Провадження № 6/344/296/16
У Х В А Л А

25 жовтня 2016 м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Прокопів С.Р.

представника заявника ОСОБА_1

боржника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_2 про поворот виконання судового рішення в справі наказного провадження за заявою Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

в заяві вказано, що судом видано судовий наказ, за яким стягнуто з пенсії ОСОБА_2 грошові кошти, крім цього ОСОБА_2 сплатив спірні грошові кошти самостійно. Тому ОСОБА_2 просив суд здійснити поворот виконання за судовим наказом.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав заяву з підстав, що в ній зазначені.

В судовому засіданні представник заявника надав пояснення про те, що ОСОБА_2 самостійно сплатив заборгованість, а в наступному таку заборгованість було стягнуто ВДВС, однак до моменту стягнення ВДСВ заявник надіслав йому заяву про відкликання судового наказу, однак цього не було здійснено, а тому виникла дана ситуація. Однак ОСОБА_2 просить здійснити поворот виконання не тільки за судовим наказом, але і за грошовими коштами, які не зазначені в ньому.

Відповідно до ст. 381 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом при новому розгляді справи або судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про повернення стягненого з нього за скасованим рішенням майна розглядається судом, у якому перебуває справа. Заяву про поворот виконання можна подати у межах позовної давності.

Суд розглядає заяву про поворот виконання в судовому засіданні з повідомленням сторін і постановляє ухвалу.

Відповідно до ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 105, 105-1 ЦПК України скасування судового наказу належить до компетенції суду, який його видав.

Так само в ст. 8 ЦПК України також передбачено аналогію права чи закону, що може бути застосовано і в процесуальних відносинах.

Отже у разі скасування судового наказу поворот виконання за ним здійснюється судом, який його видав.

Так 13/08/2015 р. видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 ОСОБА_2 солідарно на користь ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» 82,19 гривень заборгованості та 121,80 судового збору.

05/09/2016 р. судовий наказ скасовано ухвалою Івано-Франківського міського суду.

В судовому засіданні усі учасники визнали обставину сплати ОСОБА_2 82,19 гривень заборгованості та 121,80 гривень судового збору добровільно і стягнення цих грошових коштів за судовим наказом ВДВС.

Оскільки відпала правова підстава, за якою стягнуто 82,19 гривень заборгованості та 121,80 гривень судового збору тому виключно у вказаній частині може бути здійснено поворот виконання за скасованим судовим наказом.

В іншій частині заяву ОСОБА_2 не обґрунтовано належними правовими підставами.

При цьому стягнення грошових коштів з підстав, що вказані в ст. 1212 ЦК України здійснюється в позовному провадженні, а не в порядку розділу VI ЦПК України процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) у формі безспірного повороту виконання судового рішення.

Відповідно до п. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

В п. 2 ст. 13 ЦК України зазначено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (п. 3 ст. 13 ЦК України).

В п. 6 ст. 13 ЦК України у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Відповідно до п. 3 ст. 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В постанові Верховного Суду України від 23 червня 2015 року №802/3531/14-а вказано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.78 у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з… питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 Про судове рішення у цивільній справі суд повинен вирішити справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, незалежно від того вірно чи помилково позивач просить застосувати ту чи іншу правову норму.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

ПОСТАНОВИВ:

здійснити поворот виконання судового наказу Івано-Франківського міського суду від 13/08/2015 р. про стягнення з ОСОБА_3 (ІПН) ОСОБА_2 (ІПН) солідарно на користь ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» 82,19 гривень заборгованості та 121,80 гривень судового збору;

в іншій частині заяви відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з моменту її проголошення.

Головуючий суддя С.О. Бородовський