Провадження № 2/225/884/2016
Справа № 225/2562/16-ц
Головуючий у справі ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 вересня 2016 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Челюбєєва Є.В.,

за участю

секретаря Бондарчук Т.І.,

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3М,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області м. Торецька цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 міської ради Донецької області про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в квітні 2016 звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності в спадкування за законом на спадкове майно, що залишилось від ОСОБА_7, померлого 19.02.2014 року

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем за законом після чоловіка ОСОБА_7, померлого, 19.02.2014 року. Спадкове майно, після померлого ОСОБА_7 складає квартира за адресою: м. Торецьк, вул. Маяковського, 33/5, яку він успадкував за законом після померлої 11.08.2013 року матері ОСОБА_8, але не оформив своїх спадкових прав шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину. У шестимісячний строк після смерті чоловіка вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка, але отримати свідоцтво про право на спадщину на сьогодні не виявляється можливим оскільки спадкова справа залишилась та зберігається у Дебальцевській державній нотаріальній конторі, яка на теперішній час не виконує свої функцій. При зверненні до Дзержинської нотаріальної контори, саме за місцем відкриття спадщини, їй було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що спадкова справа була заведена іншим нотаріусом.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просила позов задовольнити. При цьому в судовому засіданні позивач ОСОБА_2 була допитана в якості свідка. Так вона суду пояснила, що померлий ОСОБА_7 є її чоловіком. Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру у м. Торецьку по вулиці Маяковського, 33/5, які він отримав у спадок від померлої матері ОСОБА_8, у звязку з чим ним була написана заява до нотаріальної контори м. Дебальцеве Донецької області, якою він прийняв спадщину після смерті матері. Після смерті чоловіка вона зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але не отримала свідоцтво про право на спадщину, оскільки спадкова справа залишилась та зберігається у Дебальцевській нотаріальній конторі де на теперішній час проводиться АТО. Відповідач ОСОБА_5 не має наміру приймати спадщину після смерті батька, у звязку з чим ним було написано заяву про відмову від спадщини, яка також залишилась в Дебальцевській нотаріальній конторі.

Відповідач ОСОБА_5 до судового засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував.

Представник відповідача ОСОБА_6 міської ради Донецької області вирішення даного питання залишив на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є дружиною померлого ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії IV HO № 286912 від 16 липня 1983 року (а.с.10).

19.02.2014 року її чоловік ОСОБА_7 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НО № 762215 (а.с.6). Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, яку він успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_8 (а.с.8)

Після смерті чоловіка ОСОБА_7 позивач зверталась до нотаріальної контори у м. Дебальцеве, із заявою про прийняття спадщини, але свідоцтво про право на спадщину вона не отримала, у звязку з тим, що на теперішній час Дебальцівська державна нотаріальна контора на теперішній час не виконує свої функції.

Із повідомленої позивачем по справі інформації, яка ні ким і ні чим не спростована, судом встановлено, що вона та її син ОСОБА_5 є єдиними спадкоємцями померлого 19.02.2014 року ОСОБА_7, відповідач в свою чергу не має наміру приймати спадщину після смерті батька.

Факт наявності спадкової справи після смерті ОСОБА_7 підтверджується копією постанови від 06.04.2016 року № 456/01-16 про відмову у вчиненні нотаріальних дій у звязку з тим, що спадкову справу заведено Дебальцівською державною нотаріальною контрою 07.0815.01.2014 року, що перешкоджає вчиненню нотаріальних дій нотаріусом Дзержинської державної нотаріальної контори (а.с.9)

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України, який набув чинності з 1 січня 2004 року (далі за текстом - ЦК), для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1220 ЦК спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

На підставі ст. ст. 1216, 1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

При цьому до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

На підставі ст. 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

На підставі п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця.

Суд при цьому зазначає, що на підставі Закону України від 12 лютого 2014 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення реалізації права на спадкування» статтю 1221 ЦК України було доповнено ч. 3, за якою у особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом.

Цим же Законом було доповнено ст. 11-1 до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», за якою в разі, якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів.

При цьому у «Прикінцевих положеннях» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення реалізації права на спадкування» було зобовязано Кабінет Міністрів України протягом тридцяти днів з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та забезпечити приведення міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Натомість на підставі п. п. 2.1, 2.2, 2.4 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. В разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз'яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження.

Таким чином суд дійшов висновку, що фактично позивач була позбавлена можливості оформити свої спадкові права на спадкове майно, що залишилось після смерті чоловіка ОСОБА_7, бо перша її заява про прийняття спадщини була подана на території м. Дебальцеве, яка згодом була визнана тимчасово окупованою, що позбавляє спадкоємця можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Враховуючи, що законом не врегульовано таке питання, коли спадкоємець не має змоги отримати свідоцтво за місцем подання первинної заяви про прийняття спадщини внаслідок подальшої тимчасової окупації такої території, то внаслідок відсутності такого врегулювання у «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», та виходячи з положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення реалізації права на спадкування», суд вважає за необхідне захистити спадкові права ОСОБА_2 шляхом визнання за нею права власності на квартиру за адресою: Донецька область, м. Торецьк, вул. Маяковського, 33/5, в порядку спадкування.

Таким чином, оскільки позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7, яка складалась з квартири розташованої за адресою: Донецька область, м. Торецьк, вул. Маяковського, 33/5, шляхом подання відповідної заяви, та яка не відмовилась в подальшому від неї, то з урахуванням переліченого та з метою реалізації спадкових прав позивача є необхідним визнання за ОСОБА_2 права власності на квартиру розташовану за адресою: Донецька область, м. Торецьк, вул. Маяковського, 33/5.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, ст.ст. 328, 391 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 міської ради Донецької області про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 44,1 кв.м., житловою площею 28 кв.м., в порядку спадкування за законом після ОСОБА_7, померлого 19.02.2014 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: