Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1757/15-ц

Номер провадження: 2/511/13/16

20 травня 2016 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Іванова О. В.,

секретаря судового засідання - Кирилової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на житловий будинок та господарчі споруди по праву спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання права власності на житловий будинок та господарчі споруди по праву спадкування за законом.

В позові зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер його батько, ОСОБА_6, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарчими спорудами, що розташований за адресую: АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_6 заповіт не склав, тому має місце спадкування за законом. Спадкоємцями першої черги після смерті батька за законом є він та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які являються синами спадкодавця. Інших спадкоємців не має. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу було відмовлено, у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на зазначений вище житловий будинок, у зв'язку з чим він був змушений звернутися до суду.

Позивач в судовому засіданні пояснив, що після смерті його батька ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку та господарчі споруди, що розташовані за адресую: АДРЕСА_1. На момент смерті в будинку також проживала його мати та був прописаний його молодший брат ОСОБА_3. Мати та його чотири брати в свою чергу відмовилися від прийняття спадщини на його користь, однак оформити він нічого не зміг так як були відсутні правовстановлюючі документи. Мати померла ІНФОРМАЦІЯ_5. На будинок є технічний паспорт та документи на його забудову. За життя його батько заповіту не складав. В подальшому позивач просив позовні вимоги задовольнити та розглянути справу за його відсутністю, про що надав до суду відповідну заяву.(а.с.189).

Відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи були сповіщені належним чином через компетентні органи шляхом повідомлення у відповідності до Конвенції. До суду через головне територіальне управління юстиції в Одеській області від відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 надійшли заяви, згідно яких вони визнають позовні вимоги позивача ОСОБА_1 та не заперечують проти їх задоволення.(а.с.32-122).

Суд, враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 197 ЦПК України).

Розглянувши подані документи та матеріали, заяви сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_1, виданим на підставі запису акту про смерть № 723 від 04.11.2014 року, складеним Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції Одеської області (а.с.6).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарчими спорудами, якиірозташовані за адресою: АДРЕСА_1.

При житті ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_7 з 28.04.1957 року, яка після реєстрації шлюбу обрала прізвище чоловіка «ОСОБА_7», що підтверджується копією свідоцтва про одруження зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_2 виданого на підставі актового запису №139.(а.с.123).

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_3, виданим на підставі запису акту про смерть № 114 від 19.02.2015 року, складеним Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції Одеської області (а.с.7).

Згідно копії свідоцтва про народження зареєстрованого Райбюро м. Роздільна на підставі актового запису №234 виданого 03.11.1972 року, батьками позивача ОСОБА_1 являлися ОСОБА_6 та ОСОБА_7(а.с.27).

Також, при житті, 02 вересня 1968 року виконкомом міської Ради депутатів трудящих м. Роздільна з ОСОБА_2 був укладений договір про надання останньому в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку за адресою: по АДРЕСА_2, який зареєстровано в реєстрі за № 1609. (а.с.10-13).

Даний догорів був укладений на підставі рішення виконавчого комітету Роздільнянської міської Ради депутатів трудящих Роздільнянської міської ради від 21 серпня 1968 року про надання ОСОБА_6 земельної ділянки площею 600 кв.м. під забудову в м. Роздільна (а.с.9).

Згідно довідки Роздільнянської міської ради Одеської області виконавчого комітету за № 1275 від 21.04.2016 року повідомлено, що житловий будинок та господарчі споруди розташовані на земельній ділянці по АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_6(померлому) на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку та житловий будинок та господарчі споруди які відповідно матеріалів технічної інвентаризації знаходяться по АДРЕСА_1 це дійсно один і той самий житловий будинок, який має адресу: АДРЕСА_1.(а.с.187-188).

Згідно виписки з рішення №3/2 від 26.02.2004 року « Про приватизацію земельних ділянок» виданої Роздільнянською міською Радою Одеської області, ОСОБА_2 передано безкоштовно у приватну у власність земельну ділянку розміром 0,0631га по АДРЕСА_1.( а.с.124).

Наявність будинку підтверджується технічним паспортом на житловий будинок станом на 11.06.2015 року, згідно якого, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований житловий будинок з господарчими спорудами, побудований у 1972 році, який складається з : «А» - житлового будинку, загальною площею - 75.50кв.м., житловою площею - 73.20кв.м, та господарських споруд: «Б» - сарай, «В» - убиральня ( а.с.20-22).

Житловий будинок та господарчі споруди були побудовані в 1972 році на земельній ділянці площею 600 га, що підтверджується проектом забудови, затвердженого міським архітектором та актом приймання індивідуального домоволодіння будинку. Зведеним актом вартості будинків, господарських будівель та споруд, вартість будинку №14 станом на 17.06.2015 року склала 137731,0грн.(а.с.8;13-19).

З копії домової книги для прописки громадян проживаючих в АДРЕСА_1, вбачається, що домовласником з 1970 року вказаного будинку є ОСОБА_6(а.с.125-132).

Відповідно до п.3.1. Інформаційного листа ВССУ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватись законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV, нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яке є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Житловий будинок побудований у 1972-1974 роках, тобто коли чинне законодавство не пов'язувало момент виникнення права власності на нерухоме майно з його реєстрацією, правовстановлюючим документом на будинки були дозвільні документи виконкомів міських Рад, крім цього, відповідно до діючого на той час законодавства щодо оформлення прав власності на нерухоме майно, до компетенції виконкомів місцевих рад відносились також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у по господарські книги місцевих рад, які з 1979 року були особливою формою статистичного обліку, що здійснювався в Україні.

Так, будинки збудовані до прийняття Указу Президіуму ВР УРСР від 22.01.1979 року "Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель" не є самовільними і не підлягали здачі в експлуатацію (лист-роз'яснення Центрального БТІ від 29.12.1982 року за №23-5/1-394.)

Тому оцінивши всі докази в сукупності, суд вважає, що дійсно даний будинок належав на праві власності померлому ОСОБА_6 і входить до складу спадщини, яка відкрилась після його смерті.

13.06.2015 року позивач ОСОБА_1 отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з земельної ділянки розташованої на території Роздільнянської міської ради Одеської області за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,0618га, що належала спадкодавцю ОСОБА_6 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, виданого Роздільнянським відділом земельних ресурсів Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №37 від 11 серпня 2006 року, кадастровий номер - НОМЕР_5 з урахуванням 1/6 частки, від якої відмовилися дружина спадкодавця ОСОБА_7, сини: ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5, що також підтверджується Витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.(а.с.133-135).

У зв'язку з тим, що ОСОБА_6 який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 за життя заповіту не склав, то має місце спадкування за законом.

Згідно ст.1220 ч.1, ч.2 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлої.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №26/2015, розпочатої 04.11.2014 року приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу(а.с.142-182), позивач в порядку ст.1270 ЦПК України своєчасно в 6-ти місячний строк, а саме 04.11.2014 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про отримання спадщини. При цьому приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарчими спорудами у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на вищезазначений житловий будинок (а.с.28).

Згідно закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зі змінами від 20 листопада 2012 року № 5496-УІ ( розділ У. Прикінцеві положення, пункт 9.), наказ №95 Міністерство Регіонального Розвитку, Будівництва та Житлово - Комунального Господарства України від 19.03.2013 року (глава ІІІ. Пункт 3.1., абзац2), Закону України «Про внесення змін до ст.. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо особливостей державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року» від 15 квітня 2014 року № 1212 - УІІ індивідуальні (садибні) житлові будинки садові, дачні будинки господарські (присадибні) будівлі споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року не підлягають прийняттю в експлуатацію; документом який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року перелічених будівель та споруд вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна.

За ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації.

Відповідно до п.11 ст.346 ЦК право власності припиняється в зв'язку із смертю фізичної особи.

У своєму інформаційному листі №10-1387 від 27.09.2012 р. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що відповідно до ст.2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст.3 зазначеного закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набирання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яке є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірне, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п.4.15 розділу 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 видача свідоцтва про права на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п. 4.18 розділу 4 Порядку якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Судом досліджено достатньо доказів для задоволення позовних вимог позивача про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, що складається з: «А» - житлового будинку, загальною площею - 75.50кв.м., житловою площею - 73.20кв.м, та господарських споруд: «Б» - сарай, «В» - убиральня, який належав ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Судові витрати позивачем сплачено при зверненні з позовом до суду у повному обсязі.

На підставі ст.1217, 1223, 1233,1268-1270, 1296 ЦК України, ст.3,4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", керуючись ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на житловий будинок та господарчі споруди по праву спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності по праву спадкування за законом на житловий будинок з господарчими спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, що складається з: «А» - житлового будинку, загальною площею - 75.50кв.м., житловою площею - 73.20кв.м, та господарських споруд: «Б» - сарай, «В» - убиральня, який належав ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. В. Іванова