У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Фастівська державна нотаріальна контора, про виділ спадкового майна в натурі та визнання права власності на його частку,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_2 - батько ОСОБА_5, після смерті яких відкрилась спадщина.

Зазначав, що між ним та його рідною сестрою ОСОБА_3 є спір про розподіл спадкового майна, а тому він звернувся до суду із позовом про визнання за ним права власності в порядку виділу в натурі спадкового майна та визнання права власності на його частку.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2016 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 30 серпня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» ВССУ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

До касаційної скарги ОСОБА_2 додав заяву про поновлення процесуального строку, в якій просив поновити строк на касаційне оскарження, обґрунтовуючи її тим, що копію ухвали апеляційного суду Київської області від 30 серпня 2016 року отримав 12 вересня 2016 року.

Відповідно до ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин. Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку вирішує суд, у якому належало вчинити процесуальну дію або до якого потрібно було подати документ чи доказ. Одночасно з клопотанням про поновлення чи продовження строку належить вчинити ту дію або подати той документ чи доказ, стосовно якого заявлено клопотання.

Дане клопотання підлягає задоволенню, оскільки строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та оскаржуваними судовими рішеннями, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволеніпозову суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач передчасно звернувся до суду із вказаним позовом, оскільки останній не використав своє право на прийняття спадщини у встановленому законом порядку.

Крім того, сторони безперешкодно мають право у нотаріуса отримати свідоцтво про право на спадщину на частки, які передбачені законом.

Вимога позивача про стягнення грошової компенсації, різниці між вартістю частки спадкового майна з нього на користь відповідача також є похідною від вище вказаних вимог, тому також задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. (ч. 1 ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК Україничастки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Статтею 1297 ЦК Українивстановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Відповідно до п. 23 постанови пленум Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику в справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

При цьому, за умовами п. 27 вказаної постанови, отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України, є правом, а не обов'язком спадкоємця.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_2

Докази та обставини, на які є посилання у касаційній скарзі були предметом дослідження судами першої і апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2016 року, ухвали апеляційного суду Київської області від 30 серпня 2016 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Фастівська державна нотаріальна контора, про виділ спадкового майна в натурі та визнання права власності на його частку, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович