Справа № 751/1315/16-ц Провадження № 22-ц/795/1262/2016 Головуючий у I інстанції -Мороз К.В. Доповідач - Мамонова О. Є.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого -судді: Мамонової О.Є.

суддів: Вінгаль В.М., Онищенко О.І.

при секретарі: Зіньковець О.О.

за участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгород - Сіверський м'ясокомбінат» на заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгород - Сіверський м'ясокомбінат» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату,-

УСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 квітня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено; стягнуто з ТОВ «Новгород - Сіверський м'ясокомбінат» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з листопада 2013 року по 01 жовтня 2014 року у сумі 25282 грн. 38 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 32208 грн. 54 коп., компенсацію за час затримки виплати заробітної плати у сумі 18272 грн. 31 коп.; допущено негайне виконання рішення суду в частині присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Додатковим рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 квітня 2016 року по даній справі стягнуто з ТОВ «Новгород - Сіверський м'ясокомбінат» на користь УК у м. Чернігові Державний бюджет, , МФО 853592, ГУДКСУ в Чернігівській області судовий збір в сумі 757 грн. 63 коп.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 травня 2016 року заяву ТОВ «Новгород - Сіверський м'ясокомбінат» про перегляд заочного рішення від 05 квітня 2016 року по даній справі залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ТОВ «Новгород - Сіверський м'ясокомбінат» просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 квітня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Заявник вважає рішення суду необґрунтованим, посилаючись на те, що надана ОСОБА_1 довідка про заборгованість по заробітній платі від 21.01.2016 за № 21/4 є недопустимим доказом, оскільки підписана директором ОСОБА_2, який з 15.12.2015 був позбавлений можливості приймати будь-які рішення через припинення дії трудового контракту, укладеного між ним та засновниками підприємства. До того ж, вказана довідка не містить підпису головного бухгалтера.

Заявник зазначає, що суд на підтвердження існування заборгованості необґрунтовано послався на довідки Пенсійного фонду України та відомості з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків.

За доводами заявника районний суд у порушення ч.1 ст.360-7 ЦПК України не врахував правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 21.11.2011 у справі №6-60цс11 щодо визначення розміру відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні з урахуванням істотності суми заборгованості порівняно із середнім заробітком та тієї обставини, що позивач тривалий час не звертався до суду за вирішенням спору про стягнення заборгованості із заробітної плати.

ТОВ «Новгород - Сіверський м'ясокомбінат» у апеляційній скарзі вказує, що суд обрахував заробітну плату з податками та військовим збором, які підприємство повинно буде сплатити в подальшому, що є неправильним, оскільки підприємство на даний час сплачує всі обов'язкові платежі за кожного працівника.

У письмових запереченнях ОСОБА_1 просив відхилити апеляційну скаргу ТОВ «Новгород - Сіверський м'ясокомбінат» зважаючи на те, що судом в повній мірі з'ясовані дійсні обставини, що мають значення для справи, надано належну оцінку зібраним у справі доказам.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити в силі рішення районного суду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, враховуючи наступне.

Частиною 1 статті 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Новгород - Сіверський м'ясокомбінат» не виплатило ОСОБА_1 при звільненні всі належні суми, а тому в межах заявлених позовних вимог, на підставі ст.ст. 116, 117 КЗпП України, з ТОВ «Новгород - Сіверський м'ясокомбінат» підлягає стягненню нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з листопада 2013 по 01.10.2014 у сумі 25282 грн. 38 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 32208 грн. 54 коп., а також на підставі ст.34 Закону України «Про оплату праці», ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація за час затримки виплати заробітної плати у сумі 18272 грн. 31 коп.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що наказом №263 від 01 жовтня 2013 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу до ТОВ «Новгород - Сіверський м'ясокомбінат» на посаду менеджера із постачання відділу матеріально-технічного постачання (а.с.26).

01 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звільнено із займаної посади за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України (а.с.7).

При звільненні відповідачем не було проведено повного розрахунку з ОСОБА_1, чого ТОВ «Новгород - Сіверський м'ясокомбінат» не спростовано.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_1 за період з 01.10.2013 року по 31.12.2014 року було нараховано 26482 грн. 38 коп. заробітної плати (за 4 квартал 2013 року - 6000 грн., за 1 квартал 2014 року - 6000 грн., за 2 квартал 2014 року - 6137,64 грн., за 3 квартал 2014 року - 6445,80 грн., за 4 квартал 2014 року - 1898,94 грн.), а виплачено тільки у 3 кварталі 2014 року - 1200 грн. (а.с.40).

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

За викладених обставин, районний суд дійшов вірного висновку про необхідність стягнення з ТОВ «Новгород-Сіверський м'ясокомбінат» на користь ОСОБА_1 за період з листопада 2013 року по 01 жовтня 2014 року заробітної плати у сумі 25282,38 грн. (26482 грн. 38 коп. нарахованої заробітної плати - 1200 грн. виплаченої заробітної плати).

Посилання заявника на те, що надана ОСОБА_1 довідка про заборгованість по заробітній платі від 21.01.2016 за № 21/4 є недопустимим доказом, оскільки підписана директором ОСОБА_2, який з 15.12.2015 був позбавлений можливості приймати будь-які рішення через припинення дії трудового контракту, укладеного між ним та засновниками підприємства, не заслуговують на увагу зважаючи на таке.

По-перше, у самій апеляційній скарзі представник ТОВ «Новгород-Сіверський м'ясокомбінат» наголосив, що розмір заборгованості по заробітній платі був з'ясований в процесі розгляду справи.

По-друге, трудовий контракт від 15 грудня 2014 року укладений між ТОВ «ГРАНД ФІШ» та ТОВ «Новгород-Сіверський м'ясокомбінат» в особі директора ОСОБА_2, тобто регулює правові відносини між двома юридичними особами та жодним чином не підтверджує припинення трудових відносин ОСОБА_2 з ТОВ «Новгород-Сіверський м'ясокомбінат».

По-третє, заборгованість по заробітній платі, що визначена судом до стягнення, відповідає даним, зазначеним у відомостях Пенсійного Фонду України та відомостях з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків (а.с. 40-41), які відповідно до ст.ст. 58,59 ЦПК України, є належними та допустимими доказами.

За змістом ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені ст. 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, районний суд правильно установивши обставини справи та те, що при звільненні відповідач усупереч вимогам ст. ст. 47, 116 КЗпП України не виплатив ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі, дійшов вірного висновку про необхідність стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 32208 грн. 54 коп.

Посилання апеляційної скарги на неврахування правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 21.11.2011 у справі №6-60цс11 щодо визначення розміру відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні з урахуванням істотності суми заборгованості порівняно із середнім заробітком та тієї обставини, що позивач тривалий час не звертався до суду за вирішенням спору про стягнення заборгованості із заробітної плати не приймаються апеляційним судом зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 21 січня 2015 року у справі № 6-195цс14 непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої частиною першою статті 117 цього Кодексу.

Суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку на засадах співмірності тільки в разі одночасного вирішення вимог про стягнення належних при звільненні сум за умови часткового задоволення цих вимог.

Оскільки у справі, яка переглядається, вимоги позивача щодо розміру належних йому при звільненні сум судом задоволені в повному обсязі, то й підстав для застосування принципу співмірності та зменшення розміру відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні в суду не було.

Механізм здійснення відповідного розрахунку визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року. Під час його проведення слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата.

Саме зазначена правова позиція враховується апеляційним судом, оскільки спір про розмір заборгованості з заробітної плати між сторонами був відсутній і вимоги ОСОБА_1 про її стягнення задоволені в повному обсязі.

Посилання відповідача на те, що суд неправильно обрахував заробітну плату з податками та військовим збором, які підприємство повинно буде сплатити в подальшому, є хибним. Відповідно до ч. 8 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виконання судового рішення про виплату працівникові середнього заробітку боржник є податковим агентом, який виконує судове рішення, з відрахуванням податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а також інших обов'язкових платежів і зборів із сум, що належать до виплати стягувачу. Саме по собі незазначення у резолютивній частині рішення суду про стягнення заробітної плати без утримання обов'язкових платежів і зборів не є підставою для його скасування. У разі, якщо рішення суду, є незрозумілим для осіб, які брали участь у розгляді справи, або для державного виконавця, воно може бути роз'яснене судом, який його ухвалив за відповідною заявою.

Виходячи з вищевикладеного, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгород - Сіверський м'ясокомбінат» - відхилити.

Заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий:Судді: