Ухвала

іменем україни

5 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Черненко В.А., ЖуравельВ.І., Штелик С.П.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» про стягнення розміру страхового відшкодування та страхового платежу, за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану її представником ОСОБА_5, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 14 травня 2014 року по вул. Тампере в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілю Mitsubishi Outlаnder, номерний знак НОМЕР_1, який належить їй на праві власності, було завдано механічних пошкоджень. Вона 15 травня 2014 року звернулась до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, розмір якого відповідач визначив у сумі 86873 грн. та яка була їй виплачена. На її думку, відповідач помилково застосував пропорційне зменшення в розмірі 78% до розміру страхової суми (234 900 грн), а не до розміру завданих страхувальнику збитків (302 121 грн.), а тому вважає, що відповідач виплатив не всю суму, яка підлягає відшкодуванню, та просить стягнути на свою користь додатково 51687 грн страхового відшкодування.

Вважає, що у зв'язку з тим, що ДТП сталося до настання другого періоду страхування, а автомобіль визнано конструктивно знищеним, то з відповідача підлягає стягненню сума страхового платежу в розмірі 17180 грн 59 коп. за період страхування з 7 червня 2014 року по 6 червня 2015 року. Також, у зв'язку з несвоєчасним виконанням договору, з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 18432 грн 76 коп., 3% річних - 1856 грн. 11 коп. та сума індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 38611 грн. 81 коп.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року, позовні вимоги залишені без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України оскаржувані судові рішення перевіряються лише в межах касаційної скарги.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі доказів, поданих сторонами у справі, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), застосувавши до правовідносин, які склалися між сторонами, ст.ст. 978, 988, 990 ЦК України, ст. 16 Закону України «Про страхування», вірно виходив з того, що страхове відшкодування було здійснено відповідачем відповідно до положень договору страхування, у зв'язку з чим порушень прав позивача не відбулося.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

В.І.Журавель

С.П.Штелик