Ухвала

іменем україни

10 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Кафідової О.В., Колодійчука В.М.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Екопрод», третя особа - ОСОБА_4, про витребування речі у боржника та стягнення суми винагороди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 24 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до умов договорів товарного кредиту від 22 грудня 2011 року, 23 січня, 06 березня та 07 березня 2012 року, що були укладені між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Святогорівське» (далі - СТОВ «Святогорівське») та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4), останній передав насіння соняшнику загальною кількістю 534 685 кг, на суму 349 161 грн 64 коп.

Згідно з умовами вказаних договорів кредитор отримує від позичальника винагороду у розмірі 10 % від вартості товарного кредиту щомісяця, а також позичальник зобов'язаний повернути товарний кредит в натуральній формі після спливу строку дії договорів.

05 березня 2014 року між ФОП ОСОБА_4 та

ОСОБА_3 було укладено договір про відступлення права вимоги за вищевказаними договорами товарного кредиту.

Посилаючись на те, що після закінчення строку дії вказаних договорів товарного кредиту СТОВ «Святогорівське» своїх зобов'язань щодо повернення товарного кредиту в натурі та сплати винагороди не виконало, позивач на підставі ст. ст. 509, 610, 611, 620 ЦК України просив витребувати в останнього річ, визначену індивідуальними ознаками, у вигляді насіння соняшнику загальною вагою 534 685 кг та стягнути з відповідача на свою користь винагороду за надання товарних кредитів у розмірі 434 648 грн 41 коп.

Крім того, зазначав, що невиконання відповідачем умов вищевказаних договорів, а саме: ухиляння від сплати винагороди та повернення товару, позбавило його можливості розрахунку перед своїми кредиторами, що завдало йому моральної шкоди, яку він оцінив у 10 000 грн та просив стягнути на свою користь.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26 травня 2014 року замінено первісного відповідача на належного відповідача - Приватне акціонерне товариство «Екопрод» (далі - ПрАТ «Екопрод»).

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 07 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Витребувано у ПрАТ «Екопрод» та зобов'язано передати на користь ОСОБА_3 речі, визначені індивідуальними ознаками, а саме: насіння соняшнику сміттєві домішки 2,4, вологість 6,6, вагою 41950 кг; насіння соняшнику, сміттєві домішки 3,0 вологість 8,0, вагою 370155 кг; насіння соняшнику, сміттєві домішки 3,0, вологість 7,9, вагою 122580 кг.

Стягнуто з ПрАТ «Екопрод» на користь ОСОБА_3 259 067 грн 78 коп. у рахунок сплати винагороди за надання товарних кредитів.

У решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 24 вересня 2015 року апеляційну скаргу ПрАТ «Екопрод» задоволено. Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 07 квітня 2015 року скасовано. У задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено, що у період 2011-2012 років між СТОВ «Святогорівське» та ФОП ОСОБА_4 були укладені договори товарного кредиту, за умовами яких останній передав СТОВ «Святогорівське» насіння соняшнику, а саме:

за договором товарного кредиту від 22 грудня 2011 року передано 41950 кг насіння соняшнику, сміттєвої домішки 2,4, вологості 6,6;

за договором товарного кредиту від 23 січня 2012 року передано 49281кг насіння соняшнику, сміттєвої домішки 3,0, вологості 8,0;

за договором товарного кредиту від 06 березня 2012 року передано 122580 кг насіння соняшнику, сміттєвої домішки 3,0 вологості 7,9;

за договором товарного кредиту від 07 березня 2012 року передано 320874 кг насіння соняшнику, сміттєвої домішки 3,0 вологості 8,0.

Актом звіряння розрахунків з дебіторами та кредиторами від 27 грудня 2012 року, складеним та завіреним ФОП ОСОБА_4 та представником СТОВ «Святогорівське» - Деревянком П.І. підтверджені розміри насіння соняшнику, отримані товариством за договорами товарного кредиту (а. с. 110).

Згідно із п. 1.1 укладених договорів загальна вартість переданого майна за договорами товарного кредиту від 22 грудня 2011 року, 23 січня, 06 березня 2012 року та від 07 березня 2012 року складає 349 161 грн 64 коп.

Пунктом 1.3 вказаних договорів, передбачено внесення за користування товарним кредитом суми винагороди в розмірі 10 % від суми товарного кредиту щомісячно.

Відповідно до п. 1.5 укладених договорів при настанні строку повернення товарного кредиту і сплати винагороди позичальник зобов'язаний перерахувати цю винагороду за користування товарним кредитом, а також повернути товарний кредит в натуральній формі згідно з якісними показниками вологості та засміченості.

У пункті 3.2 вказаних договорів визначений термін користування кредитом - до 01 листопада 2012 року.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 30 жовтня 2012 року відкрито провадження у справі про банкрутство СТОВ «Святогорівське», введений мораторій на задоволення вимог кредиторів, введена процедура розпорядження майном боржника строком на 6 місяців - до 30 квітня 2013 року.

21 листопада 2012 року в газеті «Голос України» опубліковане оголошення про порушення справи про банкрутство, в якому встановлений строк для подачі заяв кредиторів.

ФОП ОСОБА_4 у встановлений строк подав відповідну заяву про включення його до реєстру конкурсних кредиторів на суму 2 272 411 грн 30 коп., проте заявою від 13 лютого 2013 року просив залишити вказану заяву без розгляду у зв'язку з відсутністю матеріальних претензій .

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26 березня 2013 року заява ФОП ОСОБА_4 про включення до реєстру конкурсних кредиторів залишена без розгляду.

29 квітня 2013 року Господарським судом Донецької області у справі про банкрутство СТОВ «Святогорівське» постановлено ухвалу про затвердження мирової угоди і припинення провадження у справі.

На підставі договору про відступлення права вимоги від 05 березня 2014 року ФОП ОСОБА_4 передав право вимоги за договорами товарного кредиту від 22 грудня 2011 року, 23 січня, 06 березня та від 07 березня 2012 року новому кредитору - ОСОБА_3

З протоколу загальних зборів учасників СТОВ «Святогорівське» від 28 березня 2004 року вбачається, що останнє припинено шляхом приєднання до ПрАТ «Екопрод».

У порушення умов вказаних договорів, ані після закінчення строку користування кредитом та повернення кредиту кредитору, ані на час звернення до суду із позовом, насіння соняшнику повернуто не було, суму винагороди не сплачено.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що невиконання СТОВ «Святогорівське» умов вищевказаних договорів є підставою для задоволення вимог позивача щодо повернення кредиту та стягнення винагороди, передбаченої умовами цих договорів, у примусовому порядку. При цьому, відмовляючи у задоволені вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд виходив з їх безпідставності та недоведеності.

Скасовуючи рішення міськрайонного суду про часткове задоволення позову та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні вказаних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що на час укладання договору про відступлення права вимоги за вищевказаними кредитними договорами, ФОП ОСОБА_4 вже скористався своїм правом вимоги за вказаними договорами товарного кредиту до СТОВ «Святогорівське», звернувшись із заявою про залишення вимог щодо включення до реєстру конкурсних кредиторів без розгляду з посиланням на відсутність майнових претензій до боржника.

Колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 30 жовтня 2012 року відкрито провадження у справі про банкрутство СТОВ «Святогорівське», введений мораторій на задоволення вимог кредиторів, введена процедура розпорядження майном боржника строком на 6 місяців до 30 квітня 2013 року.

21 листопада 2012 року в газеті «Голос України» опубліковане оголошення про порушення справи про банкрутство, в якому встановлений строк для подачі заяв кредиторів.

ФОП ОСОБА_4 у встановлений строк подав відповідну заяву про включення його до реєстру конкурсних кредиторів на суму 2 272 411 грн 30 коп., проте заявою від 13 лютого 2013 року просив залишити вказану заяву без розгляду у зв'язку з відсутністю матеріальних претензій.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26 березня 2013 року за результатами попереднього засідання у вказаній справі затверджено реєстр кредиторів та залишено без розгляду заяву ФОП ОСОБА_4 про включення його до реєстру конкурсних кредиторів на підставі поданої ним заяви.

Тобто ФОП ОСОБА_4 скористався своїм правом вимоги за вказаними договорами товарного кредиту до боржника СТОВ «Святогорівське», а тому в силу Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не має права на заявлення вказаних вимог повторно.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду апеляційної інстанції про те, що на час укладення договору про відступлення права вимоги ФОП ОСОБА_4 вже втратив (реалізував) належне йому право вимоги до боржника за вищевказаними договорами.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303 ЦПК України правильно визначився з характером спірних правовідносин та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з вищенаведених підстав.

Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Запорізької області від 24 вересня 2015 року, оскільки рішення законне та обґрунтоване, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 24 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: О.В. Кафідова

В.М.Колодійчук

О.В.Умнова

І.М.Фаловська