Провадження № 22-ц/780/3781/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 18 15.09.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

15 вересня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді : Матвієнко Ю.О.,

суддів: Мельника Я.С., Данілова О.М.,

при секретарі: Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Білоцерківмаз про стягнення боргу,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 14 травня 2003 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, як співавторами художньоконструкторського рішення «Універсальний дисковий агрегат» та ТОВ НВП «Білоцерківмаз» в особі директора, укладено договір № 06П-03 на передачу права на одержання патенту України на промисловий зразок «Універсальний дисковий агрегат» (УДА-3,1-20) по заявці № НОМЕР_1 від 20 травня 2003 року, який згідно п. 5.2. Акту естетично-правової експертизи вважається впровадженим на ТОВ НВП Білоцерківмаз з 16 червня 2003 року.

Відповідно до п. 3 укладеного між сторонами Договору винагорода авторам повинна виплачуватись один раз на рік. Розмір винагороди за використання промислового зразка згідно п. 3.1. дорівнює десятикратному розміру мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством за повний чи неповний рік використання.

Разом з тим, порушуючи умови договору, відповідач не виплатив позивачам винагороду за використання прав інтелектуальної власності на винахід за 2010, 2011 і 2012 роки.

На неодноразові звернення позивачів до ТОВ НВП «Білоцерківмаз» щодо припинення порушення права інтелектуальної власності та виплати належних їм коштів, останні надають листи з відписками, в зв»язку з чим позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 8 846,22 грн. боргу та на користь ОСОБА_3 11 794,96 грн. боргу. Крім того просили стягнути з відповідача на їхню користь солідарно 10 000 грн. завданої їм моральної шкоди та понесені по справі судові витрати.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просили рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 02 квітня 2014 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2015 року ухвалу апеляційного суду Київської області від 02 квітня 2014 року скасовано та передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 12 листопада 2015 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року ухвалу апеляційного суду Київської області від 12 листопада 2015 року скасовано та передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивачів підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду є законним, якщо суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення є обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є співавторами винаходу Універсальний дисковий агрегат (УДА-3,1-20) по заявці № НОМЕР_1 від 20.05.2003 року (патент на промисловий зразок № 8874).

14 травня 2003 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, як співавторами, та ТОВ НВП Білоцерківмаз було укладено договір про передачу права на одержання патенту України на промисловий зразок Універсальний дисковий агрегат (УДА-3,1-20).

Згідно п. 5.2. Акту естетично-правової експертизи патент України на промисловий зразок №8874 вважається впровадженим на ТОВ НВП Білоцерківмаз з 16 червня 2003 року.

Відповідно до п. 3 укладеного між сторонами Договору винагорода авторам повинна виплачуватись один раз на рік. Розмір винагороди за використання промислового зразка згідно п. 3.1. дорівнює десятикратному розміру мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством за повний чи неповний рік використання.

Також встановлено, що протягом 2003 2007 років ТОВ НВП «Білоцерківмаз» сплачувало ОСОБА_2 та ОСОБА_3 передбачену умовами договору винагороду, однак у 2010 2012 роках таку виплату не здійснювало.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з його недоведеності та необґрунтованості, однак з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 418 ЦК України право інтелектуальної власності це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об»єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом.

Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об»єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ст. 421 ЦК України суб»єктами права інтелектуальної власності є: творець (творці) об»єкта права інтелектуальної власності (автор, виконавець, винахідник тощо) та інші особи, яким належать особисті немайнові та (або) майнові права інтелектуальної власності відповідно до цього Кодексу, іншого закону чи договору.

Відповідно до ст.ст. 461-464 ЦК України промисловий зразок вважається придатним для набуття права інтелектуальної власності на нього, якщо він, відповідно до закону, є новим.

Об»єктом промислового зразка можуть бути форма, малюнок чи розфарбування або їх поєднання, що визначають зовнішній вигляд промислового виробу.

Набуття права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок засвідчується патентом.

Обсяг правової охорони визначається формулою винаходу, корисної моделі, сукупністю суттєвих ознак промислового зразка.

Умови та порядок видачі патенту встановлюються законом.

Суб»єктами права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель та промисловий зразок є: 1) винахідник, автор промислового зразка; 2) інші особи, які набули прав на винахід, корисну модель та промисловий зразок за договором чи законом.

Майновими правами інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок є: 1) право на використання винаходу, корисної моделі, промислового зразка; 2) виключне право дозволяти використання винаходу, корисної моделі, промислового зразка (видавати ліцензії); 3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню винаходу, корисної моделі, промислового зразка, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Майнові права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок належать володільцю відповідного патенту, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 465 ЦК України майнові права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок є чинними з дати, наступної за датою їх державної реєстрації, за умови підтримання чинності цих прав відповідно до закону.

Частиною 2 ст. 427 ЦК України встановлено, що умови передання майнових прав інтелектуальної власності можуть бути визначені договором, який укладається відповідно до цього Кодексу та іншого закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» право на одержання патенту має роботодавець, якщо промисловий зразок створено у зв»язку з виконанням службових обов»язків чи доручення роботодавця, за умови, що трудовим договором (контрактом) не передбачено інше. Роботодавець повинен укласти письмовий договір з автором і за його умовами видати винагороду автору відповідно до економічної цінності промислового зразка та іншої вигоди, одержаної роботодавцем від промислового зразка.

Спори щодо умов одержання винагороди та її розміру розв»язуються у судовому порядку.

Відповідно до п. 2.3. договору ТОВ НВП «Білоцерківмаз» зобов»язалося повідомляти авторів у письмовій формі при достроковому припиненні дії патенту за три місяці до закінчення строку дії сплаченого збору.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов п. 2.3 договору відповідачем на адресу позивачів було направлено повідомлення № 05/343 від 26 листопада 2009 року про припинення використання патенту України № 8874 на промисловий зразок «Універсальний дисковий агрегат».

Разом з тим, відповідно до п. 2.5. укладеного між сторонами договору, при припиненні використання патенту України на промисловий зразок № 8874 згідно заявки № НОМЕР_1 від 20 травня 2003 року на ТОВ НВП «Білоцерківмаз» завод оформляє матеріали на передачу прав власника патенту на ім»я авторів.

В матеріалах справи відсутні докази, і це не заперечувалося представником відповідача, що завод на виконання вимог п. 2.5. договору оформив матеріали на передачу прав власника патенту на ім»я авторів, що може свідчити про використання відповідачем промислового зразка.

Крім того, позивачами на підтвердження факту використання відповідачем промислового зразка, захищеного патентом України №8874 «Універсальний дисковий агрегат», суду в якості доказів надано: рекламний буклет ТОВ НВП «Білоцерківмаз», який останній розповсюджував на виставкових заходах у 2012 році із зображенням універсального дискового агрегату УДА-3,1-20, який відповідає промисловому зразку, захищеному патентом України №8874; роздруківку матеріалів інтернет-сайту ТОВ НВП «Білоцерківмаз» із зображенням промислового зразка, захищеного патентом України №8874; копію реклами промислового зразка УДА-3,1-20 в журналі «Техніка і технології АПК», друкарня ТОВ РІА «Бліц» в м. Біла Церква, підписаної до друку 18.07.2012 року.

Вищевказані надані позивачами докази відповідачем спростовані не були, хоча саме на нього покладено обов»язок доведення факту припинення використання патенту.

Крім того, представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що ТОВ НВП «Білоцерківмаз» в 2010, 2011, 2012 роках сплачувало і сплачує річний збір за підтримання чинності патенту на промисловий зразок №8874, що, на думку колегії, в сукупності з іншими доказами, підтверджує факт використання відповідачем промислового зразка Універсальний дисковий агрегат (УДА-3,1-20), захищеного патентом України №8874.

Посилання представника відповідача на те, що у виробництві використовується удосконалений агрегат, який відрізняється від запатентованого, не підтверджуються жодними доказами, натомість спростовуються доказами, наданими позивачами суду.

Таким чином, оскільки відповідачем не спростовано факт використання ним промислового зразка Універсальний дисковий агрегат (УДА-3,1-20), захищеного патентом України №8874, протягом 2010 2012 років, при цьому встановлено, що ним не виконувалися умови договору від 14 травня 2003 року в частині виплати позивачам щорічної винагороди, колегія суддів вважає, що рішення суду про відмову в позові підлягає скасуванню в зв»язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням судом норм матеріального і процесуального права, з ухваленням по справі нового рішення.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, колегія суддів вважає їхні вимоги про стягнення з ТОВ НВП «Білоцерківмаз» винагороди за 2010 2012 роки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки виплата винагороди позивачам передбачена п. 3 укладеного між ними та відповідачем 14 травня 2003 року договору, положення якого є обов»язковими для виконання сторонами.

Розмір винагороди визначений позивачами у відповідності з п. 3.1 договору і відповідачем спростований не був, в зв»язку з чим колегія, визначаючи розмір винагороди, належної позивачам від відповідача, виходить з розміру, визначеного ними у позовній заяві: для ОСОБА_2 8 846,22 грн., для ОСОБА_3 11 794,96 грн.

Щодо вимоги позивачів про стягнення з відповідача на їхню користь моральної шкоди, то ця вимога задоволенню не підлягає, оскільки позивачами всупереч вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України не доведено підстав її стягнення з відповідача.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга позивачів підлягає частковому задоволенню, а рішення суду про відмову в позові скасуванню з підстав, передбачених п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 88, 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2014 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Білоцерківмаз на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 8 846 грн. 22 коп. за договором №06П-03.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Білоцерківмаз на користь ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 11 794 грн. 96 коп. за договором №06П-03.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Білоцерківмаз на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 понесені по справі судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 774 грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: