АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22ц/774/1949/К/16 Головуючий в суді першої
Справа № 212/1021/16-ц інстанції - Зімін М.В.
Категорія № 39 (I) Доповідач - Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Митрофанової Л.В.,

суддів - Бондар Я.М., Михайлів Л.В.,

із секретарем - Масловою К.В.,

за участі ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 серпня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4, який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_7 до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Літвінова Ірина Іванівна, орган опіки та піклування в особі Жовтневої районної у м. Кривому Розі ради, орган опіки і піклування в особі виконавчого комітету Мар'є-Дмитрівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області про встановлення факту сумісного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності в порядку спадкування та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_7 в інтересах якого діє ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування,

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2014 року ОСОБА_7, який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_7 звернувся з позовом до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Літвінова Ірина Іванівна, орган опіки та піклування в особі Жовтневої районної у м. Кривому Розі ради, орган опіки і піклування в особі виконавчого комітету Мар'є-Дмитрівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області про встановлення факту сумісного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних зазначено, що 17.08.2014 року помер батько ОСОБА_7 - ОСОБА_9.

Після смерті спадкодавця спадкоємцями першої черги є діти померлого ОСОБА_7 та ОСОБА_2 На час відкриття спадщини та до часу звернення до суду ОСОБА_7 зареєстрований в с. Спокойствіє, Софіївського району Дніпропетровської області. Позивач зазначає, що його батько ОСОБА_7 тривалий час тяжко хворів у тому числі й психічним захворюванням та фактично з 2009 року проживав у спадкодавця ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_2. Спадкодавець ОСОБА_9 доглядав свого сина - батька позивача, оскільки останній не міг самостійно себе доглядати та потребував постійного догляду через психічну хворобу. Після смерті батька ОСОБА_2 помістив свого брата ОСОБА_7 на лікування. Зазначає, що з 14.08.2014 по 05.09.2015 року він перебував в зоні АТО, а тому не міг самостійно привести батька до нотаріуса, який на той час вже не усвідомлював своїх дій, не керував ними та знаходився на лікуванні у психіатричній лікарні. Після призначення його опікуном батька він звернувся до ОСОБА_2, який повідомив, що спадщину після смерті ОСОБА_9 він вже прийняв. Після отримання всіх необхідних документів він звернувся до нотаріальної контори в інтересах свого батька ОСОБА_7 з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва з підстав пропуску строків встановлених ст.1270 ЦК України.

На підставі наведеного позивач просив суд встановити факт сумісного проживання ОСОБА_7 зі спадкодавцем ОСОБА_9 з 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 року-дня смерті спадкодавця, визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину, та визнати за ОСОБА_7 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9.

В травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_7 в інтересах якого діє ОСОБА_7, про усунення від права на спадкування,

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відносини між спадкодавцем ОСОБА_9 та його сином ОСОБА_7 були напруженими та складними. Своїми діями ОСОБА_7 неодноразову спричиняв померлому батькові моральні страждання, незважаючи на те, що ОСОБА_9 був інвалідом першої групи безстроково та потребував постійної допомоги та стороннього догляду. ОСОБА_7 постійно зловживав алкоголем та притягувався до адміністративної відповідальності за скоєння насилля в сім'ї по відношенню до батька ОСОБА_9 Зазначив, що ОСОБА_7 жодної допомоги батьку не надавав, він самостійно піклувався про батька купував йому ліки та необхідне харчування за власні кошти та кошти батька. Під час тяжкої хвороби батька, який був у безпорадному стані, ОСОБА_7 мав можливість, але свідомо ухилявся від надання спадкодавцю будь-якої матеріальної допомоги та моральної підтримки.

На підставі наведеного ОСОБА_2 просив суд усунути ОСОБА_7 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, стягнути судові витрати по справі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 серпня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4, який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_7 задоволено частково.

Встановлено факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_7 зі спадкодавцем ОСОБА_9, померлим ІНФОРМАЦІЯ_6 року, на час відкриття спадщини.

Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом НОМЕР_1 від 27 березня 2015 року, виданого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Літвіновою Іриною Іванівно, зареєстрованого в реєстрі за № 462 на ім'я ОСОБА_2 в частині визнання права власності за ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

Визнано за недієздатною особою ОСОБА_7 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_7 в інтересах якого діє ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування - відмовлено.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 серпня 2016 року визнано за недієздатною особою ОСОБА_7 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 загальною площею 51,5 кв.м., житловою площею 30,9 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 1102 грн. 40 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в розмірі 1786 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7, в інтересах якого діє ОСОБА_7, та задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2, посилаючись на те, що його позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема поясненнями свідків, адміністративним протоколом правопорушення. Судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано, що ОСОБА_7 не надавав батькові ні матеріальної, ні фізичної допомоги, зловживав спиртними напоями, у них постійно були сварки, чим ОСОБА_7 постійно пригнічував батька.

Вважає, що на підставі ст. 1224 ЦК України ОСОБА_7 має бути усунутий від права на спадкування.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_7 - ОСОБА_5 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне, апеляційну скаргу залишити без задоволення як необґрунтовану.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, яке видане Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. (а.с.11).

Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 СК України від 22.12.2015 року за № 0, ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 року, відомості про батька зазначені як ОСОБА_9 мати ОСОБА_10. (а.с.10).

Згідно рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21.04.2015 року, яке вступило в законну силу 06.05.2015 року, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано недієздатним, опікуном над ОСОБА_7 призначено ОСОБА_4. (а.с.12-13).

Згідно довідки ОКЗ Гейківська психоневрологічна лікарня за № 270 від 07.07.2015 року, ОСОБА_7 перебував на стаціонарному лікуванні з 27.04.2015 року по 07.07.2015 року, продовжує хворіти. (а.с.14).

Відповідно до акту від 15.01.2016 року, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_1 затвердженого ТзОВ « Житлокомцентр», ОСОБА_7 проживав без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 з 2009 до вересня 2014 року. Проживав у свого батька ОСОБА_9.

Згідно заяви від 22.12.2015 року, ОСОБА_7, діючи в інтересах недієздатного батька ОСОБА_7 звернувся до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Літвінової І.І. із заявою про прийняття частини спадщини після смерті ОСОБА_9 (а.с.27).

Згідно постанови приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Літвінової І.І. від 24.12.2015 року, ОСОБА_4 відмовлено у вчинені нотаріальної дії у зв'язку із пропуском встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини. (а.с.28).

Згідно витягу зі спадкового реєстру №42547161 від 22.12.2015 року, приватним нотаріусом Літвіновою І.І. 27.03.2015 року видано свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_9 серії НОМЕР_3. (а.с.29).

Згідно довідки огляду МСЕК серії 10ААГ № 037863 від 31.07.2015 року, ОСОБА_7 встановлена перша група інвалідності за загальним захворюванням з 30.07.2015 року, останнього визнано непрацездатним та таким, що потребує постійного стороннього догляду. (а.с.15).

Відповідно до довідки виконкому Мар'є-Дмитрівської сільської ради за № 66 від 20.02.2015 року, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований але не проживає за адресою: с.Спокойствіє Софіївського району Дніпропетровської області. (а.с.20).

Згідно довідки серії МСЕ-ДНА-01 за №434229, ОСОБА_9 визнано інвалідом першої групи з 05.11.2004 року (а.с.56).

Згідно спадкової справи №5/2015 до майна померлого ОСОБА_9, 27 березня 2015 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадщина на яку видано це свідоцтво складається з квартири АДРЕСА_1, яка належала померлому на підставі: Свідоцтва про право власності на житло видане 23 липня 1994 року ВО «Кривбасруда» ШУ «Октябрьське», згідно з розпорядженням № 288 від 13 липня 1994 року; свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Герасимовою Л.С., завідуючою Другої Криворізької державної нотаріальної контори за р. №3-2654, право власності на яке зареєстровано в Комунальному підприємстві Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» в книзі 17 ПВ ІІІ-номер запису: 577, реєстраційний номер: 22757356. Вказана квартира складається з двох жилих кімнат, загальною площею 51,5 кв.м., у тому числі житловою площею -30,9 кв.м. Зареєстровано в реєстрі за №462. (а.с.82-126).

Відповідно до епікризу з історії хвороби ОСОБА_7 № 814/15, місцем проживання останнього зазначено с. Спокойствіє, Софіївський район. Зазначено, що ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні у КЗ «ГПБ» з 27.04.2015 по 03.08.2015 року за направленням Софіївської ЦРЛ. (а.с.168).

Згідно постанови Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2010 року, про притягнення ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 до адміністративної відповідальності за ст..173-2 ч.1 КУпАП, місцем проживання ОСОБА_7 зазначено: АДРЕСА_3. (а.с.167).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_7, в інтересах якого діє ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 256 ЦПК України, суди встановлюють факти, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

В даному випадку позивачем заявлено вимогу про встановлення факту сумісного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець який на час відкриття спадщини проживав постійно із спадкодавцем, вважається, таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

На думку колегії суддів, матеріали цивільної справи, містять достатньо належних та допустимих доказів, відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, того, що на день смерті ОСОБА_9, померлий та його син ОСОБА_7 постійно проживали за адресою: АДРЕСА_1, тобто на час відкриття спадщини спадкоємець проживав із спадкодавцем.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_7, в інтересах якого діє ОСОБА_4, про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності в порядку спадкування є похідними від позовних вимог про встановлення факту сумісного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та ґрунтуються на нормах законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про їх задоволення.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення вказаних позовних вимог не оскаржено.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що зустрічні позовні вимоги не доведено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з того, що ОСОБА_2, відповідно до вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України, не доведено того факту, що ОСОБА_7 ухилявся від надання допомоги своєму батькові ОСОБА_9

Доводи апеляційної скарги про те, що зустрічні позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема поясненнями свідків та адміністративним протоколом правопорушення колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, оцінка доказів, в даному випадку поясненням свідків, є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Також слід зауважити на те, що притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім'ї, не може бути підставою для усунення останнього від права на спадкування за законом.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано, що ОСОБА_7 не надавав батькові ні матеріальної, ні фізичної допомоги, зловживав спиртними напоями, у них постійно були сварки, чим ОСОБА_7 постійно пригнічував батька, оскільки як зазначено вище, вказані підстави не можуть бути підставою для усунення від права на спадкування за законом. Крім того, ОСОБА_2 не доведено, відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, того факту, що ОСОБА_7 не надавав батькові ні матеріальної, ні фізичної допомоги та постійно пригнічував батька.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржено.

Отже, на думку колегії суддів, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в досить повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм правову оцінку, ухвалив рішення яке відповідає вимогам закону.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що підстав, передбачених законом, для скасування рішення суду немає, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: