Справа №487/4230/15-ц 19.10.2016 19.10.2016
Справа № 487/4230/15-ц
Провадження № 22-ц/784/2348/15 Головуючий першої інстанції: Біцюк А.В.
Категорія: 54 Суддя-доповідач апеляційного суду: Бондаренко Т.З.
У Х В А Л А

Іменем України

19 жовтня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого:Бондаренко Т.З.,

суддів: Темнікової В.І., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участі:

- представника позивача - ОСОБА_2,

- представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 5 жовтня 2015 року за позовом

ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю

«Стивідорна компанія Нікмет - Термінал»

про

поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного

прогулу та відшкодування моральної шкоди,

встановила:

5 червня 2015 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стивідорна компанія Нікмет - Термінал» (далі - ТОВ «СК Нікмет - Термінал») про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позивач зазначав, що з 1 червня 2012 року до 7 травня 2015 року працював у відповідача докером-механізатором комплексної бригади на навантажувально-розвантажувальних роботах 3 класу і був звільнений з посади за систематичне невиконання обов'язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку без поважних причин, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Вважаючи своє звільнення незаконним, оскільки підстав для цього не було, з особистих мотивів, позивач просив суд визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення, поновити його на роботі на посаді механізатора (докера - механізатора) комплексної бригади на вантажно - розвантажувальних роботах 3 класу ТОВ «СК Нікмет - Термінал», стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та 60 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої його незаконним звільненням.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на дотримання чинного законодавства при звільненні позивача.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 5 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення вимог процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вислухавши суддю - доповідача, дослідивши надані сторонами докази та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що з 1 червня 2012 року ОСОБА_4 працював у відповідача докером - механізатором. З 20 травня 2013 року назву його професії змінено на механізатор (докер-механізатор) комплексної бригади на навантажувально-розвантажувальних роботах 3 класу (а.с.39 - 39а).

10 лютого 2015 року позивач в порушення інструктивних приписів стосовно протипожежних заходів палив в недозволеному місці, а саме на території складу, і на зауваження щодо припинення паління відповів відмовою. За вказане порушення наказом від 11 лютого 2015 року № 37 ОСОБА_4 оголошена догана та він був позбавлений премії за лютий 2015 року. З цим наказом позивач був ознайомлений та його не оскаржував (а.с. 52).

17 квітня 2015 року ОСОБА_4 в робочий час, до закінчення своєї зміни (згідно графіка роботи), яка закінчувалася о 8 годині цього ж дня, в 7 годин 55 хвилин знаходився не на причалі, а в побутовому приміщенні (2 поверху АБК) в неробочому одязі.

На зауваження т.в.о. директора по експлуатації ОСОБА_5 про порушення внутрішнього трудового розпорядку відреагував з вживанням нецензурної лексики, від пояснень свого проступку відмовився.

Дані обставини підтверджені актом від 17 квітня 2015 року, складеним т.в.о. директора по експлуатації ОСОБА_5, змінним стивідором ОСОБА_6 та докером механізатором ОСОБА_7 (а.с. 62).

Із пояснень, які ОСОБА_4 виклав в рапорті на ім'я директора підприємства, вбачається, що дійсно т.в.о. ОСОБА_5 17 квітня 2015 року в приміщенні для роздягання пред'являв до нього претензії щодо завчасного залишення робочого місця, тоді як ОСОБА_4 прибув в приміщення для роздягання, як він стверджує, о 8 годині 01 хвилина із іншими працівниками, а не самовільно. Розмова з керівником відбулася на підвищених тонах. Позивач просив допустити його до роботи (а.с. 14).

Аналогічні пояснення ОСОБА_4 надав і голові профспілки (а.с.15).

Проте особи, які підписали акт про порушення, допитані в судовому засіданні, як свідки підтвердили факти викладені в акті (а.с. 87-90,120-122).

Відповідно до протоколу профспілкового комітету Миколаївського морського торгівельного порту від 30 квітня 2015 року за № 3/57 було надано згоду адміністрації ТОВ «СКНМТ» на звільнення за п.3 ст. 40 КЗпП України за систематичне виконання без поважних причин обов'язків покладених трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку докера-менханізатора ОСОБА_4 (а.с. 21).

За вказане порушення (залишення робочого місця до закінчення робочої зміни) наказом № 396/к від 7 травня 2015 року, позивач був звільнений з роботи з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України - за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку (а.с. 22).

Відповідно до роз'яснень, викладених в пунктах 22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року (з наступними змінами), у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40, п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147 (1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

За передбаченими п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП).

ТОВ «СК Нікмет - Термінал» є підприємством, що працює у цілодобовому режимі.

Внутрішній трудовий розпорядок для працівників ТОВ «СКНМТ» регулюється відповідними Правилами затвердженими на конференції трудового колективу 16 грудня 2008 року, зі змінами та доповненнями внесеними 20 серпня 2012 року (а.с. 40-49).

В розділі 3 вказаних Правил передбачені основні обов'язки працівників. Пунктом 3.1 Правил встановлено, що працівник зобов'язаний працювати чесно та добросовісно, виконувати посадові інструкції, дотримуватися технологічної та трудової дисципліни - основу порядку на виробництві, своєчасно і точно виконувати розпорядження адміністрації, використовувати весь робочий час для продуктивної праці, утримуватися від дій, які заважають іншим працівникам виконувати свої службові обов'язки.

Початок і закінчення роботи та обідня перерва для працівників ТОВ «СКНМТ», відповідно до п. 5.8 Правил, встановлюється для механізаторів (докерів-механізаторів) навантажувально-розвантажувальних робіт в дві зміни, денна з 8.00 години до 20.00 години, а нічна з 20.00 години до 8.00 години.

Таким чином працівник має знаходитись весь робочий час на робочому місці. Більше того, відповідно до п. 5.11 Правил, на безперервних роботах (до яких відноситься робота позивача) забороняється залишати роботу до приходу змінного працівника (а.с. 40-49).

Згідно з п. 1.5 Робочої інструкції механізатора (докера-механізатора) комплексної бригади на навантажувально-розвантажувальних роботах (далі - Інструкція) встановлено, що механізатор (докер-механізатор) комплексної бригади на навантажувально-розвантажувальних роботах служби експлуатації оперативно підпорядковується - диспетчеру , безпосередньо підпорядковується -виконавцю робіт (змінному стивідору або головному фахівцю вантажного складу).

Завданням та обов'язком працівника, відповідно до п 2.17 Інструкції є , в тому числі, після закінчення робочої зміни прибирати за собою робоче місце, прибирати допоміжні матеріали приладдя та інструменти. Повідомляти про виконану роботу безпосередньому керівнику (а.с.144-149).

Враховуючи наведені вимоги закону, районний суд повно та всебічно дослідив обставини справи, доказам, які надали сторони дав належну оцінку та дійшов вірного висновку, що 17 квітня 2015 року позивачем допущено невиконання службових обов'язків без поважних причин, а саме залишено робоче місце до закінчення зміни, що з урахуванням дисциплінарного стягнення від 10 лютого 2015 року, утворило систематичне невиконання без поважних причин обов'язків покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку та відповідними положеннями Інструкції.

При звільненні позивача ОСОБА_4 вимоги закону дотримано.

Поважність причин перебування за межами робочого місця до закінчення зміни на які посилався позивач, а саме травмування одного з робочих з яким працював позивач, через що працівники всієї ланки покинули робоче місце, не підтверджено в судовому засіданні. Так, допитані свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_6, які є безпосередніми керівниками зміни де працював позивач, показали суду, що травмування в день фіксування порушення на підприємстві не було і дозволу на завчасне залишення робочого місця позивачем не надавалось.

Попереднє погодження профспілкового органу на звільнення адміністрацією отримано, строки звільнення також дотримано.

Враховуючи обставини порушень трудової дисципліни, допущених позивачем, його поведінку, а також характер діяльності ТОВ «СКНМТ», який пов'язаний з використанням джерел підвищеної небезпеки, немає підстав вважати накладення такого дисциплінарного стягнення, як звільнення за систематичне невиконання працівником обов'язків, покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку до позивача неспівмірним з вчиненим порушенням.

За вказаних обставин, районний суд обґрунтовано відмовив в поновленні на роботі позивача.

Доводи апеляційної скарги не містять фактів на спростування наведених висновків суду, а полягають в непогодженні з цими висновками, а тому вони не заслуговують на увагу.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його зміни чи скасування, в зв'язку з чим дане рішення , на підставі ст. 308 ЦПК України, підлягає залишенню без змін. Керуючись ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315ЦПК України, колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 5 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: Т.З.Бондаренко

Т.В. Крамаренко

В.І. Темнікова