Справа № 135/2170/13-ц Провадження № 22-ц/772/2896/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 32 Доповідач Медяний В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого Медяного В.М.,

суддів: Денишенко Т.О., Копаничук С.Г.,

за участю секретаря Агеєвої Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок протиправного вчинку,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 09 серпня 2016 року,

встановила:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок протиправного вчинку.

Посилається на те, що 16.10.2011 року, перебуваючи на подвірї будинку №64, що розташований по вулиці Леніна в селі Зятківці Гайсинського району Вінницької області та належить на праві приватної власності її батькові ОСОБА_5, її рідна сестра ОСОБА_3 умисно нанесла їй кулаком правої руки один удар в область лівої вилиці обличчя, потім кулаком лівої руки один удар в праве око, кинула її на землю, схопила за волосся та почала волочити по подвірю, чим спричинила їй легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоровя у вигляді синців в ділянках орбіти правого ока і лівої вилиці.

26.12.2011 року Гайсинським РВ УМВС України у Вінницькій області в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за ст. 296 КК України відмовлено.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрито у звязку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідностіЗазначеними протиправними умисними діями ОСОБА_3 завдала позивачу моральної шкоди, яка полягає у стражданнях, приниженні та фізичному болю, яких вона зазнала у звязку із нанесенням їй відповідачкою тілесних ушкоджень, яку вона оцінює в 10000 гривень.

Постановою судді Гайсинського районного суду Вінницької області Саблука С.А. від 31 січня 2012 року стосовно ОСОБА_3 порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Постановою Гайсинського районного суду Вінницької області від 30 жовтня 2013 року ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України в звязку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а справу закрито. Розяснено ОСОБА_2 право звернення до суду з позовними вимогами про відшкодування майнової та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 09 серпня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 10000 грн. 00 коп. за відшкодування моральної шкоди, а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Посилається на неповне та неправильне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставина справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_4, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_3 апеляційну скаргу повністю підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Позивач у справі ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнала та заперечила проти її задоволення, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, просила рішення залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду до зміни, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.214 ЦПК України, при ухваленні рішення суд зобовязаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобовязана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ч.1-3 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ч.1 п.п. 1, 4 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом встановлено, що 16 жовтня 2011 року відповідач ОСОБА_3, яка є рідною сестрою позивача ОСОБА_2, перебуваючи на подвірї будинку №64, що розташований по вулиці Леніна в селі Зятківці Гайсинського району Вінницької області та належить на праві приватної власності батькові позивачки ОСОБА_5, умисно нанесла ОСОБА_2 кулаком правої руки один удар в область лівої вилиці обличчя, потім кулаком лівої руки один удар в праве око, кинула її на землю, схопила за волосся та почала волочити по подвірю, чим спричинила їй легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоровя у вигляді синців в ділянках орбіти правого ока і лівої вилиці.

Цими умисними діями ОСОБА_3 завдала ОСОБА_2 моральної шкоди, яка полягає у стражданнях, приниженні та фізичному болю, яких позивачка зазнала у звязку із нанесенням їй відповідачкою тілесних ушкоджень та оцінюється позивачем в 10000 гривень.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України закрито у звязку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідності.

З кримінального провадження за скаргою ОСОБА_2 по обвинуваченню ОСОБА_3 за ст. 125 ч. 1 КК України, вбачається, що воно було закрито у звязку із тим, що обвинувачена систематично не зявлялася на виклики до суду.

З постанови Гайсинського районного суду Вінницької області від 30.10.2013 року вбачається, що ОСОБА_3 було звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а справу закрито.

З показань ОСОБА_2, яка була допитана у судовому засіданні, як свідок, вбачається, що 16.10.2011 року, перебуваючи на подвірї будинку №64, що розташований по вулиці Леніна в селі Зятківці Гайсинського району Вінницької області та належить на праві приватної власності її батькові ОСОБА_5, її рідна сестра ОСОБА_3 умисно нанесла їй кулаком правої руки один удар в область лівої вилиці обличчя, потім кулаком лівої руки один удар в праве око, кинула її на землю, схопила за волосся та почала волочити по подвірю, чим спричинила їй легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоровя у вигляді синців в ділянках орбіти правого ока і лівої вилиці.

Як вбачається з висновку експерта №149 судмедекспертом - завідуючим Ладижинським районним відділенням судово-медичної експертизи ОСОБА_6 проведено судово-медичну експертизу громадянки ОСОБА_2, на основі якого судмедекспертом зроблено висновок про те, що у ОСОБА_2 мають місце тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянках орбіти правого ока і лівої вилиці. Синці такого характеру, які виявлені у громадянки ОСОБА_2 утворились від дії твердих тупих предметів, можливо 16.10.2013 року при обставинах вказаних потерпілою(характер і локалізація їх при цьому не заперечуються), і вони відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоровя. Експертиза почата 30.09.2013року та закінчена 04.10.2013року.

Суд першої інстанції прийняв до уваги дані докази, оскільки вони зібрані з дотриманням закону та не суперечать один одному.

Також судом першої інстанції не взято до уваги посилання представника відповідача ОСОБА_7 на відсутність доказів завдання позивачці легких тілесних ушкоджень, оскільки суду було надано достатньо доказів, які є належними та допустимими.

Суд прийняв як доказ завдання легких тілесних ушкоджень позивачці, висновок експерта №149, оскільки судово-медична експертиза проведена судово-медичним експертом який має 26 років стажу роботи за фахом, вищу кваліфікаційну категорію, з правами та обовязками експерта, що передбачені ст. 69 КПК України ознайомлений, повідомлений про відповідальність за ст.ст. 384,385,387 КК України за відмову або ухилення від дачі висновку експерта або за дачу свідомо неправдивого висновку експерта чи за розголошення даних досудового слідства або дізнання.

Місцевий суд взяв до уваги також як доказ кримінальне провадження №1/129/23/2013 у справі №204/327/2012 за скаргою ОСОБА_2 по обвинуваченню ОСОБА_3 за ст. 125 ч. 1 КК України, матеріали якого було надано Гайсинським районним судом Вінницької області, оскільки воно здійснювалося в межах і у спосіб, що передбачені Законами та Конституцією України.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем доведено заподіяння їй відповідачем моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не може погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що позивачем не надано суду доказів які напряму вказують на вину відповідача в завданні позивачу тілесних ушкоджень, оскільки на думку відповідача матеріали кримінального провадження, свідчення самої ОСОБА_2 та висновок експерта у даному кримінальному провадженні вона вважає неналежними доказами.

Так, факт заподіяння відповідачем ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень позивачу ОСОБА_2 підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження №1/129/23/2013 у справі №204/327/2012 за скаргою ОСОБА_2 по обвинуваченню ОСОБА_3 за ст. 125 ч. 1 КК України.

За наявного у справі з висновку експерта №149 судмедекспертом - завідуючим Ладижинським районним відділенням судово-медичної експертизи ОСОБА_6 проведено судово-медичну експертизу громадянки ОСОБА_2, на основі якого судмедекспертом зроблено висновок про те, що у ОСОБА_2 мають місце тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянках орбіти правого ока і лівої вилиці. Синці такого характеру, які виявлені у громадянки ОСОБА_2 утворились від дії твердих тупих предметів, можливо 16.10.2013 року при обставинах вказаних потерпілою(характер і локалізація їх при цьому не заперечуються), і вони відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоровя. Експертиза почата 30.09.2013року та закінчена 04.10.2013року.

Постановою Гайсинського районного суду Вінницької області від 30 жовтня 2013 року ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України в звязку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України), а справу закрито. Розяснено ОСОБА_2 право звернення до суду з позовними вимогами про відшкодування майнової та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" № 12 від 23.12.2005 року при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд під час попереднього, судового, розгляду справи повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності в порядку ст.49 КК України.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 лютого 2004 року № 12 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює закриття кримінальних справ», звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави (її компетентних органів) від засудження особи, яка вчинила злочин, та застосування до неї кримінально-правових засобів примусового характеру. Закриття справ щодо таких осіб є проявом загальної тенденції розвитку кримінального законодавства у напрямі пом'якшення відповідальності за злочини невеликої та середньої тяжкості, вчинені вперше, законодавчим втіленням державного гуманізму, наданням державою людині, яка оступилася, можливості виправитися. Водночас звільнення від кримінальної відповідальності не є виправданням особи.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 заявила клопотання про закриття кримінальної справи у звязку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, проти задоволення якого заперечили потерпіла та її представник.

Таким чином, виходячи із змісту норм закону закриття кримінального провадження передбачає наявність вини особи в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні і не є реабілітуючою підставою після закриття провадження по її обвинуваченні. Особа , яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідачем ОСОБА_3 не доведено суду належними та допустими доказами те, що тілесні ушкодження позивачу ОСОБА_2 вона не заподіювала, а такі ушкодження вона отримала не з її вини, а тому її заперечення є безпідставними.

ОСОБА_3 погодилася з даною постановою Гайсинського районного суду від 30.10.2013 року, не оскаржила її, погодилася з тим що її звільнено від кримінальної відповідальності, а не винесено відносно неї виправдувального вироку, тобто, її було не оправдано, а звільнено від відповідальності, тим самим ОСОБА_3 визнала свою вину у вчиненні даного злочину.

З даної постанови також вбачається, що саме ОСОБА_3 заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності із застосуванням строків давності. Судом відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства правові наслідки закриття справи за таких обставин обвинуваченій та потерпілій було роз'яснено. Дана постанова набрала законної сили, сторонами не оскаржувалась, потерпілій роз'яснено право звернення з позовними вимогами про відшкодування майнової та моральної шкоди до суду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, який набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК . На підтвердження висновку суду щодо розміру відшкодування збитків у рішенні, крім посилання на вирок у кримінальній справі чи постанову у справі про адміністративне правопорушення, необхідно також зазначати докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи (наприклад, врахування матеріального становища відповідача або вини потерпілого).

Таким чином, закриття кримінального провадження на підставі ст.49 КПК України, не звільняє особу від обов'язку відшкодувати в установленому порядку збитків, які вона завдала.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 128 КПК України, особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Визначаючи розмір спричиненої позивачу моральної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив з того, саме діями відповідача ОСОБА_3 позивачці завдані тілесні пошкодження і завдана шкода її здоров'ю, характер протиправного діяння відповідача, а саме, заподіяння легких тілесних ушкоджень ОСОБА_2, що не спричинили короткочасний розлад здоров'я, внаслідок чого остання зазнала нервового стресу та хвилювання, фізичний біль та душевні страждання, яких вона зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, зміною звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль, для відновлення здоров'я, у зв'язку з чим був порушений нормальний порядок та спосіб її життя.

Посилання відповідача ОСОБА_3 на той факт, що вона своєю заявою про закриття провадження у кримінальній справі в зв'язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності, свою вину не визнавала, судом першої інстанції правильно не взяті до уваги, оскільки при вирішенні питання про відшкодування шкоди у порядку цивільного судочинства постанова Гайсинського районного суду від 30.10.2013 року про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_3 є обов'язковою, сторонами не оскарженою, що свідчить про те, що сторони погодились з встановленими даною постановою обставинами справи, а також відповідач ОСОБА_3 не заперечувала та погодилася з тим, що її звільнено від кримінальної відповідальності, а не винесено відносно неї виправдувального вироку.

Визначаючи розмір морального відшкодування, місцевий суд врахував ступінь вини відповідача, обставини за яких спричинено тілесні ушкодження, тривалість моральних страждань позивача та негативних наслідків, які настали для неї у зв'язку із отриманими тілесними ушкодженнями, а тому дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивач 10 000 грн., так як вважає, що дана сума є достатнім розміром для відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Проте, з таким розміром стягнутої судом першої інстанції моральної шкоди колегія суддів погодитись не може, а тому відповідно частково погоджується з доводами апеляційної скарги з цього приводу.

Так визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, колегія суддів вважає за необхідне врахувати характер і тяжкість спричинених відповідачем тілесних ушкоджень позивачу, обсяг та глибину понесених позивачем ОСОБА_2 фізичних і душевних страждань, конкретні обставини за яких їй було завдано моральну шкоду, майновий стан відповідача, те, що вона не працює, потребує лікування та враховуючи вимоги розумності та справедливості, а також враховуючи значний час, який необхідний був позивачу ОСОБА_2Г, для захисту свого порушеного права (з жовтня 2011 року), а тому стягнутий судом першої інстанції розмір грошового відшкодування завданої позивачу моральної шкоди 10000 грн. підлягає зменшенню до розміру 8000 гривень, оскільки заявлена до стягнення сума моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. є завищеною з урахуванням її обґрунтування позивачем та з урахуванням особи відповідача та всіх інших обставин справи.

Таким чином, з урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції до зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324, ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково

Рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 09 серпня 2016 року змінити.

Зменшити суму стягнутої з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди до 8000 (восьми тисяч) гривень. В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : /підпис/ ОСОБА_8

Судді : /підпис/ ОСОБА_9

/підпис/ ОСОБА_10

Згідно з оригіналом: