Справа № 464/9115/15-ц
пр.№ 2/464/113/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2016 року

Сихівський районний суд м. Львова в складі :

головуючого-судді Мички Б.Р.

при секретарі Янишин М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Львівська міська рада, Львівське міське управління юстиції в особі Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті 24 липня 2015 року його дружини ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, на підставі рішення виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів від 16 грудня 1982 року «Про заселення будинку житлово-будівельного кооперативу №146 по вул.Малиновського» ОСОБА_3 була виділена квартира АДРЕСА_2. На підставі ордеру №13508 від 25 грудня 1982 року вона вселилася в зазначену квартиру. 05 липня 1994 року між ним та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, та з цього часу вони спільно проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1, разом сплачували пайові внески за квартиру. Згідно розрахункової книжки, пайовий внесок за квартиру сплачений повністю. 24 липня 2015 року ОСОБА_3 померла. З метою оформлення спадкових прав після смерті дружини, він звернувся до нотаріальної контори, однак йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що за життя його дружина так і не зареєструвала своє право власності на вищезазначену квартиру.

Позивач ОСОБА_1 та його представник у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали, надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2у судове засідання не з'явилася, подала суду письмову заяву в якій просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить такі задовольнити.

Треті особи Львівська міська рада та Львівське міське управління юстиції в особі Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає можливим розглядати справу у їх відсутності, за наявних в матеріалах справи достатніх доказів.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та зясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, уразі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ст.384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним ( житловим ) кооперативом, є його власністю. Член житлово - будівельного ( житлового ) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпорядження квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово- будівельного ( житлового ) кооперативу стає її власником.

Судом встановлено, що власником будинку №7 по вулиці Малиновського (на даний час вулиця Манастирського) у м.Львові був Житлово-будівельний кооператив №146, а ОСОБА_3 була його членом.

На підставі рішення виконавчого комітету Львівської міської Ради народних депутатів від 16 грудня 1982 року ОСОБА_3 видано ордер №13508 від 25 грудня 1982 року на вселення в квартиру АДРЕСА_3 (на даний час вулиця Манастирського) у м.Львові (а.с.8).

05 липня 1994 року між ОСОБА_3 тапозивачем ОСОБА_1 зареєстровано шлюб (а.с.7). Як вбачається з пояснень позивача, з часу укладення шлюбу він разом з дружиною проживали в ІНФОРМАЦІЯ_2, спільно сплачували пайові внески.

Так, згідно представленої суду розрахункової книжки по сплаті пайового внеску, ОСОБА_3 ще у 19991 році повністю сплатила пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_1 (а.с.15-36). Однак, право власності на вищезазначену квартиру нею у встановленому законом порядку зареєстровано так і не було, що стверджується листом Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 15.01.2016 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 12 листопада 2015 року за №47492306 (а.с.11, 12).

Відповідно до п.5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року №9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» та положень ст.15 Закону України «Про власність», який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, член житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому у користування набуває права власності на це майно.

Виходячи з наведенного, з врахуванням того, щоОСОБА_3 повністю сплатила свій пайовий внесок за кооперативну квартиру АДРЕСА_1, то у неї відповідно виникло право власності на таку квартиру, незалежно від того, що дане право не було зареєстровано нею у встановленому законом порядку.

24 липня 2015 року ОСОБА_3 померла, що стверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії І-СГ №404538 (а.с.6).

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до роз'яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Відтак, після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина до складу якої входить вищезазначена квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із положеннями ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Як встановлено судом та стверджується належно завіреною копією спадкової справи №417, заведеною Першою Львівською державною нотаріальною конторою, заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_3 не складала, а спадкоємцями першої за законом є її чоловік позивач ОСОБА_1, та матір відповідач ОСОБА_2, однак, як вбачається з заяви від 11 листопада 2015 року, остання від своєї частки в спадковому майні відмовляється на користь чоловіка померлої позивача ОСОБА_1.

Так, частиною 1 ст.182 ЦК України передбачено, що право власності на інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід та припинення підлягають державній реєстрації.

У зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1, яка ввійшла до складу спадщини, нотаріусом відмовлено позивачу ОСОБА_1у видачі відповідного свідоцтва на право на спадщину.

Згідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Враховуючи вищенаведене,а також те, що спірна квартира за вимогами ст.1218 ЦК України війшла до складу спадщини, неможливість оформлення позивачем, як спадкоємцем за законом після смерті дружини, спадкових прав у встановленому законом порядку, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем в порядку спадкування в права власності на квартиру АДРЕСА_1.

На підставі ст.ст.16, 182, 384, 1216, 1218, 1261, 1274 Цивільного кодексу України, ст.15 Закону України «Про власність», та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року №9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 10, 60, 169, 174, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, с у д , -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Львівська міська рада, Львівське міське управління юстиції в особі Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті 24 липня 2015 року його дружини ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, у відсутності якої таке було постановлено, - протягом того ж строку з дня отримання його копії.

Головуючий

Рішення є оригіналом, виготовлено в одному примірнику, зберігається у цивільній справі № 464/9115/15-ц