Миколаївський районний суд Одеської області
Справа№ 508/807/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 вересня 2016 року Миколаївський районний суд Одеської області.

У складі: головуючого судді Парій І.О.

з участю: секретаря Товт Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Миколаївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області та Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області про визнання права на земельну частку ( пай ).

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області та Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області про визнання права на земельну частку ( пай ).

В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що вона 9 лютого 1996 року була прийнята на роботу в колективне сільськогосподарське підприємство «ім.Суворова» с. Стрюкове Миколаївського району Одеської області де працювала весь час. 08 серпня 1995 року Президентом України був виданий Указ №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». В 1996 році КСП «ім..Суворова» отримало Державний акт на право колективної власності на землю з додатком осіб, які мають право на земельну частку (пай). Середній розмір земельної частки (паю) по колишньому КСП «ім.. Суворова» складає 8,76 умовних кадастрових гектарів. Не дивлячись на те, що вона як член КСП «ім.Суворова», мала право на земельну частку (пай) вона його не отримала. З невідомих їй причин вона не була включена до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай),який додавався до державного акту. В звязку з викладеним просить суд визнати за нею ОСОБА_1 мешканкою с. Стрюкове Миколаївського району Одеської області право на земельну частку (пай) розміром 8,76 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області. Крім того просить суд зобовязати Миколаївську районну державну адміністрацію Одеської області видати розпорядження про надання їй дозволу на розробку технічної документації із землеустрою що до встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с.29).

Представник позивачки по довіреності ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі (а.с.27,28).

Представник Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги визнав ( а.с.26).

Представник Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги визнав (а.с.30).

Вивчивши зібрані по справі докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 9 лютого 1996 року була прийнята на роботу в колективне сільськогосподарське підприємство «ім.Суворова» с.Стрюкове Миколаївського району Одеської області де працювала до 2000 року (а.с.6-7).

В 1996 році КСП «ім. Суворова» отримало Державний акт на право колективної власності на землю з додатком осіб, які мають право на земельну частку (пай).

Згідно довідки відділу Держземагенства у Миколаївському районі Одеської області №29-1519-0.11-603/2-16 від 1 червня 2016 року середній розмір паю колишнього КСП «ім. Суворова» складає 8,76 умовних кадастрових гектарів (а.с.14).

Статтею 10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство передбачено, що земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у постійне або тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди.

Законом України «Про порядок виділення в натурі ( на місцевості ) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» та Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 (720/95) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Тобто, право на земельну частку (пай ) надавалось членам недержавного сільськогосподарського підприємства відповідно до встановленого членства в підприємстві на дату видачі сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості ) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв )» право на земельну частку (пай) мають:

-колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку ( пай ) у встановленому законодавством порядку;

-громадяни спадкоємці права на земельну частку ( пай ), посвідченого сертифікатом;

-громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку ( пай );

-громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного ( обов'язкового ), або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості.

Громадянам, зазначеним в абзаці п'ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі ( на місцевості ) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі ( на місцевості ) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області.

Із пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вбачається, що невнесення до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку ( пай ) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Згідно ст. 122 ЗК України право передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності України покладено на центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області та Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області про визнання права на земельну частку ( пай ) підлягають задоволенню в повному обємі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10 , 60 , 212 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області та Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області про визнання права на земельну частку ( пай ) - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканкою с. Стрюкове Миколаївського району Одеської області право на земельну частку (пай) розміром 8,76 умовних кадастрових гектарів із земель КСП «ім. Суворова» с. Стрюкове Миколаївського району Одеської області.

Зобовязати Миколаївську районну державну адміністрацію Одеської області видати розпорядження про надання дозволу ОСОБА_1 на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) із земель колективної власності колишнього КСП «ім. Суворова» на території Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Миколаївський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: