Головуючий суду 1 інстанції - Третяк О.Г.
Доповідач - Назарова М.В.
Справа № 409/1765/16-ц
Провадження № 22ц/782/731/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Єрмакова Ю.В., Яреська А.В.

за участю секретаря Коротенка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк»

на ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 04 серпня 2016 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк»

до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Білокуракинського районного суду Луганської області від 04 серпня 2016 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» визнано неподаною та повернуто заявнику.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» просить ухвалу суду скасувати як постановлену з порушенням норм процесуального права, а справу -направити для розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтуванні апеляційної скарги посилається на безпідставність висновків суду першої інстанції щодо недотримання позивачем вимог ст. 119 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Так, ухвалою Білокуракинскього районного суду Луганської області від 21.07.2016 року позовна заява Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів залишена без руху як така, що не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, і позивачу було надано строк для усунення недоліків позовної заяви - п'ять днів з дня отримання ухвали.

Ухвалою Білокуракинського районного суду Луганської області від 04 серпня 2016 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу, оскільки останній у визначений судом строк не усунув недоліки заяви, зазначені в ухвалі суду від 21.07.2016 року і не надав відомостей про те, з чого складається заявлені вимоги в розмірі 100 грн. - заборгованості за пенею та комісією, не розподілено зазначену заборгованість за окремими графами, оскільки це є різними видами платежу та відповідальності відповідно до закону не надав розрахунок заборгованості за пенею та комісією.

Проте, з оскаржуваною ухвалою суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Зазначені положення конкретизуються у ст. 3 ЦПК України, в якій визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд як орган, наділений процесуальними повноваженнями щодо вирішення спору, має розглядати справу відповідно до норм, встановлених ЦПК України, не порушуючи при цьому право особи на судовий захист, яке гарантується Конституцією та законами України.

Суд розглядає справу на засадах змагальності та диспозитивності (ст.ст. 10,11 ЦПК України).

Вимоги щодо форми та змісту позовної заяви, яка подається до суду першої інстанції, визначаються ст. 119 ЦПК України.

Згідно з роз'ясненнями, наданими в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК ( 1618-15 ). У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК ( 1618-15 ) або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Якщо порушення правил статей 119, 120 ЦПК (1618-15) виявлені при розгляді справи, вони усуваються в ході судового розгляду або настають наслідки, передбачені пунктом 8 частини першої статті 207 ЦПК ( 1618-15 ).

Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Згідно ст.ст. 119, 121 ЦПК України суддя може залишити позовну заяву без руху тільки у випадках, вказаних в законі.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 121 та ч. 2 ст. 297 ЦПК України у разі невиконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений строк, скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Проте, в даному випадку, недостатність доказів або їх відсутність не може бути підставою для застосування ст.121 ЦПК України.

Згідно ч. 6 ст. 130 ЦПК України на попередньому судовому засіданні суд з'ясовує, які докази подані чи подаються та інші питання, пов'язані з підготовкою до розгляду справи.

Проте, суд першої інстанції не скористався цією можливістю з'ясувати питання, пов'язані зі змістом позовної заяви, передчасно повернувши її.

Таким чином, судом першої інстанції зроблено передчасні висновки щодо повернення позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», чим порушено його право на судовий захист, яке згідно зі ст. 64 Конституції України не може бути обмежене.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з передачею питання про прийняття позовної заяви на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити.

Ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 04 серпня 2016 року скасувати і передати питання щодо відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після її проголошення.

Головуючий

Судді: