Справа № 520/4970/16-ц
Провадження № 2/520/3139/16
Київський районний суд м. Одеси в складі:
Головуючого судді Куриленко О.М.
за участю секретаря Баранової Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики,
29.04.2016 року позивач звернувся до суду з позовом, вимоги якого в подальшому було збільшено, та просив суд стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на його користь грошові кошти за договором позики від 22.02.2013 року у розмірі 15 000 євро та 40 000 доларів США, проценти за користування його коштами у розмірі 7 923, 79 євро та 21 085,46 дол. США, 3 % річних в сумі 1 462,50 євро та 3 900 дол. США у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення; стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на його користь грошові кошти за договором позики від 04.10.2013 року у розмірі 68 000 дол. США, 3 % річних в сумі 5 780 дол. США у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення, а також пеню в розмірі 158 709 гривень; стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на його користь грошові кошти за договором позики від 11.11.2012 року у розмірі 51 000 дол. США, 3 % річних в сумі 4 207, 50 дол. США у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення, а також пеню в розмірі 119 032 гривень. Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на його користь судові витрати.
Свої вимоги мотивував тим, що між ним та ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено договори позики, відповідно до умов якого він передав відповідачам у борг грошові кошти.
Позивач стверджує, що він неодноразово звертався до відповідачів з вимогою виконати умови договорів, однак відповідачі від зустрічі ухиляються, борг до теперішнього часу не повернули. Вказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові.
Відповідачі у судове засідання не зявились, про час та місце його проведення сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від них до суду не надійшло.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, які сповіщені про розгляд справи належним чином, від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідачів.
Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Розглянувши поданий позов, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, надані оригінали боргових документів, суд доходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України.
Як встановлено у судовому засіданні, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено договір позики грошей, на підтвердження якої 22 лютого 2012 року була написана розписка, відповідно до якої вбачається, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 отримали грошові кошти у розмірі еквівалентному 15 000 Євро та 40 000 дол. США, які зобовязалися повернути в строк до 04 травня 2013 року.
Крім того, 04 жовтня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до умов п. 1.1 якого Позикодавець передає, а Позичальники приймають у власність безвідсоткову зворотну позику у вигляді грошових коштів в сумі 543 524, що відповідно до ст.. 524 ЦК України в грошовому еквіваленті зобовязання за офіційним курсом НБУ на момент підписання цього договору складало 68 000 доларів США, а Позичальники зобовязують повернути Позикодавцю таку ж суму грошей в порядку та терміни, передбачені цим договором.
Пунктом 1.3 цього договору встановлено, що позика надається Позичальникам терміном на 1 рік і підлягає поверненню Позичальниками в повному обсязі не пізніше 04 жовтня 2013 року.
В пункті 3.3. Договору сторони узгодили, що у випадку зміни офіційного (за даними НБУ) курсу гривні до долару США, Позикодавець має право вимагати повернення позики таким чином, щоб розмір повернутої позики (частини позики) відповідав доларовому еквівалентові, визначеному в п. 1.1 цього Договору, за курсом НБУ на дату повернення позики (частини позики).
У випадку не виконання або неналежного виконання зобовязань за цим договором, винна Сторона несе відповідальність відповідно до діючого законодавства України. У разі порушення Позичальниками строку повернення позики (її частини), вони зобовязуються сплатити суму позики в повному обсязі, а також зобовязані сплатити на вимогу Позикодавця пеню у розмірі 0,08% від простроченої суми за кожний день прострочення (п.4.1 Договору).
Факт передання грошових коштів за вищевказаним договором підтверджується Актом приймання-передачі грошових коштів за договором позики від 04 жовтня 2012 року, де в пункті 2 зазначено, що грошова сума була передана особисто ОСОБА_1 та отримана особисто ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 в місті Одесі.
Також, 08 листопада 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до умов п. 1.1 якого Позикодавець передає, а Позичальники приймають у власність безвідсоткову зворотну позику у вигляді грошових коштів в сумі 407 643 гривень, що відповідно до ст. 524 ЦК України в грошовому еквіваленті зобовязання за офіційним курсом НБУ на момент підписання цього договору складало 51 000 доларів США, а Позичальники зобовязують повернути Позикодавцю таку ж суму грошей в порядку та терміни, передбачені цим договором.
Пунктом 1.3 цього договору встановлено, що позика надається Позичальникам терміном на 6 місяців і підлягає поверненню Позичальниками в повному обсязі не пізніше 08 квітня 2013 року.
В пункті 3.3. Договору сторони узгодили, що у випадку зміни офіційного (за даними НБУ) курсу гривні до долару США, Позикодавець має право вимагати повернення позики таким чином, щоб розмір повернутої позики (частини позики) відповідав доларовому еквівалентові, визначеному в п. 1.1 цього Договору, за курсом НБУ на дату повернення позики (частини позики).
У випадку не виконання або неналежного виконання зобовязань за цим договором, винна Сторона несе відповідальність відповідно до діючого законодавства України. У разі порушення Позичальниками строку повернення позики (її частини), вони зобовязуються сплатити суму позики в повному обсязі, а також зобовязані сплатити на вимогу Позикодавця пеню у розмірі 0,08% від простроченої суми за кожний день прострочення (п.4.1 Договору).
Факт передання грошових коштів за вищевказаним договором підтверджується Актом приймання-передачі грошових коштів за договором позики від 08 листопада 2012 року, де в пункті 2 зазначено, що грошова сума була передана особисто ОСОБА_1 та отримана особисто ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 в місті Одесі
Як пояснила представник позивача в судовому засіданні, строк дії зазначених договорів позики вже закінчився, однак, відповідачі до теперішнього часу грошові кошти у повному обсязі не повернули, від контактів ухиляються, місце їх перебування встановити не можливо.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобовязань відповідача позивачем була надана боргова розписка.
Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за договорами виконав у повному обсязі, а саме передав відповідачам гроші, а відповідачі зобовязались повернути гроші в строк передбачений договорами, однак свої зобов`язання не виконали, гроші не повернули.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобовязань відповідача позивачем була надана боргова розписка, оригінал якої був оглянутий у судовому засіданні.
Суд приймає розписку та договори позики в якості належних та допустимих доказів виникнення боргового зобовязання, так як відповідачі даний факт жодним чином не спростували.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок .
Крім того, при вирішенні спору по суті суд враховує те, що відповідачі будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи у судове засідання не зявились, з клопотаннями про призначення судової почеркознавчої експертизи чи будь-якими іншими клопотаннями до суду не звертались.
За ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Згідно ст. ст. 58-59 ЦПК України докази по справі повинні бути належними та допустимими, та не ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.
Факт неповернення боргу підтверджується тим, що оригінали боргових документів (розписка та договори позики) перебувають у позивача, так як, відповідно до ч.3 ст. 545 ЦК України, тільки наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання їм свого обовязку.
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Як вбачається зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Згідно до вимог ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
В договорах позики від 04.10.2012 року та 08.11.2012 року сторони домовились, що Позичальники зобовязуються сплатити суму позики в повному обсязі, а також зобовязані сплатити на вимогу Позикодавця пеню у розмірі 0,08% від простроченої суми за кожний день прострочення.
Отже відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобовязані сплатити позивачу пеню передбачену п. 4.1 Договорів, яка розраховуються наступним чином:
Так за договором позики від 04.10.2012 року розмір пені становить: 543 524 гривень / 100% х 0,08% х 365 днів = 158 709 гривень.
А розмір пені за договором позики від 08.11.2012 року становить: 407 643 гривень/ 100% х 0,08% х 365 днів = 119 032 гривень.
Крім того, у відповідності до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У звязку з тим, що договір позики від 22.02.2013 року не є безвідсотковим, відповідачі повинні сплатити позивачу також проценти за користування коштами у розмірі 7 923, 79 Євро та 21 085, 46 дол. США.
Також відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Як вбачається зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У відповідності до вказаних норм 3 % річних та індекс інфляції за прострочення виконання грошового зобовязання за наступними формулами:
1.(сума боргу) х 3% річних : 365днів х (кількість днів прострочки зобовязання) = 3 %
2.(сума боргу) х (індекс інфляції за період прострочки) - сума боргу = сума індексу інфляції за прострочені зобовязання.
У відповідності зі встановленим індексом інфляції в Україні за період з серпня 2013 року по червень 2016 року відповідачі зобовязані сплати позивачу індекс інфляції у розмірі 107 780, 49 гривень, а також 3 % річних в сумі 10 800 гривень.
Також відповідачі повинні сплатити позивачу: 3 % річних за договором позики від 22.02.2013 року в сумі 1 462, 50 Євро та 3 900 дол. США; за договором позики від 04.10.2012 року за період з жовтня 2013 року по липень 2016 року 3 % річних в сумі 5 780 дол. США, за договором позики від 08.11.2012 року за період з листопада 2013 року по липень 2016 року 3% річних в сумі 4 207, 50 дол. США.
Відповідно до ч.1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
При ухваленні рішення суд керується положеннями ч.1 ст. 11 ЦПК України згідно якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі
Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу , якщо інший порядок не встановлений договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.
Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, у зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Також у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
Суд, вивчивши матеріали справи, доходить до висновку, що в справі мається достатньо доказів для ухвалення рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення в солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 грошових коштів:
за договорами позики від 22.03.2013 року у розмірі 15 000 Євро, та 40 000 доларів США, проценти за користування коштами у розмірі 7 923, 79 євро та 21 085,46 дол. США, 3 % річних в сумі 1 462,50 євро та 3 900 дол. США що за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення (100 Євро = 2886,0901 гривень, 100 дол. США = 2580,5527 гривень) у гривневому еквіваленті разом становить - 2 380 413, 20 гривень;
за договором позики від 04.10.2013 року у розмірі 68 000 дол. США та 3 % річних в сумі 5 780 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення ( 100 дол. США = 2580,5527 гривень) у гривневому еквіваленті становить 1 903 524 гривень, а також пеню в розмірі 158 709 гривень, що разом 2 062 233 гривень;
за договором позики від 11.11.2012 року у розмірі 51 000 дол. США та 3 % річних в сумі 4 207, 50 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення ( 100 дол. США = 2580,5527 гривень) у гривневому еквіваленті становить 1 424 353, 50 гривень, а також пеню в розмірі 119 032 гривень, що разом 1 543 385, 50 гривень.
При ухваленні рішення суд керується положеннями ч.1 ст. 11 ЦПК України згідно якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Що стосується вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів судових витрат, суд зазначає наступне.
Зі змісту ст.ст. 79, 88, 81 ЦПК України - не передбачено стягнення судових витрат у солідарному порядку.
Солідарний обов'язок - це матеріально-правова категорія (ст. 541 ЦК України), а не процесуальна.
Позивач на це увагу не звернув та помилково просить покласти на відповідачів такий обов'язок.
За правилами ст. 88 ЦПК України розподіл судових витрат здійснюється у дольовому порядку.
Тому вимоги позивача щодо солідарного стягнення з відповідачів судових витрат задоволенню не підлягають.
У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачів на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 6890 гривень.
З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 7, 8, 10, 11, 15, 130, 209, 212-215, 223, ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 16, 533, 536, 611, 625, 1046, 1049, 1212,1214 ЦК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики від 22.03.2013 року у розмірі 15 000 Євро та 40 000 доларів США, проценти за користування грошовими коштами у розмірі 7 923, 79 євро та 21 085,46 дол. США, 3 % річних в сумі 1 462,50 євро та 3 900 дол. США що за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення (100 Євро = 2886,0901 гривень, 100 дол. США = 2580,5527 гривень) у гривневому еквіваленті разом становить - 2 380 413 (два мільйона триста вісімдесят тисяч чотириста тринадцять) гривень 20 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики від 04.10.2013 року у розмірі 68 000 дол. США та 3 % річних в сумі 5 780 дол. США , що за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення ( 100 дол. США = 2580,5527 гривень) у гривневому еквіваленті становить 1 903 524 гривень, а також пеню в розмірі 158 709 гривень, а разом 2 062 233 (два мільйона шістдесят дві тисячі двісті тридцять три) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики від 11.11.2012 року у розмірі 51 000 дол. США та 3 % річних в сумі 4 207, 50 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення ( 100 дол. США = 2580,5527 гривень) у гривневому еквіваленті становить 1 424 353, 50 гривень, а також пеню в розмірі 119 032 гривень, а разом 1 543 385 (один мільйон пятсот сорок три тисячі триста вісімдесят пять) гривень 50 копійок.
Стягнути ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 890,00 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Куриленко О. М.