АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8235/2016 Головуючий в 1 інстанції - Декаленко В.С.
Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року в справі за заявою ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_1 недієздатним, заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулась в суд із заявою про визнання фізичної особи недієздатною, заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації.

В обґрунтування заяви зазначала, що її батько, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в зв'язку зі своїм психічним захворюванням неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні, є інвалідом 2-ї групи безстроково та потребує стороннього догляду та нагляду. Починаючи з 13 липня 2015 року він знаходився на стаціонарному лікуванні в ТМО «Психіатрія» у зв'язку із застосуванням до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом через тяжке невиліковне психічне захворювання та вчиненням ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст. 263 КК України.

Через свою психічну хворобу, яка носить стійкий та хронічний характер, батько перебуває на обліку у психоневрологічному диспансері з 1994 року. Психічне захворювання у нього почало розвиватись з 1994 року, він став дратівливим, роздавав свої речі, називав себе онуком Петра 1, поводив себе грубо, конфліктував з рідними, мав неадекватну поведінку, а також зловживав спиртними напоями, що негативного впливало на його стан. В 2008 році батько в хворобливому стані напав на свою колишню дружину, її матір, та наніс тілесні ушкодження, що підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи.

20 січня 2015 року батько був затриманий працівниками міліції за зберігання за місцем проживання бойових припасів - ручної осколкової гранати РГД-5, яку тримав в руках та погрожував підірвати. За результатами проведеної йому стаціонарної судово-психіатричної експертизи було встановлено, що він під час вчинення кримінального правопорушення та на час проведення експертизи за своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, і тому йому судом були застосовані примусові заходи медичного характеру.

Разом з тим, незважаючи на багаторазове стаціонарне лікування хронічна хвороба батька лише прогресує та стан його стає безпорадним, поведінка неадекватною. Хвороба, на яку страждає батько, є невиліковною, однак останній цього не визнає, приводить в квартиру сторонніх людей, розпиває з ними спиртні напої та витрачає всі кошти на придбання спиртного, в результаті чого не має потім коштів на продукти харчування, що шкодить його здоров'ю, приймати ліки не бажає, що також ускладнює стан його здоров'я.

Посилаючись на те, що внаслідок свого психічного захворювання батько не здатний усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, а тому потребує встановлення над ним опіки, просила задовольнити заяву.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року заява задоволена. Визнано ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, недієздатним.

Копію рішення, після набрання ним законної сили, направити Святошинській районній в місті Києві державній адміністрації для вирішення питання про встановлення опіки та призначення опікуна недієздатному ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовити.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Заявник ОСОБА_2 та представник заінтересованої особи Святошинської РДА в м. Києві проти апеляційної скарги заперечували, вважаючи рішення суду законним.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи заяву про визнання особи недієздатною, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заявниця є рідною донькою ОСОБА_1, що підтверджується наданими суду свідоцтвом про народження (а.с.7 ) та копіями паспортів громадян України (а.с. 4,8).

З матеріалів справи вбачається, що згідно висновку МСЕК ОСОБА_1 з 12 січня 2005 року встановлено другу групу інвалідності (загальне захворювання) безстроково, він є непрацездатним (а.с. 6).

З ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 18 травня 2015 року вбачається, що до ОСОБА_4 застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом, оскільки згідно висновку стаціонарної комісійної комплексної судової психолого - психіатричної експертизи № 87 від 21.04.2015 року ОСОБА_1 на час вчинення суспільно-небезпечного діяння, в якому він підозрюється, страждає стійким хронічним розладом - «шизофренією параноїдної форми, безперервно-прогредієнтний тип перебігу. Витражений апатико - дисоціативний дефект», а тому за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_1 і на теперішній час страждає стійким хронічним розладом, а тому за своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, не може правильно сприймати обставини справи, давати свідчення, приймати участь в судовому засіданні. ОСОБА_1 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом (а.с.80-86,87-89).

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 21 травня 2015 року примусові заходи медичного характеру, що застосовані до ОСОБА_1 на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 18 травня 2015 року, були змінені з госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ( а.с. 90).

Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно ч. 1 ст.239 ЦПК України суд, за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров'я фізичної особи, призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року було призначено по даній справі судово-психіатричну експертизу з метою встановлення дійсного психічного стану ОСОБА_1 (а.с. 29-30).

З Акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 1067 від 29.12.2015 року (a.с. 39-40) вбачається, що «ОСОБА_1 виявляє ознаки стійкого хронічного психічного розладу - Шизофренія параноїдна безперервного перебігу, з вираженим апатико - дисоціативним дефектом (МКХ-10 F 20.00), за своїм психічним станом ОСОБА_1 не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_1 потребує встановлення над ним опіки».

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, зібраним по справі доказам дав належну оцінку, й прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 дійсно має хронічний, стійкий психічний розлад через який не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому обґрунтовано визнав його недієздатним.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

У відповідності з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України, розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок експертизи є необґрунтований, а тому не може бути покладений в основу рішення суду, колегія не може прийняти до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п.17 Постанови Пленуму №5 Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного законодавства, що регулюють застосування провадження у справі до судового розгляду» висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може

залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України "Про судову експертизу" ( 4038-12 ), і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів.

З матеріалів справи вбачається, що судово-психіатрична експертиза була проведена Київським міським центром судово-психіатричних експертизи на підставі ухвали Подільського районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року, експерти попереджались про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384-385 КК України, а тому у відповідності до вимог ст. 58 ЦПК України є належним доказом, який узгоджується з іншими зібраними по справі доказами.

Керуючись 303, 307, 308, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили, шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: