Єдиний унікальний номер 725/2868/16-ц
Номер провадження 2/725/575/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2016

Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:головуючого судді Іщенко І. В. при секретарі Берекеля О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Чернівецької міської ради, третьої особи першої державної нотаріальної контори про встановлення акту проживання із спадкодавцем визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно. Посилалися в позові на те, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, про що ІНФОРМАЦІЯ_1 в книзі реєстрації актів про смерть було зроблено запис № 62 у відділі реєстрації актів громадянського стану Чернівецького міського управління юстиції, та видано свідоцтво про смерть НОМЕР_1 р. ОСОБА_1 був в родинних стосунках спадкодавця, а саме - її племінником. Цивільним законодавством України передбачено спадкування, а саме відповідно до ст. 1216 ЦК України, права та обов'язки фізичної особи, яка померла (спадкодавець), переходять до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення за заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені законодавством України. Померлою ОСОБА_3 заповіт складено не було. Таким чином, право на спадкування мають спадкоємці за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи те, що із спадкоємців, залишився ОСОБА_1, то йому належить право на спадкування за законом, як єдиному спадкоємцю. На підставі п. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В свою чергу, ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Крім того, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (п. 5 ст. 1268 ЦК України). ОСОБА_1 не заявляв відмови від спадщини, крім того, постійно проживав із померлою ОСОБА_3, що підтверджується довідкою КЖРЕП № 11 і на даний час проживає за адресою: АДРЕСА_1. Таким чином, враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 1268 ЦК України, вважає, що, ОСОБА_1 прийняв спадщину. Відповідно до ч.1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Пунктом 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року передбачено, що доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово - експлуатаційної організації, правління житлово - будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду в п. 23 постанови від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Таким чином саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця. Спадщина померлої ОСОБА_3 складається із нерухомого майна, а саме 1/3 частини будинку АДРЕСА_1, який належав їй на праві спільної сумісної власності, що підтверджується копією свідоцтвом про право на спадщину за законом виданий Департаментом житлово- комунального господарства Чернівецької міської ради № НОМЕР_3 від 18 вересня 2006 р.; а також частка земельної ділянки у спільній власності згідно Державного акта на праві власності на земельну ділянку НОМЕР_2 зареєстровано в управлінні Держкомземі у м. Чернівці. Статтею 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи те, що до складу спадщини входить нерухоме майно, виконуючи свій обов'язок визначений ст. 1297 ЦК України, відповідно до якої, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, у зв'язку з тим, що я (далі позивач) ОСОБА_1 постійно проживав разом із спадкодавцем, і на час відкриття спадщини фактично прийняв її, то в даному випадку необхідно встановити факт прийняття спадщини. Однак, керуючись Законом України "Про нотаріат", та Інструкцією "Про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами", до компетенції державних нотаріусів не належить встановлення юридичних фактів. Тому, за місцем смерті спадкодавця, справа не заводилась. Так п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України визначено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення розглядаються судами в порядку окремого провадження. В свою чергу ст. 256 ЦПК України зазначено перелік справ, що розглядаються в порядку окремого провадження. Крім того, зазначено, що цей перелік не є вичерпним. Таким чином, даний спір підвідомчій судам загальної юрисдикції згідно територіальної підсудності. А саме, згідно ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1233 Цивільного кодексу України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до змісту ст. 1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення В силу Інформаційного листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" - п. 3.1. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання …у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ч. 1.2. ст. 158 ЗК України - "…Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб".

У відповідності до ч. 1.2. ст. 158 ЗК України - "Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України".

04.03.2016 року за №П-251/0-03/01 Департаментом житлово -комунального господарства Чернівецької міської ради був наданий лист про відмову у видачі дубліката свідоцтва про право власності житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, на підставі положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Після цього він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але при подачі документів до нотаріальної контори було з'ясовано, що нотаріус не має права видати на його ім'я свідоцтво про право на спадщину, а саме 1/3 частину вказаного домоволодіння, яка залишилась після смерті спадкодавця, в зв'язку з тим, що відсутній оригінал свідоцтва про право власності на спадкове майно від 2006року, тому йому було рекомендовано звернутись до суду з відповідною позовною заявою у порядку ст. 392 ЦК України. Відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно, а саме оригіналу свідоцтва про право власності домоволодіння виданого на ім'я спадкодавця ОСОБА_3, а також ОСОБА_1, ОСОБА_2, перешкоджає у загальному порядку прийняти спадщину, а також зареєструвати в подальшому майно відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Згідно з п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є, зокрема, свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат.

Пунктами 10,11 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141 передбачено, що під час розгляду заяви (запиту) державний реєстратор здійснює пошук у Державному реєстрі прав відомостей про: нерухоме майно; право власності та суб'єкта цього права; інші речові права та суб'єкта цих прав; іпотеку та суб'єкта цього права; обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта цих прав. Пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна. У разі коли відомості про реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна у заяві (запиті) не зазначаються, пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за такими ідентифікаторами, зокрема: за адресою об'єкта нерухомого майна/місцезнаходженням земельної ділянки - назва адміністративно-територіальної одиниці (Автономна Республіка Крим, область, м. Київ, м. Севастополь), району, населеного пункту або селищної, сільської ради.

На час приватизації будинку у 2006 році право власності на нерухоме майно підлягало реєстрації відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом міністерства Юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року. Зазначеним положенням та законами, що діяли на час приватизації житлового будинку не конкретизовано час, протягом якого майно підлягало реєстрації.

У той же час, у відповідності до дійсного змісту статті 386 ЦК України захисту підлягають не тільки права і законні інтереси власників майна, а й осіб які є потенційними власниками, що правомірно володіють майном на підставах передбачених законом , тобто в яких із зверненням до суду лише виникне право власності.

У відповідності до ст. 392 ЦК України - "Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності".

При проведенні судового розгляду справи позивачі по справі та їх представник в зал судового засідання не з»явилися, направили письмову заяву в якій позов підтримали, просили його задовольнити, розгляд провести у їх відсутності.

Представник відповідача по справі Чернівецької міської ради в зал судового засідання не з"явилися , направили заяву в якій позов визнали повністю і не заперечувала проти його задоволення, просили розгляд провести в їх відсутності.

Дослідивши письмові докази, які були у справі, суд вважає, що позов обґрунтований. На підставі ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дане визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси, свободи інших осіб.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 209,212-215,218 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 від померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/3 частки домоволодіння за адресою АДРЕСА_1, яке належить на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_3 виданого Департаментом ЖКГ Чернівецької міської ради 18 вересня 2006 року, а саме на 1/3 частку домоволодіння за адресою АДРЕСА_1, в порядку ст. 392 ЦК України, яке належить ОСОБА_1, на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_3 виданого Департаментом ЖКГ Чернівецької міської ради 18 вересня 2006 року (втрачене) та 1/3 частку домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування, яке належало спадкодавцю ОСОБА_3 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, припинивши право спільної сумісної власності на 1/3 частку власності домоволодіння за адресою АДРЕСА_1, яке належало померлій ОСОБА_3

Визнати за ОСОБА_1, право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0819 га за адресою: АДРЕСА_1, вказана земельна ділянка належить на підставі державного акту на право спільної власності на землю, серії НОМЕР_2, виданого управлінням Держкомзему м. Чернівці 29 грудня 2009 року, та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 7.

Визнати за ОСОБА_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 - на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1, вказана земельна ділянка належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії НОМЕР_2 виданого управлінням Держкомзему м. Чернівці 29 грудня 2009 року, та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 7.

Визнати за ОСОБА_2, право власності на 1/3 частки домоволодіння за адресою АДРЕСА_1, яке належить на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_3 виданого Департаментом ЖКГ Чернівецької міської ради 18 вересня 2006 року ,а саме на 1/3 частку домоволодіння за адресою АДРЕСА_1, в порядку ст. 392 ЦК України, яке належить ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_3 виданого Департаментом ЖКГ Чернівецької міської ради 18 вересня 2006 року (втрачене).

Визнати за ОСОБА_2, право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1, вказана земельна ділянка належить на підставі державного акту на право спільної власності на землю, серії НОМЕР_2, виданого управлінням Держкомзему м. Чернівці 29 грудня 2009 року, та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 7.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м.Чернівці. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після оголошення рішення суду.

Головуючий - суддя ____________________ Іщенко І.В.