ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/379/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Кубіву С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дарницького районного суду міста Києва цивільну справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг», заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання дій державного виконавця незаконними та зобов'язати вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі по тексту - Скаржник, ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулось до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Воловецького РВДВС ГТУЮ у Закарпатській області незаконними та зобов'язання вчинити дії. Обґрунтовуючи підстави звернення зазначає, що 04.10.2016 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» цінним листом засобами поштового зв'язку було направлено до Воловецького РВДВС ГТУЮ у Закарпатській області за місцем проживання боржника та за місцезнаходженням майна боржника заяви від 04.10.2016 року про відкриття виконавчого провадження та примусове стягнення суми боргу на підставі виконавчих листів № 2-5609/12, виданих 27.02.2013 року Дарницьким районним судом м. Києва щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості в розмірі 446 385, 73 грн., щодо ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості в розмірі 3 219 грн. та щодо ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості в розмірі 446 385. 73 грн.

Старшим державним виконавцем Воловецького РВДВС ГТУЮ у Закарпатській області Чолобанько М.В. за результатом розгляду заяв було постановлено повідомлення від 10.10.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року у зв'язку з тим, що стягував не надав підтвердження сплати авансового внеску.

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не погоджується з прийнятим рішенням державного виконавця, оскільки повідомлення від 10.10.2016 року про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання постановлені на підставі Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, який набрав чинність з 05.10.2016 року, а заяви від 04.10.2016 року про відкриття виконавчого провадження направлені на адресу виконавчої служби 04.10.2016 року на підставі Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, за нормами якого не передбачена сплата авансового внеску.

В судове засідання скаржник не з'явився, направив на адресу суду з заяву, в якій просив розглянути справу без їх участі, вимоги, викладені у скарзі підтримав.

Державний виконавець Воловецького районного ВДВС ГТУЮ у Закарпатській області не з'явився, проте направив на адресу суду заперечення та просив відмовити у задоволення скарги.

Дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Законом України «Про виконавче провадження» регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Згідно із ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. (ст.1 Закону України «Про виконавче провадження»)

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Виходячи з положень ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Як з'ясовано судом, 04.10.2016 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» цінним листом засобами поштового зв'язку було направлено до Воловецького РВДВС ГТУЮ у Закарпатській області за місцем проживання боржника та за місцезнаходженням майна боржника заяви від 04.10.2016 року про відкриття виконавчого провадження та примусове стягнення суми боргу на підставі виконавчих листів № 2-5609/12, виданих 27.02.2013 року Дарницьким районним судом м. Києва щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості в розмірі 446 385, 73 грн., щодо ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості в розмірі 3 219 грн. та щодо ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості в розмірі 446 385. 73 грн.

Старшим державним виконавцем Воловецького РВДВС ГТУЮ у Закарпатській області Чолобанько М.В. за результатом розгляду заяв було постановлено повідомлення від 10.10.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року у зв'язку з тим, що стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску.

Відповідно до пункту 7 Розділу 7 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент надходження документів) виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Посилання скаржника на те, що виконавчий лист було пред'явлено до виконання 04 жовтня 2016 року, до набрання чинності нової редакції Закону України «Про виконавче провадження», яка не передбачала сплати авансового внеску, суд відкидає та зазначає, що виходячи з положень Закону України «Про виконавче провадження», строки на вчинення виконавцем дій, визначених зазначеним Законом обраховуються з дня отримання виконавцем виконавчого документу, отже датою пред'явлення виконавчого документу є дата отримання виконавцем виконавчого документу.

Отже, у зв'язку з тим, що виконавчі документи надійшли до відділу 10.10.2016 року вже під час дії ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року виконавчі дії повинні вчинятися за правилами та нормами, встановленими цим Законом.

Згідно п.п.8, 10 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції Закону від 02.06.2016р.) виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо, зокрема, стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим та якщо виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Згідно з п.4 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2016 (в редакції від 29.09.2016), виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред'явлення виконавчого документа.

Таким чином Законом чітко визначено, що державний виконавець вчиняє дії щодо відкриття виконавчого провадження або повертає виконавчий документ без прийняття від дня отримання виконавчого документа, а не від дня передачі останнього до відділення поштового зв'язку.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг» є необґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки державним виконавцем правомірно застосовано норми Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016, який набрав чинності з 05.10.2016.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.1, 4, 5, 21, 74 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції від 02.06.2016 року, Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5 (в редакції від 29.09.2016р.), ст.ст. 209-210, 383-387 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг», заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання дій державного виконавця незаконними та зобов'язати вчинити певні дії.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги через Дарницький районний суд міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ О.Р.ЛУЖЕЦЬКА