Справа № 303/635/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

30 травня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача), суддів: Ігнатюка Б.Ю., Мацунича М.В., при секретарі: Кухта М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Мельника Павла Петровича в інтересах ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 18 квітня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Закарпатгаз» про стягнення суми, -

в с т а н о в и л а :

Представник ОСОБА_2 - Мельник П.П., подав апеляційну скаргу на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 18 квітня 2016 року, яке просить скасувати, а позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 18 квітня 2016 року в задоволенні позову Мельник П.П. в інтересах ОСОБА_2 до ПАТ «Закарпатгаз» про стягнення грошових коштів за ненадані послуги відмовлено. Мельник П.П. в інтересах ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі доводить, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального права щодо строків позовної заяви, процесуального права, фактичним обставинам справи та є таким, що підлягає скасуванню. 18 травня 2016 року на адресу апеляційного суду надійшло заперечення на апеляційну скаргу від представника ПАТ «Закарпатгаз», у якій той просить рішення Мукачівського міськрайонного суду від 18 квітня 2016 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 до ПАТ «Закарпатгаз» залишити без задоволення. Вважає, що рішення є законним, обґрунтованим і постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції установлено, що 01 червня 2005 року позивачем ОСОБА_2 на рахунок Мукачівської філії ПАТ «Закарпатгаз» було перераховано грошові кошти в сумі 2000 грн. за проведення монтажних робіт із газифікації. Вказані грошові кошти ОСОБА_2 були надані фондом «Надія» Закарпатської ОДА. У листопаді 2005 року працівниками ПАТ «Закарпатгаз» був виготовлений кошторис на виконання робіт загальною вартістю 1597, 20 грн. і виконані роботи на вказану суму згідно з актом виконаних підрядних робіт від листопада 2005 року. Залишок коштів у розмірі 402 грн. 80 коп. не був повернутий ОСОБА_2

У частині позовних вимог, що стосуються невиконання робіт і неповернення позивачеві коштів у сумі 402 грн. 80 коп. суд першої інстанції встановив, що порушення прав і законних інтересів позивача ОСОБА_2 з боку ПАТ «Закарпатгаз» мало місце, однак про порушення свого права позивачу достовірно було відомо ще в 2005 році, а тому в цій вимозі належить відмовити в зв'язку з пропуском строку позовної давності.

У частині стягнення сум за прострочення технічних умов із вини Мукачівської філії ПАТ «Закарпатгаз» і щодо закінчення гарантійного строку експлуатації газового конвектора (23.59 грн. і 1400 грн. відповідно) суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні цих вимог за недоведеністю.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала - залишенню без змін, із таких мотивів. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з ч. ч. 3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як убачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 у 2005 році перерахувала на рахунок ВАТ «Закарпатгаз» (Мукачівську філію) суму 2000,00 грн. для проведення газифікації і монтажних робіт газопроводу (а.с.9). У листопаді 2005 року ці роботи були виконанні, що підтверджується актом виконання підрядних робіт (а.с.10-12) на загальну суму 1597,20 грн. Неосвоєний залишок грошей склав 402 грн. 80 коп. Тобто, порушення прав позивача з боку Мукачівської філії ПАТ «Закарпатгаз» мало місце в 2005 році. Матеріалами справи встановлено, що позивач знала про наявне порушення у 2005 році, коли проводилися роботи по газифікації її будинку, що підтверджується актом приймання виконання підрядних робіт за листопад 2005 року ( а.с.10-12). Окрім того, відповідач подав по справі заперечення на позовну заяву, в якій просив застосувати строки позовної давності (а.с.37-39).

Довід апеляційної скарги про те, що відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли в кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання, не може бути застосовано до цього виду спірних правовідносин, а висновок представника апелянта, що час виконання зобов'язання відповідачем перед ОСОБА_2 визначений моментом вимоги, яка визначається самим позивачем, а так як ОСОБА_2 з офіційною вимогою до відповідача звернулася у 2013 році, то строк позовної давності слід відраховувати саме з цього часу, спростовується матеріалами справи та не відповідає вимогам матеріального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно застосував строки позовної давності щодо цієї вимоги і відповідач цей висновок не оскаржив.

Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За правилами ч.1, ч.4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Довід апеляційної скарги в частині рішення суду щодо факту недоведеності прострочення із вини відповідача технічних умов і закінчення гарантійного строку експлуатації газового конвектора зводиться до того, що працівниками Мукачівської філії ПАТ «Закарпатгаз» не було встановлено газовий конвектор протягом його гарантійного строку, а тому позивач поніс матеріальну шкоду в розмірі вартості такого конвектора.

Указаний довід не заслуговує на увагу.

Так, у листопаді 2006 року ОСОБА_2 було придбано конвектор вартістю 1400,00 грн. (а.с.13). Із заявою про встановлення цього конвектору ОСОБА_2 звернулася до ПАТ «Закарпатгаз» 03 жовтня 2013 року (а.с.20).

Як зазначає представник відповідача в запереченні проти позову, згідно з документацією на конвектор гарантійний термін закінчився і встановити його виявилося неможливим, оскільки це суперечить «Правилам з безпеки газопостачання». ПАТ « Закарпатгаз» не несе відповідальність за самовільно придбані газові прилади та їх гарантійні терміни та не зобов'язане відшкодовувати вартість таких приладів у разі виявлення їх непридатності з вини споживача. Ні в суді першої інстанції, ні в доводах апеляційної скарги позивач та її представник не довели належними і допустимими доказами вину Мукачівської філії ПАТ « Закарпатгаз» у питанні закінчення гарантійного строку експлуатації газового конвектора, тобто суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність цих вимог.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу адвоката Мельника Павла Петровича в інтересах ОСОБА_2 відхилити. 2. Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 18 квітня 2016 року залишити без змін. 3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: