Справа № 562/1096/16-ц>
провадження №2-п/562/21/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

"14" вересня 2016 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді Кушніра О.Г.,

при секретарі Карпінчук О.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Здолбунів Рівненської області заяву Комунального підприємства «Здолбунівкомуненергія» про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 про розірвання договору, -

в с т а н о в и в:

У поданій до суду 30 серпня 2016 року заяві представник відповідача КП «Здолбунівкомуненергія» просить заочне рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25 липня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 про розірвання договору скасувати та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

В обґрунтування своїх вимог представник відповідача покликається на те, що вказаним рішенням суду позовну заяву ОСОБА_1 задоволено повністю та укладений між ним та КП «Здолбунівкомуненергія» договір №18-20-15 надання послуг з централізованого опалення від 15 листопада 2011 року розірвано. Відповідач заяв про зміну позовних вимог не отримував, проте суд вирішив лише одну з восьми вимог позивача. У судове засідання представник відповідача не зявився з поважних причин та при ухваленні заочного рішення суд позбавив відповідача можливості довести безпідставність позову про розірвання договору з приводу відносин, що регулюється спеціальним законодавством України, а не загальними нормами права. Зокрема, судом не враховано передбаченого законодавством порядку відключення споживачів від мереж централізованого опалення. Заочне рішення суду підприємством отримано лише 22 серпня 2016 року.

У судовому засіданні представник відповідача заяву КП «Здолбунівкомуненергія» підтримав повністю та просить її задоволити.

Позивач просить заяву відповідача залишити без задоволення.

Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що 25 липня 2016 року Здолбунівським районним судом Рівненської області було ухвалено заочне рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 про розірвання договору, яким позовна заява була задоволена.

Відповідач КП «Здолбунівкомуненергія» про час та місце розгляду справи на 30 червня 2016 року та 25 липня 2016 року повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України шляхом направлення судової повістки за його місцезнаходженням, що підтверджується розпискою про отримання поштового відправлення та листами відповідача про відкладення розгляду справи з причин перебування представника в іншій справі та у відпустці.

Ухвалою суду від 25 травня 2016 року відповідачу пропонувалося подати до початку судового засідання письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються.

Проте, будь-яких заперечень проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються відповідач суду не подавав.

А відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення).

Причини повторної неявки сторони процесуального правового значення не мають, оскільки указані положення закону направлено на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з'являються до суду, а відповідач і не з'являється у судове засідання, і не використовує положення про процесуальне представництво у суді (правова позиція Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, висловлена в ухвалі від 31 серпня 2015 року по справі №6-24063ск15.

Як зазначає Європейський Суд з прав людини, заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа ОСОБА_3 проти Іспанії".

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 13 грудня 2011 року по справі №17-рп/2011 також визначив, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

На виконання вимог ч.1 ст.173 ЦПК України головуючим у справі при з'ясовуванні у позивача чи підтримує він свої позовні вимоги було встановлено, що позивач підтримував лише одну вимогу про розірвання договору, яку просив вирішити по суті.

А відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Подання позивачем письмової заяви до початку розгляду справи по суті у розумінні положень ч.2 ст.31 ЦПК України передбачено лише при зміні ним предмету або підстави позову.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу розірвання договору №18-20-15 надання послуг з централізованого опалення від 15 листопада 2011 року, підстави та порядок розірвання якого визначені положеннями цього договору, Цивільного кодексу України, Законом України «Про житлово-комунальні-послуги», які наведені у судовому рішенні.

Зокрема, судом при вирішенні спору враховано положення ст.627 ЦК України, відповідно до якої сторони згідно ст.6 ЦК України є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 6 ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом.

Аналогічні положення передбачені п.24 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, відповідно до яких споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення.

Пунктом 8.2 договору №18-20-15 від 15 листопада 2011 року передбачено що даний договір укладений строком на один рік та вважається продовженим на кожний наступний рік на тих самих умовах, якщо протягом останнього місяця чинності договору не надійшло письмових заяв від однієї із сторін про його розірвання або перегляд.

Порядок розірвання договору визначений п.8.2 указаного вище договору позивачем дотриманий шляхом направлення письмової заяви про його розірвання.

А відповідно до ч.3 ст.651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Будь-яких нових доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, представником відповідача не наведено, а його доводи щодо неврахування положень Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води є помилковими, оскільки ці обставини не були предметом судового розгляду.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що підстави для скасування заочного рішення відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.231 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву Комунального підприємства «Здолбунівкомуненергія» про перегляд заочного рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25 липня 2016 року по цивільній справі №562/1096/16-ц за позовом ОСОБА_1 про розірвання договору залишити без задоволення.

Стягнути з Комунального підприємства «Здолбунівкомуненергія» на користь держави судовий збір у сумі 689 (шістсот вісімдесят девять) грн. 00 коп.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі через Здолбунівський районний суд апеляційної скарги протягом 10 /десяти/ днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення судового рішення у той же строк із дня отримання копії рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: