Справа328/46/16-ц
У Х В А Л А

12 січня 2016 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Ушатий І.Г., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: Токмацька районна державна нотаріальна контора Запорізької області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,

В С Т А Н О В И В:

05.01.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності діду заявника ОСОБА_2 ОСОБА_3 акту на право приватної власності на землю серії І-ЗП №042399 від 07.11.2000 р., та факту належності бабі заявника ОСОБА_2 Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗП №042397 від 07.11.2000 р.

Вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст. 119 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст. 258 ЦПК України.

Важливе значення має вимога про обов'язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування.

Вивчивши заяву та додані матеріали, приходжу до висновку про необхідність залишити заяву без руху, оскільки подана з порушенням ст.ст. 119-120, 258 ЦПК України.

У ч. 1 ст. 256 ЦПК України, йдеться про умови, за яких можливе встановлення юридичних фактів. До таких умов віднесено:

- встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права;

- коли законом не визначено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати документ, що посвідчує юридичний факт;

- встановлення факту не посвідчується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п.5, .6 ч.2 ст.119 ЦПК України, позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

На порушення вказаних вимог закону ОСОБА_1 в заяві не конкретизував вимоги та не зазначив докази, які підтверджують, відповідно до закону вимоги заяви.

Відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до п.10) ч.1 ст.80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимоги немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Так позивач просить суд в позовній заяві:

1. встановити факт належності діду заявника ОСОБА_2 ОСОБА_3 акту на право приватної власності на землю серії І-ЗП №042399 від 07.11.2000 р.;

2. встановити факт належності бабі заявника ОСОБА_2 Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗП №042397 від 07.11.2000 р.

За кожну з вимог заяви повинно бути сплачено судовий збір.

Як вбачається з доданої до позовної заяви квитанцію №П541/3813098/1 від 28.12.2015 р., заявником сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн., тобто не в повному розмірі передбаченому чинним законодавством.

Таким чином заявнику необхідно доплатити судовий збір та надати суду оригінал платіжного документу та його копію для надіслання заінтересованій особі.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року зі змінами в п.3 указано, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Про це указано і в Листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», а саме там прописано, що коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення.

У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, неприсвоєння чи залишення одного з них.

Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: - особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; - спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; - утриманці померлого для одержання пенсії; - прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; - інші особи, які заінтересовані у встановленні факту.

Заінтересованими особами залежно від мети встановлення факту можуть бути: військкомати, органи внутрішніх справ, управління соціального захисту населення, управління Пенсійного фонду України, територіальна громада, фінансові органи, органи виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, навчальні заклади, ощадкаси, органи страхування тощо.

Так, можливість встановлення факту належності правовстановлюючого документа заявникові передбачено чинним законодавством, проте встановлення факту належності правовстановлюючого документа померлій особі, законодавством, з урахуванням змісту зазначеного листа, не передбачена.

Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав, проте в заяві не зазначені докази звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії через інше написання прізвища померлого чоловіка.

З огляду на положення ч. 1 ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення подається до суду за місцем її проживання.

Якщо у заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує цей факт, якими доказами він підтверджується, або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно до ст. 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави для залишення заяви без руху і надає заявникові строк для усунення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119-120 ЦПК України або не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Токмацька районна державна нотаріальна контора Запорізької області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа залишити без руху і надати термін для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання заявником ухвали.

Розяснити, що в разі невиконання вимог ухвали заява буде вважатися неподаною і підлягає поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: /підпис/ З оригіналом згідно:

Суддя Токмацького

районного суду: ОСОБА_4