Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/2053/16-ц Головуючий у 1-й інст. Помогаєв А. В.
Категорія 53 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Талько О.Б.

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу про визнання мирової угоди у виконавчому провадженні ВП № 50428989, яка укладена між Приватним акціонерним товариством «Ярунська сільгосптехніка» та ОСОБА_1,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 03 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року до суду надійшла мирова угода для її визнання в порядку ст.372 ЦПК України, укладена між ПАТ «Ярунська сільгосптехніка» /боржник/ та ОСОБА_1 /стягувач/. За умовами мирової угоди боржник передає стягувачу майно на виконання виконавчого листа у справі №296/1314/15-ц, виданого 02.03.2016 року Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення з ПАТ «Ярунська сільгосптехніка» на користь ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 3 000грн.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 03 серпня 2016 року у визнанні мирової угоди відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом матеріального права, порушує питання про її скасування. Доводи апеляційної скарги, зокрема, обґрунтовує тим, що передача йому як стягувачу шостої черги в рахунок погашення заборгованості частини майна ПАТ «Ярунська сільгосптехніка» на суму 3000 грн., ніяким чином не порушує права інших стягувачів, оскільки вартість майна вказаного товариства, що може бути реалізовано, перевищує загальну суму боргу ПАТ «Ярунська сільгосптехніка».

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відносно боржника - ПАТ «Ярунська сільгосптехніка» у Новоград-Волинському міськрайонному ВДВС перебуває на виконанні зведене виконавче провадження №ЄДРВП 32171367 про стягнення боргів з ПАТ «Ярунська сільгосптехніка» на користь держави, юридичних і фізичних осіб, стягнення заборгованості по заробітній платі на загальну суму 1 058 716,08грн./а.с.26-27/.

У зведеному виконавчому провадженні під порядковим № 34 зазначено стягувача ОСОБА_1 про стягнення на його користь 3 000грн. за виконавчим листом №2, виданим Корольовським районним судом за ухваленим рішенням 14.01.2016 року.

Матеріалами справи підтверджується, що Корольовським районним судом м. Житомира 02.03.2016 року ОСОБА_1 видано виконавчий лист №2 у справі №296/13141/15-ц (дата винесення рішення - 14.01.2016 року) про стягнення з ОСОБА_2, ПАТ «Ярунська сільгосптехніка» на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 3 000грн./а.с.13/. 07.03.2016 року за вказаним виконавчим листом державним виконавцем відкрито виконавче провадження, реєстраційний номер якого 50428989 /а.с.14/.

З метою виконання зведеного виконавчого провадження державним виконавцем 24 лютого 2016 року було накладено арешт на майно боржника та проведено його опис /а.с.17-20/. Згідно висновку про вартість майна від 10.06.2016 року загальна вартість описаного майна становить 1 328 791 грн./а.с.21-25/.

02.08.2016 року матеріали щодо реалізації майна направлені до Житомирської філії ДП «Сетам».

Водночас, 5 липня 2016 року між ПАТ «Ярунська сільгосптехніка» та ОСОБА_1 укладено мирову угоду, за умовами якої боржник передав стягувачу в рахунок погашення заборгованості у розмірі 3 000грн. за рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 14.01.2016 року, справа №296/13141/15-ц , наступне майно: верстат слюсарний вартістю 2 102грн., стенд для гнуття дужок відра вартістю 356грн. та ділильну головку фрезерного станка вартістю 427грн./а.с.3-5/.

Відповідно до положень ч.1 ст.372 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання.

Суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб /ч.2 ст. 372 ЦПК України/.

Відмовляючи у визнанні мирової угоди, суд першої інстанції встановив, що майно, яке є предметом мирової угоди, обтяжено відповідним арештом на користь 13 стягувачів, в тому числі і на користь ОСОБА_1, а тому визнання мирової порушить права осіб, в інтересах яких накладено арешт на майно боржника.

Такі висновки є правильними.

Так, зведене виконавче провадження містить перелік 13 стягувачів за 37-ма виконавчими листами. Вимоги ОСОБА_1 не є першочерговими у даному виконавчому провадженні відповідно до положень ст.44 Закону України „Про виконавче провадження". Спірне майно після проведеної оцінки передано на реалізацію, виручені кошти розподіляються пропорційно між усіма стягувачами відповідної черги, а також на погашення судового збору, виплату винагороди оцінювачу та торгівельній організації.

Порядок реалізації майна на електронних торгах регулюється ст.62 Закону України „Про виконавче провадження" та Порядком реалізації майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.12.2005 року № 2710/5.

Передача майна стягувачу можлива лише у випадку, якщо воно не реалізоване на торгах. А тому вилучення арештованого майна з процедури реалізації суперечить встановленому порядку звернення на нього та призведе до порушення прав інших стягувачів на отримання коштів.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що мировою угодою права інших стягувачів не порушені, оскільки вони, зокрема, стягувачі першої черги, відмовляються залишити за собою те ж саме майно боржника, яке вже було виставлено на продаж та не продано, є безпідставними, оскільки на підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 надав до суду постанови про повернення виконавчих документів стягувачам станом на грудень 2015 року, а акт опису і арешту майна складено державним виконавцем 24.02.2016 року, після чого знову розпочалась процедура реалізації майна по зведеному виконавчому провадженню №ЄДРВП 32171367 з усіма наслідками, передбаченими ст. 62 Закону України „Про виконавче провадження" та Порядком реалізації майна шляхом проведення електронних торгів.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що сума заборгованості боржника за мировою угодою становить всього 3 000грн., що не вплине на стягнення за іншими виконавчими документами, оскільки загальна сума арештованого майна більша загальної суми заборгованості, також є безпідставними, оскільки вилучення арештованого майна з процедури реалізації суперечить встановленому порядку звернення стягнення на майно.

З огляду на наведене підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 03 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді