Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/2414/15-ц
Провадження № 2/483/97/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

24 лютого 2016 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Шевиріної Т.Д.,

за участю секретаря Басової Н.Г.,

позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Очаківводоканал» про стягнення заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В :

21 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, предметом якого є: стягнення з комунального підприємства (надалі КП) «Очаківводоканал» 28 774 грн 90 коп. невиплаченої заробітної плати за період з 01 травня 2012 року по 30 листопада 2015 року.

Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що з 01 травня 2012 року по 10 грудня 2015 року вона працювала в КП «Очаківводоканал» на посаді оператора хлораторних установок очисних споруд. У 2013 році посада була перейменована на «машиніст газодувної машини очисних споруд», а у 2015 року на «машиніст компресорної установки». Колективним договором, що діяв на підприємстві протягом 2012-2015 років, передбачено дотримання умов Галузевих угод між Міністерством з питань житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським обєднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2010-2012 та 2013-2015 роки (надалі Галузеві угоди). Так, мінімальна тарифна ставка (оклад) робітника встановлюється у розмірі не менше 120 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством. Крім того, Галузевою угодою передбачено, що коефіцієнт співвідношення мінімальної тарифної ставки робітника за підгалузями, видами робіт до встановленої угодами мінімальної тарифної ставки робітника складає 1, 35. Оскільки штатним розписом підприємства посадовий оклад позивачки був визначений без урахування умов Галузевих угод, їй не донараховано та не доплачено 28 774 грн 90 коп..

В судовому засіданні представник, скориставшись своїм правом на зменшення позовних вимог, просив стягнути з відповідача заборгованість перед ОСОБА_1 за період з 01 травня 2012 року по 10 грудня 2015 року в сумі 26 812 грн 86 коп., надав відповідні розрахунки та пояснив, що до жовтня 2012 року КП «Очаківводоканал» не сплачувало ані збільшення тарифної ставки на 120 відсотків, ані коефіцієнт 1, 35, однак, починаючи з листопада 2012 року підприємство здійснило перерахунок окладів робітників та збільшило тарифні ставки на 120 відсотків. Зазначене знайшло відображення в наданому позивачкою розрахунку. Крім того, з травня 2014 року підприємство здійснило індексацію заробітної плати працівників, у звязку із чим представником проведено перерахунок заборгованість підприємства саме з травня 2014 року на підставі наданого відповідачем розрахунку посадових окладів позивачки.

Позивачка в судовому засіданні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав письмові заперечення проти позову з тих підстав, що КП «Очаківводоканал» не перебуває під дією галузевої угоди, оскільки не надавало повноважень на представлення інтересів в соціальному діалозі та укладення колективних угод всеукраїнському обєднанню обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунального господарства «Федерація роботодавців ЖКГ України». КП «Очаківводоканал» відсутній в Єдиному реєстрі субєктів соціального діалогу в сфері житлово-комунального господарства. В обґрунтування своєї правової позиції представник послався на письмові Розяснення, надані Федерацією роботодавців ЖКГ України, в яких, крім іншого, зазначено, що галузева угода не є актом цивільного законодавства та її положення є обовязковими виключно для субєктів господарювання, які з дотриманням вимог чинного законодавства взяли на себе зобовязання виконувати обовязки, передбачені такою угодою. Впровадження окремих галузевих норм в колективних договорах або через посилання на положення галузевої угоди без делегування відповідних положень сторонам галузевої угоди не передбачає приєднання підприємства до такої угоди. Крім того, підприємство було створено 01 травня 2012 року, а колективний договір укладено лише у вересні 2012 року, тому підприємство не зобовязано було дотримуватись вимог Галузевої угоди. У листопаді 2014 року до колективного договору внесені зміни, якими визначено, що положення Галузевої угоди щодо коефіцієнта співвідношення мінімальної тарифної ставки 1,35 мають застосовуватися лише за наявності прибутку на підприємстві.

Крім того, представник відповідача послався на введення на підприємстві з 01 травня 2012 року по 01 грудня 2014 року стану фінансових труднощів, на період якого припиняється застосування коефіцієнту співвідношення мінімальної тарифної ставки 1,35, передбаченого Галузевою угодою.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, розглянувши позовну заяву та заперечення проти неї, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 01 травня 2012 року ОСОБА_1 була прийнята до КП «Очаківводоканал» на посаду оператора хлораторних установок очисних споруд. В подальшому посада була перейменована на «машиніст газодувної машини очисних споруд», а у 2015 році на «машиніст компресорної установки». 10 грудня 2015 року ОСОБА_1 було звільнено у звязку із скороченням штату.

Вказані обставини підтверджуються записами у трудовій книжці, копію якої долучено до матеріалів справи (а.с. 5, 6, ).

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

При розгляді спорів про оплату праці слід відмежовувати сферу державного регулювання оплати праці від її договірного регулювання.

Державне регулювання оплати праці полягає, зокрема, у встановленні розміру мінімальної заробітної плати та інших зазначених у законодавстві норм і гарантій оплати праці працівників підприємств, установ, організацій усіх форм власності, а також умов і розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету.

Поза цими межами здійснюється договірне регулювання оплати праці на основі системи угод, що укладаються на державному (генеральна угода), галузевому (галузева угода), регіональному (регіональна угода) та виробничому (колективний договір) рівнях відповідно до Закону "Про колективні договори і угоди".

Зазначена правова позиція висловлена Пленумом Верховного суду України у п. 4 Постанови

№13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці».

З метою регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів на підприємстві, відповідно до ст. 10 КЗпП України, укладається колективний договір.

За змістом ст. 2 КЗпП України, ст. 43 Конституції України, право громадян України на працю передбачає оплату праці не нижче встановленого державою мінімального розміру.

З метою регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів на підприємстві, відповідно до ст. 10 КЗпП України, укладається колективний договір, в якому, у відповідності до ст. 7 Закону України від 01 липня 1993 року № 3356-ХІІ «Про колективні договори і угоди» (далі Закон України № 3356-ХІІ), встановлюються, зокрема, нормування і оплата праці, встановлення форми, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат, а також гарантій, компенсацій і пільг.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про колективні договори і угоди», у колективному договорі встановлюються, зокрема, нормування і оплата праці, встановлення форми, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат, а також гарантій, компенсацій і пільг.

Положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації (ст. 18 КЗпП України).

Частиною 2 ст. 97 КЗпП України передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Відповідно до частин 3, 4 ст.97 КЗпП України, конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Відповідно до розяснень, викладених у п.п.7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» з урахуванням загальних положень законодавства про оплату праці суд у разі вирішення спорів з цих питань має зясовувати, чи були і як саме вони врегульовані у зазначеному порядку та чи було при цьому додержано норм гарантій, передбачених законодавством, генеральною й галузевою (регіональною) угодами. При їх недодержанні застосовуються відповідно норми і гарантії, передбачені законодавством, генеральною, галузевою (регіональною) угодами.

Угодою на галузевому рівні, згідно зі ст. 8 Закону України «Про колективні договори і угоди», регулюються галузеві норми щодо нормування і оплати праці, встановлення для підприємств галузі (підгалузі) мінімальних гарантій заробітної плати відповідно до кваліфікації на основі єдиної тарифної сітки по мінімальній межі та мінімальних розмірів доплат і надбавок з урахуванням специфіки, умов праці окремих професійних груп і категорій працівників галузі (підгалузі); встановлення міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень в оплаті праці.

За змістом ч. 3 ст. 9 Закону, після закінчення строку дії колективний договір, угода продовжує діяти до того часу, поки сторони не укладуть новий або не переглянуть чинний, якщо інше не передбачено договором, угодою.

Пунктом 7.10 Статуту КП «Очаківводоканал» визначено, що питання соціального захисту, включаючи поліпшення умов праці, життя та здоровя, гарантії обовязкового медичного страхування членів трудового колективу та їх сімей, регулюються колективним договором.

У п. 6.8 Колективного договору між адміністрацією та профспілковим комітетом КП «Очаківводоканал» на 2012-2014 роки (надалі Колективний договір) сторонами встановлено коефіцієнти співвідношення мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду за видами робіт та окремими професіями до встановленої мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду згідно з Додатком №2.

Відповідно до п. 6.10 Колективного договору, розміри тарифної ставки і схеми посадових окладів працівників встановлюються з урахуванням міжрозрядних, міжкваліфікаційних співвідношень, визначених галузевою угодою додатки №1, №2, №3 та ст. 96 КЗпП України за погодженням з профкомом.

Як вбачається з п. 1.1.3 Галузевої угоди на 2010-2012р.р., п. 3.1.1, Галузевої угоди на 2013-2015р.р., мінімальна тарифна ставка (оклад) за просту кваліфіковану працю встановлюється у розмірі не нижче визначеної законодавством мінімальної заробітної плати, а мінімальна тарифна ставка робітника 1 розряду у розмірі не менше 120 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом.

Згідно з Додатками № 2 до Галузевих угод коефіцієнти співвідношень мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду (місячної тарифної ставки) за видами робіт та окремими професіями до встановленої галузевою угодою мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду, коефіцієнт співвідношення за видом робіт експлуатація та обслуговування систем водозабезпечення та водовідведення, становить 1, 35.

Відповідно до розділу першого Галузевих угод, останні поширюються на усіх найманих працівників та роботодавців, що перебувають у сфері дії угод.

За положеннями Статуту підприємства, КП «Очаківводоканал» віднесено до сфери Галузевих угод, укладених між Міністерством з питань ЖКГ України (Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України), Всеукраїнським обєднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України (далі Галузеві угоди).

Включаючи до Колективного договору норми Галузевої угоди, а саме Додатку №2 до неї, сторони, таким чином, погодилися, що ці норми є для них обовязковими, а відтак, у разі порушення, підлягають захисту, в тому числі в судовому порядку.

Щодо наявності на підприємстві фінансових труднощів, суд критично ставиться до наданих відповідачем доказів, а саме наказів «Про введення фінансових труднощів на КП «Очаківводоканал» (а.с. 54-59), з яких вбачається, що стан фінансових труднощів введений від самого початку роботи підприємства, тобто з 01 травня 2012 року і кожних півроку продовжувався наступним наказом керівника.

При цьому, питання щодо обмеження виплат робітникам у наданих наказах не вирішувалося.

Судом встановлено, що заборгованість перед позивачкою за період з 01 травня 2012 року по 30 квітня 2014 року склала 15 133 грн 14 коп., з 01 травня 2014 року по 10 грудня 2015 року 11 679 грн 72 коп., а всього за весь період роботи в КП «Очаківводоканал» - 26 812 грн 86 коп. (а.с. 8, 141, 142).

Враховуючи викладене, а також той факт, що КП «Очаківводоканал» перебуває в сфері дії Галузевих угод і це випливає з його Статуту та Колективного договору, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки від сплати судового збору при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 487 грн 20 коп.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 6-8, 10, 57, 60, 212, 214, 215, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до комунального підприємства «Очаківводоканал» про стягнення заробітної плати задовольнити повністю.

Стягнути з комунального підприємства «Очаківводоканал» на користь ОСОБА_1 26 812 (двадцять шість тисяч вісімсот дванадцять) гривень 86 коп. в рахунок заборгованості по заробітній платі за період з 01 травня 2012 року по 10 грудня 2015 року.

Стягнути з комунального підприємства «Очаківводоканал» на користь держави судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн 20 коп..

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: