УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, третя особа - ОСОБА_5, про визнання заповіту недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 16 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 18 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що його мати ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, за життя склала заповіт, яким заповіла земельну ділянку та будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5

Вказував, що заповіт посвідчений секретарем сільської ради ОСОБА_7, у той час як мав посвідчуватися не секретарем ради, а секретарем виконавчого комітету. Крім того, додатком № 7 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів передбачено, що у посвідчувальному написі має бути зазначена посадова особа виконавчого комітету, яка посвідчила заповіт, а не посадова особа сільської ради, однак у посвідчувальному написі заповіту, складеного ОСОБА_6, вказана посада секретаря сільської ради, а не посадової особи виконавчого комітету ради.

Просив визнати заповіт недійсним.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 16 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 18 травня 2016 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2014 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з ч. ч. 1−3 ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. ст. 1251, 1252 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1251 ЦК України у населених пунктах, де немає нотаріусів, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 1 ст.1257 ЦК України та роз'яснень, наведених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Посвідчення заповітів посадовими особами органів місцевого самоврядування врегульовано нормами Закону України «Про нотаріат» та Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року №22/5 (далі - Інструкція), у редакції на час посвідчення оспорюваного заповіту.

Згідно з п. п. 1, 2 Інструкції у населених пунктах, де немає державних нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів відповідно до ст. 37 Закону України «Про нотаріат» мають право посвідчувати заповіти. Нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських рад вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної ради покладено вчинення таких дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з пп. «б» п. 5 ч. 1 ст. 38 зазначеного Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання, реєстрація актів цивільного стану (за винятком виконавчих органів міських (крім міст обласного значення) рад).

Частиною 4 ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» передбачено, що секретар сільської ради може за рішенням ради одночасно здійснювати повноваження секретаря виконавчого комітету відповідної ради.

Судами встановлено, що рішенням Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 07 квітня 2006 року № 1-2 ОСОБА_7 доручено здійснювати одночасно повноваження секретаря Виконавчого комітету Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області та секретаря Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області.

Рішенням Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 07 квітня 2006 року № 1-3 утворено виконавчий комітет сільської ради, секретарем виконавчого комітету було обрано ОСОБА_7

Крім того, розпорядженням Леськівського сільського голови Черкаського району Черкаської області ОСОБА_8 від 07 лютого 2005 року № 10 секретаря сільради ОСОБА_7 затверджено відповідальним за ведення діловодства по вчиненню нотаріальних дій з питань, віднесених законом до відання виконкому сільської ради.

Таким чином, ОСОБА_7, посвідчуючи оспорюваний заповіт, діяв як посадова особа Виконавчого комітету Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, яка є відповідальною за ведення діловодства по вчиненню нотаріальних дій з питань, віднесених законом до відання виконкому сільської ради.

Суди обґрунтованого відмовили у позові, оскільки під час вчинення заповіту волевиявлення заповідача було вільним та заповіт посвідчений повноважною особою, що позивачем відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України не спростовано.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої й апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 16 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 18 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Леванчук А.О. Маляренко А.В.