Справа № 201/1372/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

за участю секретаря Пєронкова М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, начальника Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про визнання дій протиправним та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що 12 жовтня 2015 року вони з дружиною звернулися до Жовтневого районного відділу у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області з заявами зареєструвати їх за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Паризької Комуни, 8/2, однак відповідач зареєстрував їх за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Паризької Комуни, 8. Позивач є власником 62/100 частин домоволодіння та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Паризької Комуни, 8 на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом. В технічному паспорті зазначено, що будинок складається з квартири № 1 та № 2. 02 листопада 2015 року з метою усунення невідповідності між реєстрацією місця проживання і фактичною адресою, позивач звернувся до ГУ ДМС України в Дніпропетровській області з проханням зареєструвати його з дружиною за адресою: АДРЕСА_1, на що отримав відмову. Такі дії відповідача позивач вважає протиправними. Тому позивач просить суд визнати дії відповідачів протиправними щодо реєстрації його та його дружини за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Паризької Комуни, буд. 8; зобовязати ГУ ДМС України в Дніпропетровській області зареєструвати їх за адресою: АДРЕСА_2.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що реєстрація позивача та його дружини проводилась відповідно до наданих документів на право проживання в житлі.

Вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 12 жовтня 2015 року звернувся до Жовтневого районного відділу у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо реєстрації місця проживання. При цьому в якості підстави для реєстрації у житлі ним було надано оригінали свідоцтва про право на спадщину від 01 жовтня 2015 року, виданого державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 та зареєстрованому у реєстрі за № 7-791, на 62/100 домоволодіння за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Паризької Комуни, будинок 8; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 44884634, згідно якого ОСОБА_1 є власником 62/100 частин домоволодіння за адресою м. Дніпропетровськ вул.

ОСОБА_4, будинок 8.

Реєстрація місця проживання здійснюється відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382 -IV (із змінами) та Порядку реєстрації місця проживання фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22 листопада 2012 року №1077, відповідно до яких для реєстрації місця проживання особа подає до територіального підрозділу ДМС України: письмову заяву про реєстрацію місця проживання; паспорт, до якого вносяться відомості про місце реєстрації; квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні; свідоцтва про народження дітей. Документи, що підтверджують право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму або інші документи. Надання при реєстрації місця проживання інших документів (в тому числі технічних паспортів тощо), ніж перелічені у вищезазначеному Законі та Порядку не передбачено та, більш того, заборонено. При цьому, реєстрація місця проживання здійснюється за адресою, яка зазначена у документах, що підтверджують право на проживання в житлі.

Таким чином реєстрація місця проживання позивача та його дружини було зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, начальника Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про визнання дій протиправним та зобовязання вчинити певні дії є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208-210, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, начальника Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про визнання дій протиправним та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.О. Демидова