружжя. Відповідно до п. 3 ч.1 статті 57 Сімейного Кодексу України, особистою приватною власністю дружини та чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто та є власністю кожного з них.

ОСОБА_7 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є в тому числі набуте майно, набуте нею за час шлюбу, за кошти, які належали їй особисто.

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року за № 11, розяснив судам, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Вищезазначена квартира, як свідчать обставини справи є особистою власністю, позивача за зустрічним позовом, оскільки придбаний за її особисті кошти.

У відповідності до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Ст. 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

ОСОБА_7 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вирішуючи питання щодо заявленого позову, суд враховує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів, інтересів інших осіб. У зв'язку із наведеним, з урахуванням вимог ст. 130, ч.4 ст. 174 ЦПК та ч. 6 п.11 Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, згідно якого за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову та задовольнити позовні вимоги позивача.

ОСОБА_7 п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, Державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно (далі - нотаріус).

ОСОБА_7 п.п 5 п. 15 Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів, що додаються до неї, державний реєстратор (нотаріус) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Відповідно до п. 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, є рішення суду щодо обтяження, припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

ОСОБА_7 ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне визнати право власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_4.

Усунути перешкоди у здійсненні позивача права розпорядження нерухомим майном, шляхом реєстрації зняття заборони відчуження та припинення іпотеки щодо квартири № за зустрічним позовом, що були введенні на підставі договору іпотеки №ZРS0GIвід 16.11.2007 р., укладеного між ОСОБА_10 та ПАТ КБ «ПриватБанк» посвідченого 16.11.2007 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_11 за реєстровим № 1107, реєстраційний номер заборони в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 173.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 3, 10, 174, 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 57, 60, 68, 69, 70, 71 СК, ст.ст. 235, 316, 317, 319, 321, 328, 368, 391, 392 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісно нажитого у шлюбі майна та визнання права власності залишити без розгляду.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_4» про поділ сумісно нажитого у шлюбі майна та визнання права власності задовольнити.

Визнати право власності за ОСОБА_12 на квартиру за адресою Київська область, м. Миронівка. вул. Франка, буд. 63. кв. 3

Визнати іпотечний договір № 014/7333/74/76581 від 27.09.2008року який заключний між ОСОБА_13та Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_6 ОСОБА_4» та посвідченого приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 недійсним.

Скасувати заходи забезпечення на заборону відчуження нерухомого майна , а саме вилучити обтяження з обєкта нерухомого майна яке розташоване за адресою Київська область, м. Миронівка. вул. Франка, буд. 63. кв. 3 з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та виключити запис з Державного реєстру іпотек. Вказані обтяження зареєстровані приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 на підставі договору іпотеки реєстраційний № 5398 та накладеної заборони зареєстрованої в реєстрі № 5399.

Стягнути з ОСОБА_13 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_12 (ІПН НОМЕР_2)судові витрати в розмірі 1500 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяті днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяті днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: П.П. Гончаренко