Провадження № 22-ц/780/3683/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 29.06.2016
УХВАЛА

Іменем України

29 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Березовенко Р.В., Воробйової Н.С.,

за участю секретаря: Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Білоцерківського міськрайонногосуду Київської області від 31 березня 2016 року у справі за поданням державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2,-

встановила:

у березні 2016 року державний виконавець міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_2 за кордон.

Посилається на те, що в міському відділі державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції на примусову виконанні знаходиться виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 боргу на користь ТОВ «КейКолект» в сумі 176596,71 грн.

02 грудня 2015 року на примусове виконання до міського відділу надійшов виконавчий лист № 2/357/300/13 від 12.07.2013 року виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 боргу на суму176596,71 грн.

03 грудня 2015 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

ОСОБА_2 було надано строк для добровільного виконання рішення суду.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником на праві власності зареєстрована квартира ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вищезазначена квартира є предметом договору іпотеки № 5617 від 07.12.2005 року укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ « КейКолект».

При виході на дільницю за адресою вул. Осипенка, 80-а встановлено, що боржник проживає за даною адресою, але майно на яке може бути звернено стягнення відсутнє про що було складено акт державного виконавця.

На вказане нерухоме майно ОСОБА_2 було накладено арешт та направлено до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Згідно відповіді відділу Держгеокадастру у м. Біла Церква за боржником право власності на земельну ділянку не зареєстровано.

Згідно відповіді ДПІ в ОСОБА_2 в наявності розрахункові рахунки в банківських та інших фінансових установах та джерела отримання доходів боржника відсутні.

Згідно відповіді ПФУ боржник перебував на обліку та отримує пенсію в ПФУ Білоцерківського району.

Державним виконавцем було направлено постанову про відрахування боргу з пенсії ОСОБА_2

Згідно відповіді Управління державної міграційної служби України у Київській області за ОСОБА_2 зареєстрований закордонний НОМЕР_1.

Просили тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на нього рішенням: виконавчий лист №2/357/300/13 від 12.07.2013 року виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, виконання ухвали покласти на Державну прикордонну службу України.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 березня 2016 року подання задоволено частково.

Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2А.М. до виконання зобовязань щодо сплати заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 12.04.2007 року в сумі 174 848 грн. 23 коп. та 1 748 гривень 48 коп. судового збору на користь ТОВ«КейКолект» згідно виконавчого листа №1003/16271/12 2/357/300/13 виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 12.07.2013 року згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 13.03.2013 року.

В задоволеннііншоїчастиниподаннявідмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на її незаконність та необґрунтованість така, що була постановлена з порушенням норм процесуального права.

Просив скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 березня 2016 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання державного виконавця відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що відсутні будь які документи, які б свідчили про проведену роботу державного виконавця та про ухилення апелянта від виконання кредитного зобовязання.

Апелянт, стверджує, що не ухиляється від виконання кредитного зобовязання та з його розміру пенсії відраховуються відсотки для погашення заборгованості на підставі виконавчого листа який був направлений до УПФУ м. Біла Церква.

Крім того, суд першої інстанції частково задовольняючи подання державного виконавця в обмеженні права виїзду за межі України не врахував, що державним виконавцем не надано жодного доказу, який би підтвердив обставину, що ОСОБА_2 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон і ту обставину, що апелянт має реальну необхідність чи бажання виїхати за кордон і таким чином ухилятися від виконання кредитного зобовязання.

Також, апелянт, вважає, що суд першої інстанції не врахував ту обставину, що державним виконавцем не обґрунтовано необхідність застосування додаткового заходу впливу з метою забезпечення належного виконання боржником рішення суду першої інстанції у вигляді тимчасового обмеження виїзду апелянта за межі України.

Більше того, необхідність обмежувати право виїзду за кордон взагалі відсутня, оскільки на майно та кошти ОСОБА_2 накладений арешт, заборона на відчуження рухомого та нерухомого майна оголошена і тому внаслідок виїзду за кордон апелянтом майно не може зникнути і може бути безкоштовно реалізоване.

Апелянт, стверджує, що обмеження у праві виїзду за кордон лише позбавить ОСОБА_2 можливості поїхати в іншу країну та отримати певні грошові кошти за ту чи іншу роботу, таким чином виконати кредитне зобовязання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, щона виконанні у міському відділі державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції знаходиться виконавче провадження №49535334 по примусовому виконанню виконавчого листа №2/357/300/13 виданого Білоцерківським міськрайонним судом 12.07.2013 року згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 13.03.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ«КейКолект» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 12.04.2007 року в сумі 174 848 грн. 23 коп. та 1 748 гривень 48 коп. судового збору.

Такожвстановлено, що на підставівказаноговиконавчого листа державнимвиконавцемміськоговідділу ДВС БілоцерківськогоміськрайонногоуправлінняюстиціїГаєвою М.І. 03. 12.2015 року буловинесено постанову про відкриттявиконавчогопровадження і у вказанійпостановібулонаданоРіндич А.М. 7-денний строк з дня винесення постанови про відкриттявиконавчогопровадження для добровільноговиконаннявищевказаногорішення суду.

Копіювказаної постанови було направлено ОСОБА_2 за адресою, зазначеною у виконавчомудокументі: Київська область, м.БілаЦерква, вул. Осипенка, 80-А.

Згіднокопіїрекомендованогоповідомлення про врученняпоштовоговідправлення, виплатупоштовогопереказукопію постанови про відкриттявиконавчогопровадженняРідичу А.М. було вручено особисто 23.12.2015 року.

Також, встановлено, щодержавнимвиконавцембулиздійсненівиконавчідіїпередбачені Законом України«Про виконавчепровадження» для виявлення та зверненнястягнення на виявленемайноборжника, однак у боржника не виявленемайно на яке можливозвернутистягнення.

Встановлено, щозаборгованістьРіндича А.М. по вищевказаномувиконавчому листу не сплачена, щовбачаєтьсяіздоданих до поданняматеріалів.

Підставою для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України є факт ухилення від виконання боргових зобовязань.

Як вбачається з доданих до подання документів, ОСОБА_2 було відомо про наявність виконавчого провадження щодо стягнення з нього на користь ТОВ«КейКолект» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 12.04.2007 року в сумі 174 848 грн. 23 коп. та 1 748 гривень 48 коп. судового збору, оскільки ОСОБА_2 отримав ще 23.12.2015 року копію постанови про відкриття виконавчого провадження.

Як встановлено, у визначенийдержавнимвиконавцем строк боржник борг не сплатив.

При виході на дільницю державним виконавцем міського відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3. за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Осипенко, 80-А, встановлено, щоборжник за даною адресоюпроживає, але майно на яке може бути зверненостягненнявідсутнє, наведенепідтверджуєтьсякопією акту державного виконавцявід 18.01.2016 року.

Зматеріалівдоданих до подання вбачається, що в процесі здійснення виконавчих дій було виявлено, що за боржником зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 наякунакладеноарешт, і яка є предметом договору іпотеки №5617 від 07.12.2005 року.

Згідно відповіді Державної податкової служби України інформація стосовно фізичної особи ОСОБА_2 щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня, а також у ОСОБА_2 відсутні розрахункові рахунки в банківських та інших фінансових установах.

Згідно до акту державного виконавця від 15.02.2016 року, при перевірцібазиданихБілоцерківського МРЕВ ДАІ за боржником АТЗ не зареєстровані.

Однакзгідновідповіді ПФУ боржник перебуває на обліку та отримує пенсію в УПФУ уБілоцерківськомурайоні.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення подання, суд першої інстанції, виходив із того, що боржник ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду обовязків, тоді як на суд покладено функцію вирішення питання про обмеження у праві виїзду, а право вибору способу виконання такого обмеження належить органу, до компетенції якого входить питання забезпечення виїзду з України.

З такими висновками колегія суддів не погоджується, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, виходячи з наступного.

Крім того, задовольняючи подання державного виконавця в обмеженні права виїзду за межі України враховував ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до якої державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

Також необхідно зазначити, що державним виконавцем до суду першої інстанції не було подано жодного доказу, який би підтвердив ту обставину, що ОСОБА_2 ухилявся від виконання зобовязань.

Тобто право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобовязань, тобто наявність лише самого зобовязання не наділяє державного виконавця правом звернення до суду першої інстанції з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець повинен зазначити у поданні.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргуРіндича А.М. необхідно задовольнити частково, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок , встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст.303,307,312-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, ухвалу Білоцерківського міськрайонногосуду Київської області від 31 березня 2016 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді