Номер провадження 2/754/3460/16
Справа №754/5497/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

20 вересня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Журавської О.В.

з участю секретаря Лісовської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Єременко Тетяна Миколаївна про визнання права власності на частку спадкового майна, суд -

в с т а н о в и в:

До суду звернулись позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з вищезазначеним позовом.

Свої вимоги мотивували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_9 їх мати ОСОБА_4 - померла. Після померлої позивачі прийняли спадщину у рівних долях. Але при оформлені спадкового майна в них були відсутні документи, які підтверджують право власності померлої на 1/5 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1. Приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Єременко Т.М. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вищезгадану квартиру, враховуючи той факт, що спадкоємцями за заповітом є позивачі, тому вони просять визнати за собою право власності на частину квартири в порядку спадкування за заповітом, а саме по 1/10 частині спірної квартири кожному.

В судове засідання від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача - Київської міської ради в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. В поданих до суду письмових поясненнях просив розглядати справу за його відсутності та задовольнити позов.

Третя особа - Приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Єременко Т.М. в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №46/2012, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються дітьми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

13 липня 2011 року ОСОБА_4 склала заповіт, який був посвідчений секретарем виконкому Синяківської сільської ради Вишгородського району Київської області ОСОБА_5, відповідно до якого все майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати ОСОБА_4 на день смерті, заповідається в рівних долях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а. с. 49).

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Згідно з свідоцтвом про смерть, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 (а. с. 5).

Після її смерті відкрилась спадщина, в установлений законом строк позивачі прийняли спадщину по заповіту, а саме: житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; грошові кошти в банківських установах на суму 7 778 грн. 06 коп., земельну ділянку розміром 0,2310 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; земельну ділянку розміром 2,8134 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за адресою: Київська обл., Вишгородський район, Синяківська сільська рада. 19.12.2012 року Позивачі отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищеперераховане майно (окрім квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1).

Згідно зі статтею 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщин або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як роз'яснено у п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позивачі прийняли майно, що залишилась після смерті їх матері відповідно до його заповіту, і це майно належить їм з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті матері.

Разом з тим, приватний нотаріус Єременко Т.М. своїм листом від 05.04.2016 р. № 01-16/№38 відмовив у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом - на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру.

Відсутність правовстановлюючого документу на нерухоме майно, відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та п. п. 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії.

Тому, суд визнає, що нотаріусом правильно відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі при оформленні спадкового майна не мали правовстановлюючого документу на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. А при зверненні до суду надали тільки копію довідки, що підтверджує приватизацію вищезгаданої квартири.

У відповідності до копії довідки № 366 від 08.10.2009 року, квартира за адресою: АДРЕСА_1, була приватизована розпорядженням № 2364 від 04.08.1995 р. на ім'я: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 9).

Згідно зі ст. 392 ЦПК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Разом з тим, ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р. визначено, що один з документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

З огляду на викладене, об'єктивно дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що доводи, викладені в позові, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в частині визнання за позивачами права власності.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 179, 209, 212, 214 ЦПК України, ст. ст. 1222, 1223, 1235, 1236, 1268, 1298 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності у порядку спадкування за заповітом на 1/10 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право власності у порядку спадкування за заповітом на 1/10 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів, з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Суддя: