УХВАЛА іменем україни
16 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,

суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором;

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської І.В., треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, відшкодування збитків та моральної шкоди;

за зустрічним позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа - ОСОБА_3, про припинення договору поруки;

за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської І.В., треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_3, про припинення договору поруки,

за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 09 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Позивач Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулися до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вони є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ «Універсал Банк». Відповідно до умов кредитного договору від 22 листопада 2007 року № 012-2900/840-0495 ОСОБА_3 отримала у ВАТ «Банк Універсальний» кредит в сумі 113 109,00 доларів США терміном до 10 листопада 2037 року зі сплатою 12,45 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 22 листопада 2007 року між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №012-2900/840-0495-Р, між банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 012-2900/840-0495-Р/1, між банком та ОСОБА_6 було укладено договір поруки № 012-2900/840-0495-Р/2. Позивачем були виконані свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі - позичальнику були перераховані на його рахунок кредитні кошти. Позичальник у свою чергу свої обов'язки з повернення кредиту, сплати відсотків, інших оплат не виконував, у зв'язку з чим виникла заборгованість.

28 травня 2009 року на адресу позичальника ОСОБА_3 було направлено вимогу-попередження щодо повернення суми заборгованості. Станом на 15 лютого 2010 року заборгованість складає 124 318,83 доларів США, що за курсом НБУ (8,0025 грн за 1 долар США) становить 994 861,44 грн, і вказана заборгованість складається з боргу за тілом кредиту - 112 147,89 доларів США, за простроченими відсотками - 12 134,03 доларів США, підвищеними відсотками - 36,91 долар США. Також були направлені 28 травня 2009 року вимоги-попередження всім трьом поручителям. Однак відповідачі заборгованість не погасили.

У січні 2015 року представник позивача ПАТ «Універсал Банк» збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість, яка існує станом по жовтень 2010 року включно за курсом НБУ 1 577,96 грн за 100 доларів США і яка становить суму 12 848, 07 доларів США, еквівалент якої - 2 033 171 грн. 01 коп (заборгованість за кредитом 112 147,89 доларів США, завідсотками - 593,78 доларів США, за підвищеними відсотками - 106,40 доларів США).

ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічними позовними вимогами, посилаючись на те, що нею дійсно був отриманий кредит у позивача. Однак, спірний кредитний договір не містить порядку змін договору, умови про порядок припинення договору, не містить умов або правил, які б регулювали відповідальність банку, що в цілому свідчить про порушення вимог чинного законодавства щодо оформлення правочинів. Ще на момент підписання кредитного договору її (ОСОБА_3) було поставлено в невигідне та таке, що порушує її права, становище. Порушенням є і право банку в односторонньому порядку підвищувати відсотки, на це її волевиявлення не було. Крім цього, банк порушив її права як споживача, оскільки вона не отримала в банку інформацію, пов'язану з укладанням, умовами кредитного договору. Банк видав їй валютний кредит в доларах США, тобто продукцію, яка містить значний ризик для її майна, оскільки через значне коливання курсу цієї валюти значно ризикує не мати змоги повернути своєчасно кредитні кошти. Банк ввів її в оману, запевнивши, що вона зможе віддати кредит і без наявності регулярного і стабільного доходу; банк ввів її в оману стосовно небезпеки, яка загрожує їй, що є нечесною підприємницькою практикою. У порушення вимог законодавства щодо банківської таємниці в кредитному договорі (п. 5.2.4) передбачено, що банк як кредитор має право поширювати будь-яку інформацію, відступати своє право на користь третіх осіб. Зобов'язання на території України мають виконуватися у грошовій одиниці - гривні, а кредит був виданий у доларах США. Спірний договір був підписаний нею в результаті помилки щодо обставин, які мають істотне значення, тобто було неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення. Умови договору є несправедливими, банк залишив лише за собою можливість дострокового розірвання договору. Зазначила, що збільшення відсотків за кредитом не було взагалі обґрунтовано банком. Банк може підвищити процентну ставку, коли в угоді між сторонами вона визначена як "змінна" і сторонами погоджено порядок та величину зміни в разі настання певної події. Спірний же кредитний договір таких умов не містить. Умови кредитного договору порушують її права та законні інтереси, містять дискримінаційні стосовно неї правила та є несправедливими, що загалом тягне визнання договору не чинним з моменту його укладання. Так, за "ініціювання кредиту" згідно до п. 9.8 договору вона сплатила банку 1 231,09 доларів США, що фактично складає більше ніж 1 % від загальної суми кредиту, що не передбачено жодним правовим актом і чим їй завдано збитків саме на цю суму. Враховуючи викладене, звернулася до суду з даним позовом з метою захисту своїх прав та просила визнати недійсним кредитний договір, застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину та застосувати відповідну реституцію, стягнути з банку на її користь завдані збитки 9 602,50 грн, моральну шкоду 100 000 грн, та згідно з доповнення до позовної заяви визнати недійсним договір іпотеки та зобов'язати нотаріуса виключити з реєстру запис про іпотеку.

Позивачі за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з указаною позовною заявою, посилаючись на те, що вони є поручителями за спірним кредитним договором, відповідно до договорів поруки, які були укладені банком з кожним з них окремо 22 листопада 2007 року. В указаних договорах поруки (п. 2.1) встановлено, що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. З розрахунку заборгованості та графіка платежів вбачається, що з серпня 2008 року банком в односторонньому порядку підвищено розмір процентної ставки за користування кредитом, а саме: сума відсотків у серпні 2008 року мала складати 1 165,15 доларів США, а в розрахунках заборгованості сума відсотків у цей період збільшена і складає 1 244,23 доларів США. Всі подальші розрахунки суми відсотків до сплати також збільшені в порівнянні з графіком платежів. Вони, як поручителі, своєї згоди на збільшення відсотків не надавали і такі дії суперечать вимогам ЦК України. Крім того, відповідно до умов кредитного договору розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені строки сплати платежів складає 37,35 % пічних, а з розрахунку заборгованості слідує, що з серпня 2008 року ставка підвищеного відсотка збільшена з 37,35 % до 40,35 %. Враховуючи викладене, просили суд припинити поруку з серпня 2008 року на підставі ст. 559 ЦК України.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_6 звернувся до суду з указаною позовною заявою, посилаючись на те, що 22 листопада 2007 року між банком та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, згідно з яким банк надав позичальнику грошові кошти 113 109 доларів США строком до 10 листопада 2037 року, а позичальник зобов'язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 12,45 % річних. Він (ОСОБА_6) є поручителем згідно з договором поруки, укладеним 22 листопада 2007 року. В даному договорі поруки прописані основні умови кредитного договору щодо суми кредиту, розміру процентної ставки (12,45 %), розміру підвищеної процентної ставки за користування кредитом (37,35 %), строку повного погашення зобов'язань та інше. Пунктом 2.1 договору поруки встановлено, що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. За весь час дії кредитного договору та договору поруки банк жодного разу не повідомляв про зміну відсоткової ставки чи інші зміни до кредитного договору, про невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором та існування заборгованості. Жодних додаткових угод до кредитного договору чи змін до договору поруки він (ОСОБА_6) не підписував. З розрахунку заборгованості та графіка платежів вбачається, що з серпня 2008 року банком в односторонньому порядку підвищено розмір процентної ставки за користування кредитом, сума відсотків згідно з графіком у серпні 2008 року мала становити 1 165,15 доларів США, а згідно з розрахунком заборгованості вказана сума збільшена і становить 1 244,23 доларів США. Всі подальші розрахунки відсотків також збільшені в порівнянні з графіком платежів. Крім того, відповідно до умов кредитного договору розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені строки/терміни сплати платежів складає 37,35 % річних, а з розрахунку заборгованості вбачається, що з серпня 2008 року ставка підвищеного відсотка збільшена з 37,35 % до 40,35 %. Отже, відбулася фактична зміна зобов'язання позичальника перед банком, на яку він (ОСОБА_6), як поручитель, згоди не давав. Про це свідчить відсутність належним чином оформлених змін до договору поруки. Підвищення розміру відсотків призвело до істотного збільшення суми основного зобов'язання. Збільшення розміру основного зобов'язання призводить до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Викладене дає підстави для припинення поруки на підставі ст. 559 ЦК України.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 09 липня 2015 року, позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 124 060,45 доларів США, що становить 983 799 грн 36 коп., та судові витрати - 3 774 грн.

У іншій частині позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ПАТ «Універсал Банк», приватного нотаріуса Київського міського округу ТверськоїІ.В. про захист прав споживача, визнання недійсними кредитного договору, договору іпотеки, відшкодування завданих збитків та моральної шкоди відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_6 до ПАТ «Універсал Банк» про припинення договору поруки задоволено.

Визнано припиненою з 15 липня 2008 року поруку, що виникла на підставі договору поруки від 22 листопада 2007 року № 012-2900/840-0495-Р/2, укладеного між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_6, на забезпечення виконання умов кредитного договору від 22 листопада 2007 року № 012-2900/840-0495, укладеного між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ПАТ «Універсал Банк», приватного нотаріуса Київського міського округу Тверської І.В. про визнання договорів поруки припиненими задоволено.

Визнано припиненою з 15 липня 2008 року поруку, що виникла на підставі договору поруки від 22 листопада 2007 року № 012-2900/840-0495-Р/1, укладеного між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4, на забезпечення виконання умов кредитного договору від 22 листопада 2007 року № 012-2900/840-0495, укладеного між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3

Визнано припиненою з 15 липня 2008 року поруку, що виникла на підставі договору поруки від 22 листопада 2007 року № 012-2900/840-0495-Р, укладеного між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_5, на забезпечення виконання умов кредитного договору від 22 листопада 2007 року № 012-2900/840-0495, укладеного між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3

У поданій касаційній скарзі ПАТ «Універсал Банк» просить зазначені судові рішення в частині стягнення із ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором у сумі 124 060,45 доларів США, що становить 983 799 грн 36 коп., скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про стягнення із ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором у сумі 128 848,07 доларів США, що еквівалентно 2 033 171 грн 01 коп. за курсом НБУ станом на 12 січня 2015 року.

У іншій частині ПАТ «Універсал Банк» судові рішення не оскаржує.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що у березні 2010 ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 15 лютого 2010 року в розмірі 124 318,83 доларів США, що становить 994 861 грн 44 коп. за офіційним курсом НБУ 8,0025 грн за 1 долар США.

У подальшому - 15 січня 2015 року ПАТ «Універсал Банк» подало заяву про уточнення позовних вимог, зазначаючи, що розрахунок заборгованості, наявний в матеріалах справи, виконаний станом на жовтень 2010 року з урахуванням курсу валют, який існував на той момент. Ураховуючи той факт, що за умовами кредитного договору погашення кредиту здійснюється у валюті кредиту, тобто у доларах США, та зважаючи на зміну курсу валют, наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості не відображає дійсний стан заборгованості.

Станом на 12 січня 2015 року заборгованість за кредитним договором складає 128 848,07 доларів США, що за офіційним курсом НБУ (15,7796 грн за 1 долар США) становить 2 033 171 грн 01 коп.

Суд першої інстанції у своєму рішенні зазначав, що надані ПАТ «Універсал Банк» заяви про уточнення, збільшення позовних вимог (остання від 15 січня 2015 року) судом не беруться до уваги, оскільки ці заяви містять нові розрахунки за збільшеними курсами валюти, збільшеними періодами, однак всі розрахунки заборгованості за даними заявами складені за невірними вихідними даними як щодо розміру тіла кредиту, так і відсоткової ставки, ці дані є тими ж, що і були в основній позовній заяві, за якою невідповідності вже були виявлені у висновках судово-економічної експертизи. При цьому суд враховує те, що банком не складалися нові розрахунки з відповідними умовам кредитного договору, виписці з особового рахунку, нормам чинного законодавства, вихідними даними. Банк не погоджується з висновками судово-економічної експертизи, однак жодного доказу на їх спростування суду не було надано. Крім того, банк не просив стягнути заборгованість (за розрахунками експерта) за курсом на час розгляду справи.

Проте з висновком суду погодитися не можна з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 31 ЦПК України сторони мають рівні процесуальні права і обов'язки. Крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

Дійшовши висновку, викладеного вище, суд порушив принцип диспозитивності в цивільному судочинстві, оскільки правом збільшувати або зменшувати розмір позовних вимог, змінювати предмет позову наділений тільки позивач.

Суд допустився припущень про дійсний розмір заборгованості, виходячи з висновку експерта, в якому зазначено, що розмір заборгованості становить 125 704,7 доларів США або 124 060,45 доларів США. Рішення не містить обґрунтування прийняття судом боргу саме в розмірі 124 060,45 доларів США, як і не мотивовано використання курсу долара США до гривні станом на 29 березня 2010 року.

Апеляційний суд на порушення судом першої інстанції норм процесуального права уваги не звернув і помилково залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки допущені судами порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині стягнення із ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором у сумі 124 060,45 доларів США, що становить 983 799 грн 36 коп., підлягають скасуванню з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 09 липня 2015 року в частині стягнення із ОСОБА_3 суми заборгованості скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Мартинюк
Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.В. Попович