АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/774/706/К/16 суддя Зімін М.В.
Категорія - 57 (І) Суддя - доповідач Зубакова В.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді - Зубакової В.П.,

суддів - Бондар Я.М., Соколан Н.О.

за участю секретаря - Чубіної А.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 коледжу економіки та управління Державного Вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені ОСОБА_2» на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 04 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 коледжу економіки та управління Державного Вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені ОСОБА_2» про стягнення заборгованості із виплати соціальної стипендії.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 року ОСОБА_3, від імені якої діяла представник ОСОБА_4, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 коледжу економіки та управління державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені ОСОБА_2» (надалі ОСОБА_1 коледж економіки та управління ДВНЗ «Київський НЕУ ім. В.Гетьмана») та просила суд стягнути з відповідача на її користь не нараховану та не виплачену соціальну стипендію у розмірі 28 609,00 грн. за період з 01 січня 2013 року по 30 червня 2015 року.

В обґрунтування позову, зазначила, що у серпні 2012 року вона була зарахована на І курс ОСОБА_1 коледжу економіки та управління ДВНЗ «Київський НЕУ ім. В.Гетьмана» за спеціальністю «Виробництво харчової продукції» поза конкурсом, як особа, батько якої має трудовий стаж підземної роботи більше 15 років.

У червні 2015 року позивач була відрахована з навчального закладу у звязку із закінченням навчання, але з нею не провели розрахунок та не виплатили всі належні суми, а саме: стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб відповідно до ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» за період з 01 січня 2013 року по 30 червня 2015 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 04 лютого 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 коледжу економіки та управління ДВНЗ «Київський НЕУ ім. В.Гетьмана» на користь ОСОБА_3 суму не нарахованої та не виплаченої стипендії за період з 01 січня 2013 року по 30 червня 2015 року в розмірі 28 320,80 грн. та судовий збір в сумі 487,20 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зокрема, зазначає, що ОСОБА_1 коледж економіки та управління ДВНЗ «Київський НЕУ ім. В.Гетьмана» є бюджетною установою, яка відповідно до п.п.12 п.1 ст.2 Бюджетного кодексу України є організацією, створеною у встановленому порядку, що повністю утримується за рахунок відповідного державного чи місцевого бюджету і є неприбутковою.

Суд, на думку апелянта, неправомірно поклав на коледж, який є структурним підрозділом ДВНЗ «Київський НЕУ ім. В.Гетьмана» бюджетних зобовязань держави, оскільки бюджетом України на 2013-2015 роки не передбачено коштів на виконання вимог ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» щодо сплати соціальної стипендії особам, які не навчаються на гірничих спеціальностях.

Крім того, стягнення з відповідача коштів за період з 01.01.2015 року по 31.06.2015 року не відповідає вимогам закону та суперечить розясненням, викладеним у листах Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України за 2013-2015 роки.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_3, від імені якої діє представник ОСОБА_4, зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 та представник відповідача ОСОБА_1 коледжу економіки та управління ДВНЗ «Київський НЕУ ім. В.Гетьмана» - ОСОБА_5, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, що (у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 не оскаржується, а тому колегією суддів не перевіряється законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині, адже, згідно з вимогами частини 1 статті 303 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_6 України № 12 від 24.10.2008 р., - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

ОСОБА_6 першої інстанції встановлено і це відповідає матеріалам справи, що ОСОБА_3 навчалась у ОСОБА_1 коледжу економіки та управління Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені ОСОБА_2» на денній формі навчання, спеціальність «Фінанси і кредит» з 01.09.2012 року по 30.06.2015 року (а.с.56-57,58).

Згідно копії свідоцтва про народження серії І-КИ № 394438, виданого Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_1 міського управління юстиції у Дніпропетровській області, батьком позивача є ОСОБА_7 (а.с. 10).

Як вбачається з довідки № 5318 від 28.02.2013, виданої ПАТ «Кривбасзалізрудком», ОСОБА_7 має підземний стаж у зазначеному підприємстві - 3 роки 1місяць 15 днів (а.с.11).

Згідно довідки №638 від 28.02.2013 року, виданої ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_6», ОСОБА_7 має підземний стаж у зазначеному підприємстві - 14 років 6 місяців 13 днів.(а.с.12).

Відповідно до п.п. 1.1 Протоколу № 19 засідання приймальної комісії Коледжу від 11 серпня 2012 року, ОСОБА_3 зарахована на навчання поза конкурсом, на підставі пільги «Шахтарська слава» (а.с.51-55).

У червні 2015 року позивач відрахована з навчального закладу у звязку із закінченням навчання та їй видано диплом молодшого спеціаліста серії Е 15 №054689 (а.с.14,58).

Згідно довідки №19 від 18.01.2016 року ОСОБА_3 у період з січня по грудень 2013 року стипендія не нараховувалась.(а.с.59).

Згідно довідки №20 від 18.01.2016 року ОСОБА_3 у період з січня по червень 2014 року стипендія не нараховувалась, у період з липня по жовтень 2014 року нараховано та виплачена стипендія у розмірі 550,00 грн. щомісячно, у листопаді 2014 - 570,35 грн., грудні 2014 -584,10 грн. (а.с.60).

Відповідно до довідки №21 від 18.01.2016 року ОСОБА_3 у період з січня по червень 2015 року стипендія нарахована та виплачена у наступних розмірах: січень-595,10 грн., лютий-613,25 грн., березень-631,95 грн., квітень 665,50 грн., травень 737,55 грн., червень-840,40 грн. (а.с.61).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 посилалася на те, що у звязку з тим, що стаж роботи її батька у підземних умовах праці складає більш ніж 15 років, їй передбачено виплату соціальної стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб відповідно до ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», однак соціальна стипендія відповідачем не нараховувалася і не виплачувалася та розрахунок з позивачем при закінченні нею навчального закладу за період з 01 січня 2013 року по 30 червня 2015 року здійснено не було.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог та наявності правових підстав для їх задоволення за період з 01 січня 2013 року по 30 червня 2015 року у сумі 28 320,80 грн., тобто з моменту зарахування позивачки до учбового закладу та до закінчення навчання, однак за вирахуванням суми сплаченої у цей період стипендії.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» шахтарі, що мають стаж підземної роботи не менш як три роки, діти, батьки яких мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, діти шахтарів, які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві, шахтарів-інвалідів I та II групи зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Зазначена норма права не суперечить положенням ст.3 Закону України «Про вищу освіту», згідно якої держава гарантує особам, які навчаються у вищих навчальних закладах, пільги та соціальні гарантії у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, до приведення їх у відповідність із цим Законом діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Разом з тим, чинним Порядком призначення і виплати стипендії "Питання стипендіального забезпечення", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 882 від 12.07.2004 року, окремо не передбачена виплата соціальних чи академічних стипендій особам, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, у тому числі і у підвищеному розмірі. До цього нормативного акту неодноразово вносились зміни та доповнення, однак у відповідність до Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" він не приведений.

Законами України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», «Про Державний бюджет України на 2014 рік», «Про Державний бюджет України на 2015 рік» дія статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не призупинялась та зміни в цю статтю не вносились.

Положеннями цієї статті гарантовано зазначеним студентам право на навчання за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів з наданням місць для проживання в гуртожитках на час навчання, також на одержання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму.

Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» визначено, що норми і положення статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Але, в 2015 році спеціальний порядок застосування положень вказаного Закону Кабінетом Міністрів України не встановлювався.

Наведеним спростовується твердження відповідача про те, що дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» залежить від встановленого Кабінетом Міністрів України механізму нарахування та виплати стипендій.

Доводи відповідача про відсутність бюджетних асигнувань на виплату студентам стипендій у розмірі прожиткового мінімуму згідно зі ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», не заслуговують на увагу, оскільки вказаною нормою виплата зазначених стипендій не поставлена в залежність від наявності на це коштів у бюджеті чи кошторисі навчального закладу, в якому навчається студент.

Крім того, такі доводи суперечать практиці Європейського суду з прав людини, викладеній у рішенні в справі «Кечко проти України», згідно з якою реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань, а згідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Оскільки, позивач ОСОБА_3 є донькою особи, яка має стаж підземної роботи більше 15 років, їй повинна бути призначена і виплачуватися в період навчання у ОСОБА_1 коледжі економіки та управління ДВНЗ «Київський НЕУ ім. В.Гетьмана» стипендія в розмірі встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як це визначено вищенаведеною нормою закону.

ОСОБА_6 першої інстанції вірно розраховано, що з 01 січня 2013 року по 30 червня 2015 року включно заборгованість відповідача перед ОСОБА_3 по виплаті стипендії становить 28 320,80 грн. Правильність даного розрахунку ОСОБА_1 коледжем економіки та управління ДВНЗ «Київський НЕУ ім. В.Гетьмана» не оспорюється, що звільняє колегію суддів від здійснення повторної перевірки його правильності (ч. 1 ст. 303 ЦПК України, п. 15 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_6 України № 12 від 24.10.2008 р.).

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права та неврахування того факту, що ОСОБА_1 коледж економіки та управління ДВНЗ «Київський НЕУ ім. В.Гетьмана» є неналежним відповідачем по справі, колегією суддів відхиляються, оскільки згідно Положення ОСОБА_1 коледжу економіки та управління ДВНЗ «Київський НЕУ ім. В.Гетьмана» йому делеговано окремі права, у тому числі й бути позивачем та відповідачем у судах за справами, що виникають у ході їх фінансово-господарської діяльності.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. ОСОБА_6 першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 коледжу економіки та управління Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені ОСОБА_2» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 04 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: