Справа №359/7082/16-ц
Провадження №2/359/2351/2016
7 листопада 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у скла-ді:
головуючого Борця Є.О.,
при секретарі судового засідання Пугач Д.О.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 7 вересня 1991 року сторони уклали шлюб. Позивач не бажає жити однією сімєю з ОСОБА_2, збереження шлюбу буде суперечити її інтере-сам. Тому ОСОБА_1 просить суд розірвати шлюб.
У судовому засіданні позивач підтримує позов та просить суд задовольнити його.
Відповідач не зявився в судове засідання. Він завчасно у встановленому порядку повідомлявся про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтверджується розпискою (а.с.21).
На підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд постановив протокольну ухвалу про прове-дення заочного розгляду цивільної справи у відсутності відповідача.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Встановлено, що 7 вересня 1991 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом запису актів громадянського стану Бориспільського міськвиконкому Київської області, про що складено відповідний актовий запис №320. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІV-БК №411520 від 7 вересня 1991 року (а.с.8).
Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлю-бу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них.
Як розяснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грун-тується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асам-блеєю ООН.
Встановлено, що ОСОБА_1 не бажає жити однією сім`єю з відповідачем. Збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Примушування позивача до шлюбу з ОСОБА_2 не допускається.
З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між ними, допустимо розірвати.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позива-чеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Встановлено, що ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.1). Предявлений нею позов задоволений в повному обсязі.
З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 551 гривні 20 копійок.
Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ст.ст.213-215, 218, ч.1 ст.224 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Шлюб, укладений 7 вересня 1991 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований відділом запису актів громадянського стану Бориспільського міськвиконкому Київської області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис №320, розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 551 гривні 20 копійок.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Київ-ської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його оголошення.
Відповідач має право подати лише заяву про перегляд заочного рішення до Борис-пільського міськрайонного суду протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішен-ня. У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідач набуде право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Київської області в загальному порядку.
Суддя
Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_3