08 лютого 2016 року м.Миколаїв Центральний районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Мамаєвої О.В., при секретарі Баришніковій І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Центрального районного суду м.Миколаєва позовну заяву ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 про стягнення понесених судових витрат,-
03 грудня 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 про стягнення понесених судових витрат у розмірі 1492,60 грн. з кожного.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 22.07.2014 року Заводським районним судом м.Миколаєва задоволено позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_2, третя особа Садово-виноградське товариство "Сільгосптехніка" про визнання незаконним та скасування рішення та визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку. Проте при ухвалені рішення Заводським районним судом м.Миколаєва не були розподілені він понесені позивачем судові витрати, а саме: витрати понесені по оплаті за експертизу в сумі 2000,00 грн., оплата земельно-кадастрових робіт в сумі 385,20 грн. та оплата інженеру-геодезисту в сумі 600,00 грн. Виходячи з вищевикладеного позивач просив суд позов задовольнити. У судове засідання сторони не з'явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, вказав, що на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день слухання справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Справа розглядалася судом у порядку заочного провадження з дотриманням вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України.
Суд, перевіривши письмові докази по справі, оглянувши матеріали цивільної справи № 2/487/97/14, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Судом встановлено, що 22.07.2014 року Заводським районним судом м.Миколаєва задоволено позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_2, третя особа Садово-виноградське товариство "Сільгосптехніка" про визнання незаконним та скасування рішення та визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку /а.с.3-5/.
Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 25.09.2014 року рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 22.07.2014 року залишено без змін.
Згідно ухвали Заводського районного суду м.Миколаєва від 24.07.2015 року ОСОБА_1 у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення для вирішення питання про розподіл судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_2, третя особа Садово-виноградське товариство "Сільгосптехніка" про визнання незаконним та скасування рішення та визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку - відмовлено /а.с.15/.
Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 125-051 від 15.05.2014 року, наданою Регіональною торгово-промисловою палатою, позивачем ОСОБА_1 було сплачено 2000,00 грн. за проведення судової експертизи /а.с.13 оборот/.
Судом встановлено, що проведення судової будівельно-технічної експертизи було здійснено для розгляду цивільної справи № 2/487/97/14 /а.с.163-177 цивільної справи № 2/487/97/14/.
Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Згідно з п.4 ч.3 ст.79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення понесених ним витрат пов'язаних з проведенням судової будівельно-технічної експертизи № 125-01 від 16.05.2014 року у розмірі 2000,00 грн. знайшли своє підтвердження при розгляді справи, проте інші вимоги позивача не знайшли свого підтвердження. А саме не надано доказів про сплату судових витрат у розмірі 600,00 грн. для оплати інженеру-геодезисту та не надано доказів на підтвердження того, що понесені витрати за оплату земельно-кадастрових робіт у розмірі 385,20 грн. - пов'язані із розглядом цивільної справи № 2/487/97/14.
На підставі викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення боргу часткового обгрунтованою, в зв'язку з чим понесені витрати у розмірі 2000,00 грн. підлягаєють стягненню з відповідачів на користь позивача. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем (судовий збір у розмірі 487,320 грн.) - підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 326,41 грн. (2000,00 грн. х 487,20 грн. / 2985,20 грн. = 326,41 грн.)
Керуючись ст. ст. 60, 79, 88, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 про стягнення понесених судових витрат - задовольнити частково.
Стягнути з Миколаївської міської ради та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в розмірі 1000,00 грн. та судовий збір за розгляд даної цивільної справи у розмірі 163,20 грн. з кожного.
В задоволенні решти частини позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя О. В. Мамаєва