УХВАЛА

іменем України

"17" серпня 2016 р. cуддя Дніпровського районного суду м. Києва Астахова А.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про визнання недійсним договору фінансового лізингу, визнання укладеним та виконаним договір купівлі-продажу та визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, яка за формою і змістом не відповідала вимогам ст. 119 ЦПК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 серпня 2016 року позовну заяву було залишено без руху і надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п»яти днів з дня отримання ухвали суду. Зокрема для здійснення позивачем оплати судового збору за позовною вимогою немайнового характеру, визначення ціни позову щодо вимог майнового характеру та оплати майнової вимоги судовим збором виходячи із ціни позову у розмірі 1% але не менше ні 0,4%.

Факт отримання вказаної ухвали суду позивачем 10.08.2016 року, підтверджується даними розписки.

16.08.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відкриття провадження у справі без сплати ним судового збору за позовними вимогами немайнового характеру, оскільки вважає, що на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» він звільнений від оплати судового збору в цій частині.

Одночасно ОСОБА_1 16.08.2016 року подано заяву про відстрочення судового збору на невизначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, за позовною вимогою майнового характеру - про визнання права власності на автомобіль.

Проте, позивачем не визначено ціну позову щодо вимог майнового характеру, із заявами про надання додатково строку для усунення даного недоліку позивач не звертався.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Таким чином, єдиною підставою для застосування положень ст. 82 ЦПК України, є майновий стан сторони, який позбавляє її здійснити оплату судового збору у визначеному Законом розмірі.

Проте, позивачем не надано суду доказів такого майнового стану, який позбавляє ОСОБА_1 можливості здійснити оплату судового збору за вимогою майнового характеру, а тому заява про відстрочення судових витрат задоволенню не підлягає.

З огляду на означене, позивачем не виконано вимоги ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 03.08.2016 року про усунення недоліків, зокрема не визначено ціни позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки зазначені в ухвалі суду недоліки не були усунуті позивачем у визначений судом строк, позовну заяву слід визнати неподаною і повернути позивачеві.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 119, 121, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про відстрочення судових витрат - залишити без задоволення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про визнання недійсним договору фінансового лізингу, визнання укладеним та виконаним договір купівлі-продажу та визнання права власності - визнати неподаною і повернути позивачеві.

Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я