Справа №2/359/2251/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Саган В.М.,

при секретарі Степаненко А.О.

розглянувши у відкритому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Бориспільської міської ради Київської області, про визнання права власності на житловий будинок (домоволодіння) в порядку спадкування,-

встановив:

25.08.2016 року позивачі звернулись до суду з вказаним позовом, яким просили визнати за ними право власності в порядку спадкування по ? частині на домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1, що належав їхньому батьку ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В обґрунтування вказаних вимог зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер їх батько ОСОБА_4 Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,1000 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, а також домоволодіння, що розташованів АДРЕСА_1.За життя померлим був складений заповіт відповідно до якого, зазначене нерухоме майно він заповів їм в рівних долях. В установлений законом строк позивачі звернувся до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, нотаріусом була відкрита за зареєстрована спадкова справа. В липні 2016 року нотаріусом було видано свідоцтво про право нас спадщину лише на спадкову земельну ділянку, у видачі свідоцтва на житловий будинок було відмовлено, оскільки реєстрація права власності на нього проведена не була. Однак батько за життя володів вказаним будинком на праві власності на підставі свідоцтва по право на спадщину після смерті свого батька ОСОБА_5 Таким чином, вони з об'єктивних причин не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок, що змусило їх звернутись до суду за захистом своїх прав.

В судове засідання позивачі не з'явилися, проте від них надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити, а справу розглянути у їхню відсутність.

Від представника відповідача Бориспільської міської ради Гавриленко Ю.М. надійшла заява про розгляд даної справи без її участі, при вирішенні спору покладається на думку суду.

Суд, дослідив, проаналізував та оцінив всі зібрані по справі докази у їх сукупності виходячи з їх допустимості, та прийшов до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вставлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько позивачів-ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 08.02.2013 року(а.с.13).

З оглянутої копії спадкової справи №177/2013, що була заведена після смерті ОСОБА_4 (а.с.39-93) слідує, що після померлого залишилось спадкове майно у вигляді: земельної ділянки площею 0,1000 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, а також домоволодіння, що розташованів АДРЕСА_1.

За життя, а саме 19.07.2010 року ОСОБА_4склав заповіт, який посвідчено державним нотаріусом Бориспільської міської нотаріальної контори ОСОБА_8 (а.с.57) відповідно до якого, належні йому: земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд та розташоване на ній домоволодіння, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, він заповідає позивачам по справі в рівних долях по ? частці.

Відповідно до ст. 1217 Цивільного Кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Судом встановлено, що позивачі звертались з заявами про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 (а.с.42 зворот, а.с.50).

20.07.2016 року державним нотаріусом Бориспільської міської нотаріальної контори Бровченко С.О. на ім'я позивачів були видані свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд розташовану за адресою: АДРЕСА_1 по ? частині (а.с.88,90). Разом з цим, своєю Постановою від 20.07.2016 року, нотаріус відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння, оскільки останніми не було надано реєстрацію правовстановлюючого документа на ім'я померлого.

З даних свідоцтва про право на спадщину від 13.02.1970 року виданого державним нотаріусом Бориспільської міської нотаріальної контори ОСОБА_10 на ім'я ОСОБА_4 слідує, що останній після смерті свого батька ОСОБА_5 успадкував належний йому будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8). Згідно відмітки наявної на даному свідоцтві, 14.02.1970 року Переяслав-Хмельницьким бюро технічної інвентаризації було проведено реєстрацію права власності ОСОБА_4 на вищевказане домоволодіння.

Довідкою від 08.10.2015 року директор КП «Бориспільське БТІ» повідомив позивача ОСОБА_1, що станом на 31.12.2012 року житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 по реєстровим книгам БТІ на праві власності не зареєстрований (а.с.9).

В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Даний підхід закріплено також в п. 37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де вказано, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом.

Згідно листа Міністерства юстиції України «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» від 21 лютого 2005 року №19-32/319, «у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку».

Крім того, відповідачем у справі є відповідна територіальна громада, яка в силу ст.335 ЦК України наділена повноваженням ініціювати питання про передачу безхазяйного майна у комунальну власність. Заперечень проти визнання за позивачем права власності на домоволодіння міська рада не надала. Дана обставина свідчить про те, що задоволення пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свобод чи інтересів інших осіб.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено способи захисту цивільного права, одним з яких є - визнання права.

Враховуючи викладені обставини, та той факт що позивачі, як спадкоємці померлого, з об'єктивних причин не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину, їх право підлягає судовому захисту, шляхом визнання за ними права власності на нерухоме майно, що належало спадкодавцю на законних підставах, тому позов необхідно задовольнити.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,10,11,60,208,209,212-215,218 ЦПК України, суд,-

вирішив :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_2(ідентифікаційний номер НОМЕР_2) право власності по ? частині за кожною на житловий будинок( загальна площа 97,9 кв.м., житлова- 64,5 кв.м.) з господарськими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Саган В.М.