Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/6219/14-ц Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П.
Категорія 43 Доповідач Кочетов Л. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Кочетова Л.Г.,

суддів: Микитюк О.Ю., Товянської О.В.,

при секретарі: Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання права постійного користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про виселення без надання іншого житла за апеляційними скаргами виконавчого комітету Житомирської міської ради та Житомирської міської ради на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 24 грудня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом та в обгрунтування вимог зазначив, що 04.06.2008 року виконавчий комітет Житомирської міської ради надав йому тимчасовий дозвіл на проживання з реєстрацією на один рік в кімнаті № 19 по вул. Східній, 69 в м. Житомирі з обов»язковим проведенням розрахунків за комунальні послуги та послуги з утримання будинку та прибудинкової території. При цьому договір найму не був укладений та ордер на вселення не видавався. Зі вказаного часу в даній кімнаті він проживає разом зі своєю сім»єю та сплачує кошти за користування житлом.

У червні 2014 року він звернувся до виконкому Житомирської міської ради із заявою про продовження терміну проживання в кімнаті, однак йому було відмовлено, мотивуючи тим, що рішенням виконавчого комітету міської ради № 537 від 23.07.2008 року вказане житло було включено до Переліку квартир, що віднесені до фонду для тимчасового проживання громадян.

У зв»язку з цим, він звернувся із адміністративним позов про визнання дій виконкому протиправними та визнання вказаного рішення незаконним у частині включення до фонду житла для тимчасового проживання громадян спірного житла. Даний позов був задоволений.

Просив визнати за ним право постійного користування кімнатою № 19 по вул. Східній, 69 в м. Житомирі.

У травні 2015 року Житомирська міська рада звернулася до суду із зустрічним позовом про виселення без надання іншого житла, посилаючись на те, що з відповідачем не погоджено термін проживання та запропоновано звільнити приміщення у відповідності до ч. 3 ст. 116 Житлового кодексу України.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 24 грудня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено, у задоволені зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі виконавчий комітет Житомирської міської ради просить рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_1 скасувати, постановивши нове про відмову в позові, посилаючись на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В апеляційній скарзі Житомирська міська рада просить рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову скасувати та постановити нове про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарги підлягають відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Зазначене положення також закріплено в ст. 9 ЖК України, згідно якої ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

У відповідності до положень Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається письмово. Недотримання письмової форми договору не тягне за собою його недійсність. Умови договору найму жилого приміщення, що обмежують права наймача та членів його сім'ї (в тому числі і щодо строку його дії) є недійсними.

Судом встановлено, що на підставі листа виконавчого комітету Житомирської міської ради від 04.06.2008 року № 18/3581, позивачу надано дозвіл на проживання і реєстрацію терміном на 1 рік у спірній кімнаті з обов'язковим проведенням розрахунків за комунальні послуги та послуги з утримання будинку і прибудинкової території. Позивач на даний час проживає у спірному помешканні, сплачуючи за житлово-комунальні послуги (а.с. 6, 12, 13).

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 23.07.2008 року № 537 кімната 19 будинку 69 по вул. Східній в м.Житомирі включена до фонду житла для тимчасового проживання громадян.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 13 січня 2015 року року, залишеною без змін ухвалою Житомирського Апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2015 року, визнано протиправними дії міськвиконкому щодо включення до фонду житла для тимчасового проживання громадян вказаної кімнати та рішення виконкому у цій частині визнано незаконним (а.с. 69-70).

Оскільки рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 23.07.2008 року № 537 на даний час скасовано, позивач з 2008 року постійно проживає та зареєстрований у спірному помешканні з дозволу відповідача, сплачує за житлово-комунальні послуги, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про набуття позивачем права на постійне користування вказаним житлом.

Посилання апелянта на те, що відповідач вселився в житлове приміщення не на підставі рішення та ордеру, є безпідставним, оскільки позивач, дозволяючи відповідачу разом з сім'єю вселитися, сам порушив вимоги ст.58 ЖК України.

Частиною 3 статті 116 ЖК України, на яку, як на правову підставу свого позову, посилається позивач за зустрічним позовом, встановлено, що особи, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Оскільки позивач зайняв спірну кімнату за згодою власника, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що таке вселення не можна вважати самовправним, а тому обгрунтовано відмовив у задоволенні зустрічного позову.

Приведені в апеляційних скаргах інші доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку. Підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги виконавчого комітету Житомирської міської ради та Житомирської міської ради відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 24 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді