Справа № 265/4174/16-ц
Провадження № 2/265/1698/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

08 грудня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого судді Міхєєвої І.М.

за участю секретаря Байрачної І.О.

за участю прокурора Голінко І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, призначення опікуна, третя особа: Орган опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та призначення опікуна.

Обгрунтовуючі позовні вимоги, посилається на те, що її дочка ОСОБА_4 у 2001 році мешкала у цивільному шлюбі з ОСОБА_3 Від шлюбу є неповнолітня дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 2004 року ОСОБА_4 мешкала у цивільному шлюбі з ОСОБА_2 Від шлюбу є неповнолітня дитина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла. Онуки позивачки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають разом з нею, вона займається їх утриманням та вихованням. Батьки дітей з донькою не проживали після народження дітей, моральної та матеріальної допомоги на утримання дітей не надавали і не надають, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей. Відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, не цікавляться життям своїх дітей, станом їх здоров'я. Одночасно з позбавленням відповідачів батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6, позивачка просить призначити її опікуном над ними та стягувати з відповідачів на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/4 частки з усіх видів їх заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила суд винести рішення про задоволення позову. В останнє судове засідання не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з'явилися за невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлялися своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Прокурор Маріупольської місцевої прокуратури № 2 Голінко І.І. в письмовій заяві просив розглянути справу без його участі, підтримав позовні вимоги, та вважав доцільним їх задовольнити, що буде відповідати інтересам дітей та буде забезпечувати безпеку їх життю і здоров'ю.

Від третьої особи - Органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради на адресу суду надійшов висновок про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав.

Дослідивши матеріали та обставини справи, письмові докази, заслухавши пояснення позивача, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

В судовому засіданні було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_5, батьком дитини відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області від 27 січня 2003 року, записаний ОСОБА_3, матір'ю - ОСОБА_8.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_6, батьком дитини відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області від 26 липня 2010 року, записаний ОСОБА_2, матір'ю - ОСОБА_8.

ІНФОРМАЦІЯ_3 мати неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - ОСОБА_8 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області від 19.12.2015р.

Відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню своїх дітей, що підтверджується наявними в матеріалах справи і дослідженими судом письмовими доказами, які ніким не оспорювались.

Відповідно до висновку Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради від 19.10.2016 року № 04-11-815, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 свідомо нехтують своїми обов'язками, ухиляються від виховання, не проявляють щодо дітей батьківської турботи, не цікавляться їх життям та здоров'ям, не утримують матеріально. Відповідач ОСОБА_6, зокрема, оформив нотаріально засвідчену заяву, в якій не заперечує проти позбавлення його батьківських прав та призначення позивачки опікуном над дитиною. Виховання, контроль та матеріальне забезпечення дітей на даний час здійснює бабуся ОСОБА_1 Тому, служба вважає за доцільне позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно його сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та відповідача ОСОБА_2 - відносно його сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання нею батьківських обов'язків, тим самим не оспорює наявних підстав для позбавлення їх батьківських прав.

Частиною 1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" та ч.ч. 1-3 ст.150 СК України передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя (не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Оскільки в судовому засіданні на підставі досліджених доказів було встановлено судом достатньо підстав, що свідчать про те, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2, будучи батьками малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідно, не піклуються ними, не займаються їх вихованням, не забезпечують належними умовами для проживання та розвитку, тому з огляду на встановлені обставини справи, суд вважає, що в судовому засіданні було підтверджено доказами факт винної поведінки з боку відповідачів, батьків малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_2 щодо ухилення відповідачів від виконання ними своїх батьківських обов'язків.

З урахуванням переліченого та з метою захисту інтересів дітей, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 шляхом позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідно.

Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як вбачається зі змісту ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, суд приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст. 182, 183 СК України та приходить до висновку про можливість стягнення аліментів на користь позивача на утримання кожної дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідачів.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя по справі №2-1412/06 від 01.06.2006 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_8 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.05.2006 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Як встановлено судом, неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживають зі своєю бабусею ОСОБА_1 та перебувають на її матеріальному забезпеченні, нею створені всі належні умови для створення необхідних побутових умов для проживання дітей, їх психологічного та морального розвитку.

Суд такими чином вважає, враховуючи викладене, що з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитини ОСОБА_5 повноліття

В свою чергу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_6 повноліття.

На підставі ст. 58 Сімейного Кодексу України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сироти або позбавлені батьківського піклування. Згідно з ч.3 ст. 60 цього Кодексу, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Таким чином, хоча суд й прийшов до висновку про позбавлення відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, проте на час розгляду справи малолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не набули статусу дитини позбавленої батьківського піклування, подання органу опіки та піклування відсутнє.

З урахуванням наведеного суд вважає вимоги ОСОБА_1 про призначення її опікуном над малолітніми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 передчасними, тому відмовляє в задоволенні зазначених вимог.

Разом з тим, враховуючи досліджені в судовому засідання докази, як то, що неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживають зі своєю бабусею ОСОБА_1, перебувають на її матеріальному забезпеченні, нею створені всі належні умови для створення необхідних побутових умов для проживання дітей, їх психологічного та морального розвитку, тому суд вважає за можливе залишити малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 їх бабусі ОСОБА_1, для подальшого вирішення питання про встановлення над ними опіки.

Згідно п.1 ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10,11, 60, 88, 213-215, 367 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, призначення опікуна - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно, починаючи з 20.07.2016 р. і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно, починаючи з 20.07.2016 р. і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

На підставі ч.1 п.1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуто Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.М. Міхєєва