Справа № 343/2131/16-ц
Провадження № 22-ц/779/2562/2016
Головуючий у 1 інстанції Тураш В. А.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Васильковського В.М.,

суддів: Девляшевського В.А., Ясеновенко Л.В.,

секретар Мельник О.В.,

з участю:скаржника ОСОБА_2

представників ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_2 до старшого державного виконавця ВДВС Долинського РУЮ ОСОБА_3 на постанову про закінчення виконавчого провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Долинського районного суду від 01 грудня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

у листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася з даною скаргою, посилаючись на те, що 17.03.2014 ст. державний виконавець ВДВС Долинського РУЮ ОСОБА_3 незаконно виніс постанову ВП №17870818 про закінчення виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_5 на її користь аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку щомісячно на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки ОСОБА_5 на час смерті 11.02.2014 мав заборгованість по аліментах, а його майно успадкували спадкоємці. Тому просила визнати оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження неправомірною та скасувати її.

Ухвалою Долинського районного суду від 01 грудня 2016 року поновлено строк для подачі скарги до суду. В задоволенні скарги ОСОБА_2 до старшого державного виконавця ВДВС Долинського РУЮ ОСОБА_3 на постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №17870818 від 17.03.2014 у цивільній справі № 2-193/2010 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд виходив із того, що зобовязання по аліментних платежах припиняються смертю боржника, оскільки воно нерозривно повязане з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою. Однак, усі дії, вчинені в цивільному процесі обовязкові для правонаступника так само, як для особи, яку він замінив. Суд не врахував, що рішенням Долинського районного суду від 30.09.2016 визнано право власності на спадкове майно по заповіту після смерті ОСОБА_5 за ОСОБА_7 та ОСОБА_6, тому дійшов помилкового висновку про відсутність в аліментних зобовязаннях правонаступництва та правильність дій державного виконавця по закінченню виконавчого провадження. Просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою її вимоги задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник апеляційну скаргу підтримали, субєкт оскарження ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Долинського районного суду від 22 лютого 2010 року ухвалено стягувати з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнення аліментів розпочато з 19.01.2010 і до повноліття дитини. 24.02.2010 видано виконавчий лист № 2-193/2010. Постановою ВДВС Долинського РУЮ від 10.03.2010 відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа.

Боржник ОСОБА_5 помер 10 лютого 2014 року (свідоцтво про смерть серії І-НМ №183276 від 12.02.2014).

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Долинського РУЮ ОСОБА_3 від 17.03.2014 закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-193, виданого 24.02.2010 Долинським районним судом про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв'язку із смертю боржника.

Рішенням Долинського районного суду від 30 вересня 2016 року визнано за ОСОБА_7 право власності на 3/8 частки домоволодіння по вул. Галицька, 26 в с. Княжолука Долинського району, що належало померлому ОСОБА_5; визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/8 частки цього домоволодіння.

Відмовляючи в задоволенні скарги суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що покладений на ОСОБА_5 судовим рішенням аліментний обовязок нерозривно пов'язаний з його особою, що виключає правонаступництво у виниклих між ним і скаржницею ОСОБА_2 правовідносинах. Питання про стягнення заборгованості по аліментах, яка виникла на момент смерті ОСОБА_5, може бути вирішено ОСОБА_2 у передбаченому ст. 1281 ЦК України порядку. Тому підстав для скасування оскаржуваної постанови з тих мотивів, що на час її винесення державний виконавець не пересвідчився у відсутності правонаступників боржника, не вбачається.

При цьому судом правильно застосовано норми матеріального права, зокрема положення ст. ст. 509, 512, 608, 1218, 1219 Цивільного кодексу України, ст. ст. 6, 49 Закону України "Про виконавче провадження".

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язане з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України.

Сімейні обов'язки є такими, що тісно пов'язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу (ч. 1 ст. 15 СК України).

Аналізуючи зв'язок обов'язків боржника у зобов'язанні з його особою, колегія суддів виходить із того, що обов'язки по сплаті аліментів мають особи, чітко визначені Сімейним кодексом (ст. ст. 180, 181 тощо).

Отже, смерть батька припиняє його обов'язок по утриманню дитини. До спадкоємців померлих батьків обов'язок по утриманню дитини не переходить.

Боржник ОСОБА_5 помер 10 лютого 2014 року. Покладений на нього судовим рішенням аліментний обовязок був нерозривно пов'язаний з його особою, що виключає правонаступництво у виниклих між ним і ОСОБА_2 правовідносинах.

З огляду на викладене, старший державний виконавець ВДВС Долинського РУЮ ОСОБА_3 у відповідності до вимог закону виніс постанову від 17.03.2014 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_5 аліментів у розмірі 1/4 частини щомісячно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, у зв'язку із смертю боржника.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин апеляційний суд визнає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Долинського районного суду від 01 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Девляшевський В.А.

ОСОБА_9