Справа № 487/7675/15-ц
Провадження № 4-с/487/11/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2016 року

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Павлової Ж.П.,при секретарі Пономарьової Д.С., заявника ОСОБА_1, представника заінтересованої особи ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В

29.09.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції.

В скарзі вона зазначала про те, що на виконанні в Заводському ВДВС знаходиться виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа від 28 квітня 2014 року, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва по виконанню рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 4 квітня 2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на її користь 80000 грн. в межах вартості спадкового майна, яке належало спадкодавцю ОСОБА_4 та 1500 грн. судових витрат.

30 квітня 2014 року державним виконавцем Биковим І.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, але до цього часу державний виконавець не виконав вимоги щодо накладення арешту на майно боржника та не звернув на нього стягнення, не надав їй номеру рахунку, на який вона погодилась перерахувати грошові кошти як різницю між вартістю 1/2 частки квартири по вул. Червоних Майовщиків, 15-в кв.8 та боргом.А також державним виконавцем не проведено опису майна боржниці, не здійснено виходів за місцем знаходження майна, не проведено ніяких дій про звернення стягнення на майно боржника.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд визнати бездіяльною відмову у здійсненні дій старшим державним виконавцем Биковим І.С. по примусовому виконанню виконавчого листа по справі № 2/412/570/12 від 28 квітня 2014 року та судових рішень по справі № 2/487/945/15 та №№487/3065/15-ц. А також визнати його бездіяльність у ненаданні їй відповіді від 12.11.2014року на її звернення стосовно передачі спадкового майна.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свої вимоги та доповнила тим, що державні виконавці Заводського ВДВС , незважаючи на рішення судів про визнання їх бездіяльності неправомірною, і в подальшому продовжують не вчиняти ніяких дій щодо виконання рішення суду, чим порушують її право на своєчасне виконання рішення суду.

Представник Заводського ВДВС Миколаївського МУЮ в судове засідання не з*явився.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги, викладені в скарзі не підтримав та просив відмовити в її задоволенні.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, представника заінтересованої особи ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Статтею 383 ЦПК України ч. 1 ст. 12, ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. За змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованоїЗаконом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом на примусовому виконанні Заводського ВДВС з 30 квітня 2014 року знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/412/570/2012, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва на виконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 4 квітня 2014 року, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 80 000 грн. в межах вартості спадкового майна, належного ОСОБА_4 та 1500 грн. судових витрат.

30 квітня 2014 року за заявою ОСОБА_1 про примусове виконання виконавчого листа, який був виданий 28 квітня 2014 року, старшим державним виконавцем Заводського ВДВС ОСОБА_5 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження .

Після відкриття провадження державним виконавцем здійснено запити

до відповідних органів з метою встановлення наявності грошових коштів на банківських рахунках, наявності зареєстрованого рухомого та нерухомого майна.

Так, згідно інформаційної довідки з Реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 7 травня 2014 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 1/2 частину 4-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 1 в м. Миколаєві.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вжити передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, відповідно до положень ч.ч. 1, 5 ст. 52 та ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації, а у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно. Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Приписами ч. 4 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що після надходження документального підтвердження належності боржнику на праві власності будинку чи іншого нерухомого майна державний виконавець накладає на них арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідних реєстрів.

Таким чином державний виконавець одразу після надходження відповідної інформації від 7 травня 2014 року зобов'язаний був накласти арешт на виявлене майно. Проте, як встановлено судом , відповідно до довідки Заводського ВДВС від ММУЮ від 15 жовтня 2015 року постанова про арешт всього майна боржника та заборону на його відчуження винесено державним виконавцем лише 3 липня 2015 року.

У квітні- травні 2015 року старший державний виконавець направив вимоги боржнику щодо необхідності з*явитися до Заводського ВДВС, здійснив вихід за місцем проживання боржника- по АДРЕСА_2, але доступу до квартири не мав, про що складені відповідні акти.Відповідно до ухвали Заводського районного суду м.Миколаєва від 22.04.2015 року за заявою старшого державного виконавця Бикова І.С. залишено без розгляду подання Заводського ДВС ММУ про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_3 для проведення виконавчих дій.

Таким чином державним виконавцем процедура по виконанню виконавчого листа не була розпочата впродовж тривалого часу, який перевищує загальний строк здійснення виконавчого провадження , встановлений ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» і до теперішнього часу рішення суду не виконано.

Відповідно до ухвали Заводського районного суду м.Миколаєва від 10.09.2015року було задоволено скарги ОСОБА_1 , якою визнано

неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Заводського ВДВС ОСОБА_5,яка полягає у невжитті ним заходів примусового виконання у виді звернення стягнення на майно боржника у виконавчому провадженні у строк, встановлений ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" та зобовязано вжити заходів примусового виконання направлених на звернення стягнення на майно боржника у зведеному виконавчому провадженні за № 485 67747.

Незважаючи на те , що вказана ухвала набрала законної сили , на даний час державним виконавцем на надано ніяких доказів на вжиття заходів щодо належного виконання судового рішення та звернення стягнення на майно боржника.

Оскільки бездіяльність державного виконавця є тривалою, та на час звернення не була припинена, а тому строки звернення із скаргою до суду встановлені положеннями ст. 385 ЦПК України не є порушеними.

За таких підстав скарга ОСОБА_1 в частині визнання бездіяльності державного виконавця є такою, що підлягає задоволенню.

Що стосується вимог ОСОБА_1 відносно неотримання нею відповіді від Заводського ДВС стосовно її заяви від 12.11.2014 року про зверення стягнення на майно АДРЕСА_4, то доказів направлення такої заяви скаржником та отримання її державним виконавцем суду не ОСОБА_1 того, як встановлено із матеріалів цивільної справи, в матеріалах виконавчого провадження міститься лист -відповідь на заяву ОСОБА_1 від 16.10.2015 року про звернення стягнення на нерухоме майно- 1/2 частку квартири за адресою АДРЕСА_5 в рахунок задоволення вимог за рішенням суду про стягнення з ОСОБА_3 коштів з посиланням на те, що квартира чи її частка за зазначеною адресою ОСОБА_3 не належить, тому звернення стягнення на 1/2 частку квартири неможливе.

Тому в цій частині її вимоги задоволенню не підлгягають

Керуючись ст.ст.383-389 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_5, стосовно невжиття ним заходів по примусовому виконанню виконавчого листа по справі № 2/412/570/12 від 28 квітня 2014 року та судових рішень по справі № 2/487/945/15 та №487/3065/15-ц у зведеному виконавчому провадження № 48567747 щодо накладення арешту на майно боржника , не звернення на нього стягнення,не надання номеру рахунку на перерахунок грошових коштів, не проведенням опису майна боржниці, не здійснення достатніх виходів за місцем знаходження майна.

В задоволенні інших вимог ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м.Митколаєва протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя Павлова Ж.П.