Справа № 308/3242/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

10 лютого 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Джуги С.Д.,

суддів - Панька В.Ф., Павліченка С.В.

при секретарі: Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Кваттро» на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС", Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Кваттро» про стягнення невиплаченої різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з вищезазначеним позовом обґрунтовуючи його тим, що 25.09.2013р. сталося ДТП за участю автомобіля яким керувала вона, позивачка по справі, та автомобіля під керуванням ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована ТзОВ «А-Кваттро» у ПрАТ "Страхова група "ТАС". Відповідно до постанови Ужгородського міськрайонного суду 06 листопада 2013 року ОСОБА_3, визнано винним у вчинені ДТП. ПрАТ "СГ ТАС" на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів було виплачено страхове відшкодування у розмірі 13 588 грн. Разом з тим стверджуючи, що відновлювальний ремонт обійшовся їй у 20 066 грн. (19 098 гривень та 968 гривень за доставку запчастин) просила стягнути з відповідачів на її користь 6 478 грн. в якості невиплаченої різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 травня 2015 року позов задоволено частково, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «А-Кваттро» на користь ОСОБА_2 6 478 гривень в якості невиплаченої різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням, ТзОВ «А-Кваттро» оскаржило його в апеляційному порядку.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 19.08.2015 року скасовано рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28.05.2015 року, та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Ухвалою ВССУ від 02.12.2015 року скасовано рішення апеляційного суду Закарпатської області від 19.08.2015 року, а справу передано на новий апеляційний розгляд.

Таким чином, предметом даного апеляційного провадження є апеляційна скарга ТзОВ «А-Кваттро» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28.05.2015 року. В апеляційній скарзі ТзОВ «А-Кваттро» просить рішення суду скасувати та відмовити в позові в повному обсязі, зокрема, щодо стягнення відповідних коштів з ТзОВ «А-Кваттро». В скарзі зазначає, що судом не вірно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, в силу чого суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою повинно оплачувати Товариство, як страхувальник автомобіля, оскільки, володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика, франшизу і втрату вартості автомобіля у разі її наявності. Позаяк сума відшкодування заявлена позивачем не перевищує ліміту відповідальності страховика, вважає, що юридичний підстав для стягнення вказаної суми з Товариства у суду не було.

У відповідності до ч.1 ст. 303 ЦПК України межі розгляду даної справи апеляційним судом є рішення суду першої інстанції в частині щодо задоволення позову відносно ТОВ «А-Кваттро», в іншій частині рішення суду не оскаржено та не є предметом апеляційного перегляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах його оскарження та вимог, зазначених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 25.09.2013 р. в м. Ужгороді по вул. Гагаріна, під час дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Hyndai Getz», власником якого була на той час ОСОБА_2- позивач по справі.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 6 листопада 2013 року винним у даній ДТП визнано водія автомобіля Volkswagen LT ОСОБА_3, який безпосередньо керував автомобілем під скоєння ДТП.

Згідно полісу № АС/3261220 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за договором страхування укладеного між страховиком «Страхова компанія» «ТАС» та страхувальником ТзОВ «А-Кваттро», страховик зобов'язався у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу (Volkswagen LT» державний номерний знак НОМЕР_1) і внаслідок якого настає цивільно-правова відповідальність особи, відшкодувати суму за заподіяння шкоди майну в розмірі 50 000 (п'ятдесят) тисяч грн. (а.с.6).

Відповідно до звіту фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 №101 від 30 жовтня 2013 року вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту зносу, заподіяного позивачу внаслідок ДТП, становить 13 588,55 грн. без ПДВ (а.с.27-57).

Страховик «Страхова компанія» «ТАС» платіжним дорученням № 6638 від 10 лютого 2014 року відшкодував позивачці ОСОБА_2 вказану шкоду.

Судом також встановлено і сторонами не заперечується, що згідно з наданими відповідачкою доказами відновлювальний ремонт її автомобіля становив 20 066 грн.

За таких обставин суд першої інстанції правомірно стягнув з особи відповідальної за шкоди різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. Такий висновок суду ґрунтується на приписах ст. 1194 ЦК України.

При цьому, колегія суддів відхиляє всі доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для стягнення з апелянта цієї суми у зв'язку з неперевищенням страхового ліміту, з наступних підстав.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з товариства, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов'язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Аналогічного висновку дійшов ВСУ у своїй Постанові №6-691цс15 від 02.12.2015 року, і такий висновок є обов'язковим для всіх удів України.

Вказане є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції, згідно приписів ст. 308 ЦПК України.

За вищенаведених обставин керуючись статями 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду Закарпатської області,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Кваттро» відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, після чого протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції

Суддя-доповідач

Судді