Справа №473/272/16-ц 04.07.2016 04.07.2016 04.07.2016
Провадження №22-ц/784/1586/16
Справа 473/272/16-ц
Провадження 22ц-/784/1586/16 Головуючий по 1 інстанції Старжинська О.Є.
Категорія 54 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

04 липня 2016р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

з участю: секретаря судового засідання Богуславської О.М., позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою Українського державного підприємства поштового звязку „Укрпошта

на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 лютого 2016р.

за позовом ОСОБА_2 до Українського державного підприємства поштового звязку „Укрпошта про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

встановила:

У січні 2016р. ОСОБА_2 предявила позов до УДППЗ „Укрпошта про поновлення на посаді начальника центру поштового звязку №2 Миколаївської дирекції, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування 50000 грн. моральної шкоди.

Позивач зазначала, що працювала на вказаній посаді з 01 липня 2011р. і наказом відповідача від 28 грудня 2015р. була звільнена з роботи на підставі п.1 ст.41 КЗпП.

Вважаючи своє звільнення незаконним, оскільки одноразового грубого порушення трудових обовязків не допускала, позивач просила про задоволення її вимог.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 лютого 2016р. позов задоволено частково. Постановлено: визнати незаконним наказ виконуючого обовязки директора Миколаївської дирекції УДППЗ „Укрпошта від 28 грудня 2015р. №1892-К про звільнення ОСОБА_2 незаконним; поновлено останню на посаді начальника центру поштового звязку №2 Миколаївської дирекції УДППЗ „Укрпошта; стягнуто з відповідача на користь позивача 7029 грн. 10 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 1500 грн. моральної шкоди.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на незаконність рішення суду, просив його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення на користь позивача, суд виходив з того, що звільнення з роботи є незаконним, так як позивач не вчиняла одноразового грубого порушення трудових обовязків.

Проте з таким висновком погодитись не можна, оскільки до нього суд дійшов з порушенням закону.

За правилами п.1 ст.41 КЗпП допускається звільнення керівників та інших відповідальних працівників за одноразове грубе порушення трудових обовязків.

Відповідно до розяснень даних в п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992р. №9 „Про практику розгляду судами трудових спорів при вирішенні питання про те, чи є порушення трудових обовязків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку ним заподіяно чи могло бути заподіяно шкоду.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 з 01 липня 2011р. працювала на посаді начальника центру поштового звязку №2 Миколаївської дирекції УДППЗ „Укрпошта.

22 грудня 2015р. працівники центру поштового звязку №2 Миколаївської дирекції УДППЗ „Укрпошта подали директору УДППЗ „Укрпошта колективне звернення про порушення їх трудових прав, яке полягало в примушенні ОСОБА_2 до написання ними заяв про надання відпустки без збереження заробітної плати.

Начальник ВОПАРК Миколаївської дирекції УДППЗ „Укрпошта виявив факт примушення та застосування тиску ОСОБА_2 на трудовий колектив до написання заяв про надання відпустки без збереження заробітної плати, що було відображено у службовій записці від 25 грудня 2015р.

В пояснювальній записці ОСОБА_2 від 25 грудня 2015р. зазначається, що нею проводилась розяснювальна робота з працівниками щодо надання з грудня 2015р. відпустки без збереження заробітної плати для економії витрат на оплату праці.

Наказом виконуючого обовязки директора Миколаївської дирекції УДППЗ „Укрпошта від 28 грудня 2015р. ОСОБА_2 звільнено з роботи на підставі вказаних документів за п.1 чт.41 КЗпП - одноразове грубе порушення трудових обовязків.

Враховуючи те, що відпустка без збереження заробітної плати може надаватись лише за заявою працівника (ст.84 КЗпП, ст.25 Закону „Про відпустки), а примушування до цього з будь-яких мотивів є грубим порушенням законодавства про працю, то висновок суду про обґрунтованість позову є помилковим.

З огляду на вищенаведені мотиви, а саме доведеності факту вчинення позивачем одноразового грубого порушення трудових обовязків, рішення суду в силу п.4 ч.1 ст.309 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу УДППЗ „Укрпошта задовольнити.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 лютого 2016р. скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 до УДППЗ „Укрпошта про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: