АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

13 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Лапчевської О.Ф.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2,

на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року про забезпечення позову

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, третя особа: Департамент державної архітектурно будівельної інспекції у м. Києві, Прокуратура м. Києва, про захист права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2016 року позивачі звернулися до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача зупинити виконання будівельних робіт в квартирі АДРЕСА_1 та зобов'язання ОСОБА_1 привести квартиру № 4 в початковий стан відповідно до типового проекту.

В обґрунтування позовних вимог вказували на те, що позивачі є також мешканцями і власниками сусідніх квартир у будинку АДРЕСА_1. Вказаний будинок є об'єктом культурної спадщини за видом «Архітектура». Відповідачем в процесі реконструкції чиняться дії, що приводять до руйнації будинку та квартир відповідачів, оскільки ОСОБА_1 тривалий час проводить незаконне будівництво з порушенням державних будівельних норм.

В жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив, з метою недопущення руйнації будинку в цілому або окремих його частин, заборонити здійснювати будь-які будівельні роботи в квартирі № 3, в тому числі і з улаштування окремих вхідних груп в будинку АДРЕСА_1 за винятком тих, що необхідні для підтримки визначеного технічним паспортом режиму експлуатації на час розгляду справи та заборони здійснювати будь-які будівельні роботи в квартирі № 4 в тому числі і з улаштування окремих вхідних груп в будинку АДРЕСА_1 за винятком тих, що необхідні для підтримки визначеного технічним паспортом режиму експлуатації на час розгляду справи.

В обґрунтування заяви, вказував, що будівельні роботи у належних відповідачу квартирах здійснюються з численними порушеннями та з несанкціонованим втручанням у конструктивні елементи (фундамент, опори, підпілля тощо) будинку. Зазначені дії відповідача створюють загрозу обрушення будинку в цілому чи його окремих частин.

Будівельні роботи тривають не тільки у квартирі, але й на фасаді будинку. Окрім того розпочався демонтаж стін між квартирами № 3 та № 4, що автоматично вказує на втручання в несучі конструкції. На стінах будинку, а також в місцях загального користування (під'їзди) наявні вертикальні та горизонтальні тріщини з розкриттям близько 2 мм, позивачі мають реальні підстави побоюватися за цілісність будинку, а отже і за власне життя у випадку обрушення.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року заяву ОСОБА_3 задоволено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, відповідач через свого представника звернулася до суду з апеляційною скаргою в якій посилалась на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Вказувала, що жодні будівельні роботи за адресами вказаними в ухвалі про забезпечення позову на момент постановленні ухвали не проводились, що підтверджується сертифікатом Державної архітектурно-будівельної інспекції про закінчення будівництва об'єкту.

Зазначала, що постановляючи ухвалу, суд першої інстанції не взяв до уваги інтереси інших осіб, зокрема відповідача, права яких можуть бути порушені із застосуванням заходів забезпечення позову.

Посилаючись на порушення судом норм процесуального прав, просила скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_6 в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечували, просили відхилити.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явилися в судове засідання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення позову.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для забезпечення позову.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким в висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачами заявлено позовні вимоги про зобов'язання відповідача зупинити виконання будівельних робіт в квартирі № 4, що знаходитись за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язання привести квартиру № 4 у початковий стан відповідно до типового проекту будинку.

Тобто предметом спору є квартира АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_6 пояснили, що не зверталися до суду з заявою про зміну предмету позову.

Разом з цим, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року заборонено здійснювати будь-які будівельні роботи у тому числі з улаштуванням окремих вхідних груп в будинку № 19/1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 так і в квартирі № 3, яка не є предметом спору.

Як зазначено в узагальнені судової практики розгляду судами заяв про забезпечення позовів, при вирішенні спорів у цивільному судочинстві ухвалюючи рішення про вжиття заходів забезпечення позову, суд повинен зазначити в ухвалі достатні підстави, що дозволяють вважати, що відповідач або інші особи є порушником права позивача, при цьому слід керуватися суттю позовних вимог. Ухвала не повинна містити висновки по суті спору, що виник, і наперед визначати рішення у справі.

Разом з тим, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позов, суд першої інстанції, постановленою ухвалою, фактично вирішив спір по суті, в частині зобов'язання припинення здійснення будівельних робіт.

Крім цього, при вирішення питання про забезпечення позову у визначений позивачем спосіб, суд першої інстанції не дослідив зв'язок між обраним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, чим порушив порядок встановлений для вирішення цього питання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, - задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року скасувати, передати питання на новий розгляд до першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 752/9937/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/15828/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Ладиченко С.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.