КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/765/16-ц
Провадження № 2/552/597/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2016 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Васильєвої Л.М.

при секретарі Орламенко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення порядку користування земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И В:

19.02.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про встановлення порядку користування земельною ділянкою між її користувачами за адресою м. Полтава, вул. Половка, 21. Позовні вимоги обгрунтовував тим, що 30.10.1972 року він придбав у вказаному будинку 7/25 його частини на підставі договору купівлі-продажу, який на час придбання мав загальну площу 102.10 кв.м, та надвірні будівлі. На підставі цього договору в його користування перейшла частина будинку, а саме: веранда 2-1, кухня 2-2, кімната 2-3, погріб сарай літ. «Е» . Вбиральня та колодязь були у спільному користуванні усіх співвласників будинку. Відповідачеві ОСОБА_2 належить 22/100 цього домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.11.1996 року, відповідачеві ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.04.2015 року належить 11/25 частини вказаного домоволодіння. Між колишніми співвласниками домоволодіння мировою угодою, яка затверджена ухвалою Народного суду Київського району м. Полтави від 28.04.1961 року була досягнута домовленість з приводу користування земельною ділянкою за вказаною адресою. Так ОСОБА_4 виділено у користування земельну ділянку площею 447 кв.м., ОСОБА_5 285 кв.м. , ОСОБА_6 285 кв.м, а земельна ділянка площею 322 кв.м, яка знаходилась під будинком та біля будинку, була залишена у спільному користуванні. З часу укладення вказаної мирової угоди змінились власники будинку та змінився порядок користування земельною ділянкою. Власником квартири № 1, ОСОБА_2 зроблений індивідуальний окремий вихід на вулицю. У зв»язку з тим, що власником квартири № 3 самовільно здійснені добудови до будинку на земельній ділянці, яка вділялась по вказаній мировій угоді у спільне користування та на якій знаходився прохід до його частини будинку , який з земельної ділянки загального користування перенесений на земельну ділянку, яка виділялась попередньому власнику квартири № 3 в особисте користування. Зазначені перебудови призвели до того, що він був вимушений користуватись входом до подвір»я та будинку по земельній ділянці, яка виділялась попередньому власнику домоволодіння, яке на даний час належить ОСОБА_3 У 2014 року між ними виник конфлікт і ОСОБА_3З закрила прохід, яким він користувався , а отже він втратив можливість проходити до своєї частини будинку. У 2015 року він звертався до суду із позовом про усунення йому перешкод у користуванні земельною ділянкою, але у задоволенні його позовних вимог було відмовлено з тих підстав., що вхід до садиби , яким він раніше користувався розташований на земельній ділянці, яка виділялася попередньому власнику частини домоволодіння, власником якого є тепер ОСОБА_3, а інший порядок користуванням земельною ділянкою не встановлювався. Після вказаного рішення суду відповідач ОСОБА_2 збудував прохід до своє хвіртки між огорожею № 8 та своєю частиною будинум, облаштував на проході веранду, а відповідач ОСОБА_3З встановила паркан всередині двору . Так як на теперішній час змінився порядок користування земельною ділянкою, який був встановлений попередніми співвласниками , просив встановити новий порядок користування земельною ділянкою. Після проведення судової земельно-технічної експертизи позовні вимоги доповнив, просив встановити порядок користування земельною ділянкою за адресою вул. Половка. 21 в м. Полтава відповідно варіанту № 3 висновку №40 судової земельно-технічної експертизи від 30 червня 2016 року.

У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав, що викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення, пояснив, що ОСОБА_2 та його матір ОСОБА_7, яка також є співвласникмо вказаного домовлодіння, погоджуються на встановлення порядку користування земельною ділянкою за варіантом №3 висновку №40 судової земельно-технічної експертизи від 30 червня 2016 року.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні. ОСОБА_3 не заперечуючи того, що до належної їй частини будинку на землі загального користування здійснена добудова ( кухня), влаштована вигрібна яма , у зв»язку з чим спільний вхід до домоволодіння, який був визначений мировою угодою, яким користувались усі співвласники та який був розташований на землі загального користування, що виділялась у користування попереднім власникам вказаного домоволодіння мировою угодою, був перенесений на земельну ділянку , яка була виділена колишньому співвласнику належній їй на праві власності частини будинку та яким вона користується на теперішній час одноособово. Пояснила, що вона ніколи не допустить того, щоб через її земельну ділянку ходив позивач. Зазначала, що оскільки між попередніми співвласниками встановлений порядок користування земельною ділянкою, то він є обов»язковим для нових співвласників. Також посилалась на те. що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 26 травня 2015 року , яке набрало чинності встановлено, що позивач має можливість користуватись входом до садиби, який улаштований відповідачем ОСОБА_2 , а тому підстав встановлювати новий порядок користування земельною ділянкою немає. Також, як на підставу відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 посилалась на те, що проведена по справі судова земельно-технічна експертиза не може бути прийнята судом до уваги, оскільки вона подала скаргу на судового експерта ОСОБА_8, а тому проведена цим експертом експертиза є недійсною. Зазначала також, що вона звернулась до ВП №1 ВП ГУНП у Полтавській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо надання до матеріалів справи кадастрового плану на спірну земельну ділянку, який, як на її думку є підробленим, та на підставі якого проведена судова земельно-технічна експертиза.

Третя особа, ОСОБА_9,подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Заслухавши представників позивача, ОСОБА_3З та її представника, представника ОСОБА_2 суд дійшов до наступних висновків.

Установлено, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 30.10.1972 року є власником 7/25 частини житлового будинку № 21 із господарськими спорудами по вул. Половка в м. Полтава.( а.с. 6-7).

Відповідач ОСОБА_3 є власником 11/25 частини житлового будинку на підставі свідоцтва про спадщину за заповітом від 17.04.2015 року ( а.с. 54)

Відповідач ОСОБА_2 є власником 21/100 частини вказаного домоволодіння, ОСОБА_7 власником 7/100 частини .

Земельна ділянка за вказнаою адресою не перебуває у власності співвласників, а перебуває у їхньому користуванні.

При переході права власності на будівлі та споруди за

цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно

з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК України до

набувача від відчужувача переходить належне йому право власності

або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані

будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі

відчуження.

Отже співвласники спірного домоволодіння користуються земельною ділянкою на належних правових підставах.

Попередніми співвласниками вказаного домоволодіння були ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які 28 квітня 1961 року уклали мирову угоду з приводу користування земельною ділянкою, яка затверджена ухвалою Народного суду Київського району м. Полтави від 28 квітня 1961 року.

Відповідно до цієї мирової угоди ОСОБА_4 ( теперішній власник ОСОБА_3З.) виділена у користування земельна ділянка площею 447 кв.м, ОСОБА_11 ( нинішні власники ОСОБА_12, ОСОБА_7Ф.) земельна ділянка площею 285 кв.м., ОСОБА_6А.( нинішній власник ОСОБА_1П.) земельна ділянка 285 кв.м.

У загальному користуванні всіх попередніх співвласників залишилася під двором загального користування та під спорудами земельна ділянка площею 322 кв.м

Матеріали справи не містять інформації про те, яка була загальна площа житлового будинку за вказаною адресою та які господарські будівлі були збудовані на спірній земельній ділянці на час укладення вказаної мирової угоди.

Однак матеріали справи містять технічний паспорт на вказане домоволодіння станом на 24.07.1974 року, із якого убачається, що на дату виготовлення технічного паспорту загальна площа будинку становила 137.7 кв.м., а із господарських будівель були 2 сараї, 3 вбиральні, колодязь питний, гараж ( а.с.а.с. 11-13 т. 1).

Із договору купівлі продажу частини вказаного домоволодіння, яку придбав позивач у 1972 році убачається, що загальна площа будинку становила 102.10 кв.м ( а.с. 6-7)

Із технічного паспорту на вказане домоволодіння , який виготовлений станом на 24.06.1985 року загальна площа будинку вже була 144.4 кв.м, а також збільшилась кількість господарських споруд ( а.с.14-16)

Із технічного паспорту станом на 24.06.1985 року на плані садибної ділянки убачається, що до вказаного будинку є один вхід ( заїзд) з вулиці Половка, який розташований на земельній ділянці загального користування.

Зазначена обставина також підтверджується генеральним планом (схемою) від 05.04. 1976 року, на якому також відображений один заїзд до вказаної земельної ділянки з вул. Половка на землі загального користування ( а.с. 64)

Із технічного паспорту, що виготовлений станом на 03.04.2015 року (а.с. 59- 65) убачається, що заїзд на спірну земельну ділянку зміщений та знаходиться на земельній ділянці, яке перебуває у користуванні відповідача ОСОБА_3, а також наявний вхід до земельної ділянки на землі загального користування шириною 1.30 м., який розташований між огороженю та частиною будинку, що належить відповідачеві ОСОБА_2 та його матері ОСОБА_7

Вказаний технічний паспорт свідчить про те, що загальна площа житлового будинку за вказаною адресою збільшилась до 169.2 кв. м ,а також значно збільшилась кількість господарських споруд.

Зазначені докази свідчать про те, що з часу укладання мирової угоди 28 квітня 1961 року, з приводу встановлення порядку користування земельною ділянкою, між попередніми співвласниками вказаного домоволодіння , спільний будинок значно збільшився за рахунок проведених добудов, у тому числі і на земельній ділянці, яка була виділена співвласникам мировою угодою від 28.04.1961 року у спільне користування.

Якщо станом на час укладення мирової угоди в»їзд до спірного домоволодіння був лише один та він був розташований на земельній ділянці спільного користування, то станом на час розгляду справи в»їзд до вказаного домоволодіння має тільки відповідач ОСОБА_3, та він зміщений із землі, яка перебувала, відповідно до мирової угоди в загальному користуванні, на частину земельної ділянки, яка перебуває відповідно до вказаної мирової угоди у користування відповідача ОСОБА_3

Зазначені зміни відбулися в результаті того, що власники частини домоволодіння, яка тепер перебуває у власності ОСОБА_3З провели добудови до будинку, влаштована вигрібна яма на земельній ділянці, яка була виділена усім співвласникам у спільне користування відповідно до мирової угоди від 28.04.1961 року.

Із висновку №40 судової земельно-технічної експертизи від 30 червня 2016 року. встановлено фактичне користування земельною ділянкою та розмір земельних ділянок. якими користуються співвласники домоволодіння, якою встановлено, що фактичний порядок користування земельною ділянкою, який існує на час розгляду справи, не відповідає ідеальним часткам співвласників домоволодіння. ОСОБА_2 та ОСОБА_7 користуються земельною ділянкою , що менше на 4 кв.м від ідеальної, ОСОБА_1 на 9 кв.м. меншою від ідеальної, а ОСОБА_3З на 13 кв.м. більше від ідеальної.

Судовим експертом запропоновано чотири варіанти встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою.

На третьому варіанті наполягає позивач, з третім варіантом погодився відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_13

Відповідач ОСОБА_3З не погодилась на встановлення нового порядку користування земельною ділянкою взагалі, та вважає, що порядок користування земельною ділянкою за мировою угодою від 28.04.1961 року є дійсним і на теперішній час, а отже позивач ОСОБА_1 повинен його дотримуватись.

При цьому сама ОСОБА_3 Л,З. визнала у судовому засіданні, що на теперішній час співвласники спірного домоволодіння не можуть користуватись земельною ділянкою у тому варіанті, який був затверджений мировою угодою від 28.04.219961 року, так як співвласниками домоволодіння проведені добудови до будинку, збудовані нові господарські споруди, не існує загального в»їзду на земельну ділянку спільного користування..

За таких обставин ОСОБА_1 та інші співвласники позбавлені можливості користуватись спірною земельною ділянкою відповідно до угоди, яка була укладена попередніми співвласниками та затверджена ухвалою Народного суду Київського району м. Полтави від 28.04.1961 року.

Суд може не визнати угоду про порядок користування земельною ділянкою, коли дійде висновку, що угода явно ущемляє законні права когось зі співвласників, позбавляє його можливості незалежного користування своєю частиною будинку, фактично виключає його з числа користувачів спільної земельної ділянки, суперечить архітектурно-будівельним, санітарним чи протипожежним правилам.

Виходячи із вищенаведеного суд дійшов до висновку , про те, що порядок користування земельною ділянкою, що був встановлений мировою угодою на час розгляду справи не дотримується співвласниками домоволодіння, оскільки цьому перешкоджають зміни, які відбулися в житловому будинку, збільшився його розмір за рахунок добудов проведених на земельній ділянці, яка виділялась у спільне користування, а також проведенням комунальних комунікацій до будинку .

Фактично позивач ОСОБА_1 позбавлений права на користування земельною ділянкою по тому варіанту, який визначався попередніми співвласниками по мировій угоді, фактичний порядок користування що склався на час розгляду справи ущемляє його законні права , як співвласника домоволодіння , позбавляє його можливості незалежно користування своєю частиною будинку, а також позбавляє можливості безперешкодного входу до спірної земельної ділянки та ставить його в залежність від рішень співвласників пускати чи не пускати його користуватись наявним в»їздом та входом до садиби.

Так як порядок користування земельною ділянкою, який був визначений 28.04.1961 року між колишніми співвласниками домоволодіння порушений співвласниками домоволодіння та поновити його без знесення проведених добудов, які не є самочинними, неможливо, на чому наполягали усі співвласники домоволодіння, слід дійти до висновку про встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою без урахування мирової угоди, яка укладалась між попередніми співвласниками домовлодіння..

Оскільки два співвласника спірного домоволодіння визнають варіант № 3 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 40 від 30.06.2016 року найбільш прийнятним, а відповідач ОСОБА_3 не визнала позов та не запропонувала будь-якого іншого альтернативного варіанту встановлення порядку користування земельної ділянкою, суд вважає за необхідне визначити порядок користування спірною земельною ділянкою по вказаному варіанту.

При цьому суд не бере до уваги заперечення ОСОБА_3 про невідповідність вказаної експертизи фактичним обставинам та чинному законодавству, оскільки такі твердження ґрунтуються тільки на тому, що вона подала скаргу на дії експерта з приводу проведення експертизи.

Допитана у судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_8 надала пояснення , щодо розбіжностей вимірювання земельної ділянки,які маються у висновку експерта та кадастровим планом земельної ділянки, що виготовлений на замовлення ОСОБА_3 05.09.2016 року. Вказаний кадастровий план не був предметом дослідження експерта.

На час розгляду справи висновок вказаної експертизи не спростований та не визнаний недійсним.

Судом роз»яснені відповідачеві ОСОБА_3 вимоги ч. 4 ст. 10 ЦПК України, однак вона відмовилась проводити повторну експертизу, яка була призначена судом за її клопотанням, не заявляла клопотання щодо призначення експертизи для визначення будь-яких інших, альтернативних варіантів встановлення порядку користування земельною ділянкою , які б її влаштовували, хоча у своїх запереченнях наподягала на тому зазначених варіантів встановлення порядку користування земельною ділянкою визначених експертизою недостатньо, що можуть бути і інші варіанти.

Не приймаються судом також посилання ОСОБА_3 та її представника на ту обставину, що угода попередніх співвласників домоволодіння з приводу встановлення порядку користування земельною ділянкою є обов»язковою для нових співвласників з тих підстав, що на час розгляду справи варіанту встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою по мировій угоді вже не існує, а отже співвласники не мають реальної можливості дотримуватись цієї угоди.

Окрім того, як роз»яснив Пленум Верховного суду України в пункті 19 постанови № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» У справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки,роздільне користування якими встановити неможливо.

Пунктом 21 цієї постанови роз»яснено, що виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК України бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше

придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на

жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це

правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено

в натурі.

Поділ жилого будинку в натурі, відповідно до вимог ст. 367 ЦК України передбачає, що 1. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.2. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.3. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Матеріали справи не містять доказів того, що житловий будинок, який перебуває у спільній частковій власності сторін по справі поділений між ними в натурі та припинене право їхньої спільної часткової власності на нього, а отже у даному конкретному випадку угода, яка була укладена попередніми співвласниками спірного домоволодіння 28.04.1961 року, з наведених вище підстав, не є обов»язковою при вирішення вказаного спору.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України ,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити порядок користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння № 21 по вул. Половка в м. Полтава Звенігородським ОСОБА_14, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_3 відповідно до варіанту №3 висновку №40 судової земельно-технічної експертизи від 30 червня 2016 року.

Виділити земельну ділянку площею 64 м2 (на плані жовтого кольору) для обслуговування житлового будинку , господарських будівель, проходу та проїзду у спільне користування, співвласникам домоволодіння по вул. Половка. 21 в м. Полтава, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_1 , ОСОБА_3. Земельна ділянка описується наступними межами: з боку земельної ділянки , що пропонується ОСОБА_2 та ОСОБА_7 довжина межової лінії складає 1.64 м, з боку земельної ділянки, що пропонується ОСОБА_1 довжина меж складає: 11,96м; з боку земельної ділянки, що пропонується ОСОБА_3 довжина межової лінії складає 5,3м, 15,66м, 14,18м, 4,86м; 2,5м з боку земельної ділянки, що знаходиться по вул. Половка, 23 довжина межової лінії складає 1,5м;

Виділити у користування ОСОБА_2 та ОСОБА_7 земельну ділянку за адресою м. Полтава, вул. Половка, 21 (на плані зафарбовано в червоний колір) площею 375 кв.м. Земельна ділянка описується наступними з боку земельної ділянки по вул. Половка, 19-6 довжина межової лінії складає: 31.81 земельної ділянки по вул. Енгельса, 65 довжина межової лінії складає: 19.75м , земельної ділянки, що знаходиться в лишках по вул. Фруктова, 6 довжина межової лінії складає: 8,03м.; з боку земельної ділянки, що виділяється в користування ОСОБА_1 довжина межової лінії складає 24,25м ,11,51м, 3,62м ,0,36м,2,Ом; 0.35м, 8.9м земельної ділянки, що знаходиться у лишках по вул. Половка довжина межової лінії 4.38м..

Безпосередньо відокремлена частина ділянки що виділяється має площу 354 м2 ;

1/3 площі спільного користування -21 м2 (64/3), всього 375 м2.(354+21), що відповідає розміру ідеальної частки (1339x7/25-375).

Виділити у користування ОСОБА_1 земельну ділянку в м. Полтава, вул. Половка. 21 ( зафарбовано в синій колір), площею 375 кв.м. Земельна ділянка описується наступними межами: з боку земельної ділянки, що виділяється у користування ОСОБА_2 та ОСОБА_7 довжина межової лінії складає: 24,25м, 11,51м, 3,62м,0,36м,2,Ом; 0.35м, 8.9м : з боку земельної ділянки , що знаходиться в лишках по вул. Фруктова, 6 довжина межової лінії складає 7.3 м, з боку земельної ділянки, що виділяється у користування ОСОБА_3 довжина межової лінії складає: 27,83м,2,29м,8,08м, 0.7м, 12.04м; з боку земельної ділянки, що пропонується в спільне користування довжина межової лінії складає 11,96м; з боку земельної ділянки знаходиться у лишках по вул. Половка довжина межової лінії складає: 3.85м..

Безпосередньо відокремлена частина ділянки площею 354(297+57) м2 ;

1/3 площі спільного користування - 21 м2 (64/3) всього виділяється земельна ділянка площею 375 м2 (354+2 що відповідає ідеальній частці. (1339x7/25-375).

Виділити у користування ОСОБА_3 за адресою м. Полтава, вул. Половка, 21 земельну ділянку (на плані зафарбовано в зелений колір) площею 589 кв.м.. Земельна ділянка описується наступними межами: з боку земельної ділянки що виділена у користування ОСОБА_1 довжина межової лінії складає 27,83м, 2,29м, 8,08м, 0.7м, 12.04м м; з боку земельної ділянки, що знаходиться у лишках по вул. Фруктова, 6 довжина межової лінії складає: 10,58м.; з боку земельної ділянки по вул. Половка, 23 довжина межової лінії складає: 12.25м, 24,67м;14,63м, з боку земельної ділянки що знаходиться у лишках по вул. Половка, довжина межової лінії складає: 3,15м., 6,10м; з боку земельної ділянки, що виділена в спільне користування співвласників домоволодіння довжина межової лінії складає 14,18м, 4,86м, 2,5м, 5,30м., 15,66м.

Безпосередньо відокремлена частина ділянки площею 567 ( 412+155) кВ., 1/3 площі спільного користування 22 кв.м, всього земельна ділянка площею 589 кв.м, що відповідає ідеальній частці ( 1339х11/25-589).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1025 грн. 60 коп. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1025 грн. 60 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Л.М. Васильєва