Справа № 140/2956/13-ц Провадження № 22-ц/772/497/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 43Доповідач Вавшко В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_2,
суддів:ОСОБА_3, ОСОБА_4,
При секретарі:ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 10 грудня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про встановлення порядку володіння та користування квартирою, що є у спільній частковій власності,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 10 грудня 2015 року позов задоволено.

В квартирі АДРЕСА_1 виділено у володіння та користування ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 кімнати: № 4 площею 12,7 кв.м., і № 6 площею 13,3 кв. квартири № 4 в будинку розташованому в м. Немирові по вул. 25 років Жовтня, 24.

Виділено ОСОБА_6 у володіння та користування кімнату № 5 площею 11,9 кв. м. квартири № 4 в будинку розташованому в м. Немирові, по вул. 25 років Жовтня, 24.

Кухню № 3; 9,6 кв. м., кладову № 2; 2,4 кв. м., коридор №№ 1; 1,7 кв. м., вказаної квартири залишено в спільному користуванні.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 3000 грн. за надання правової допомоги та 688, 20 грн. судового збору.

На таке рішення ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ОСОБА_6 першої інстанції встановлено, що сторони по справі є співвласниками квартири № 4 у будинку розташованому у м. Немирові, по вул. 25 років Жовтня, 24.

Задовольняючи позов ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, суд першої інстанції виходив з того, що кожен позивач є власником 1/4 частини спірної квартири № 4 в будинку розташованому в м. Немирові по вул. 25 років Жовтня, 24, що підтверджується копіями відповідних документів. Згідно висновку будівельно-технічної експертизи, виділити в натурі частки в розмірі 3/4 та 1/4 спірної квартири немає можливості, а тому суд першої інстанції виділив позивачам у володіння і користування частину квартири відповідно до належної їм частки.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені обставини справи та відповідні їм правовідносини та правильно застосовані норми матеріального права.

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ст. 356 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю (ч. 2 ст. 358 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Як роз'яснив Пленум Верховного ОСОБА_6 України в п. 14 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Колегією суддів встановлено, що згідно свідоцтва про право власності від 07.02.2007 року, виданого на підставі рішення виконкому Немирівської міської ради від 17 жовтня 2006 року № 161, належить на праві спільної часткової власності квартира № 4, по вул. 25 років Жовтня, у м. Немирові, а саме: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в рівних частках. (а.с. 10).

Вказана квартира складається з трьох кімнат, кухні, коридору, кладової, кухні, загальною площею 51,6 кв.м., житловою площею 37,9 кв.м.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував, що кімната №5, виділена відповідачу, не може бути використана для цільового призначення, так як її неможливо зробити ізольованою, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки позивачі, погоджуючись на встановлення саме такого порядку користування квартирою, усвідомлюють наявність певних обмежень у користуванні ними зазначеною кімнатою і не заперечують право відповідача на прохід до виділеної йому ізольованої кімнати. Зазначена обставина підтверджена в суді апеляційної інстанції поясненнями позивачкиОСОБА_9 та представника інших позивачів.

Також колегією суддів приймається до уваги та обставина, що позивачі фактично позбавлені можливості користування належною їм на праві власності частиною нерухомості через невизначеність конкретного порядку користування квартирою та небажання відповідача в добровільному порядку вирішити це питання. Тому, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції під час вирішення цього конкретного спору урахував засади справедливості, добросовісності та розумності, а тому правомірно задовольнив позовні вимоги, чим захистив цивільне право позивачів, при цьому не порушив законні інтереси і права відповідача. Також колегія суддів вважає, що відмова у встановленні порядку користування квартирою буде мати більш негативні наслідки для сторін, оскільки між ними існують напружені стосунки, що може викликати нові спори та суперечки.

Доводи апеляційної скарги про те, що у разі неможливості встановлення порядку володіння і користування майном, що є спільною частковою власністю, кожен із співвласників вправі вимагати від інших співвласників матеріальної компенсації, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вимог про поділ спірної квартири шляхом сплати одній із сторін грошової компенсації за її частку у майні сторонами не заявлялося і таке право у сторін не втрачено в майбутньому.

Доводи апеляційної скарги, що суд при встановлені порядку користування не врахував інтереси відповідача в частині наявності у нього неповнолітньої дитини не приймаються до уваги, оскільки право користування будинком (квартирою) встановлюється між її власниками.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для встановлення порядку користування сторонами належною їм на праві спільної часткової власності квартирою, виходячи з розміру часток останніх в спільній частковій власності та з врахуванням усіх істотних обставин у справі.

За таких обставин, та в силу ст.308 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 10 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя : (підпис) ОСОБА_2

Судді : (підпис) ОСОБА_3

(підпис) ОСОБА_4

З оригіналом вірно :