Провадження № 2/127/1225/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

20 вересня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебувають у шлюбі з 15.05.2010 року.

В даний час в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться цивільна справа за позовом позивача до відповідача про розірвання шлюбу.

Від спільного шлюбу у сторін є донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Перебуваючи у шлюбі та проживаючи однією сімєю сторонами було придбано автомобіль марки Opel Movano, 2004 року випуску, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, яким наразі користується виключно відповідач.

На даний час середня вартість аналогічного автомобіля складає 160 000 грн., проте від сплати позивачу грошової компенсації у розмірі 1/2 частки вартості автомобіля, що становить частку позивача у спільному сумісному майні подружжя, відповідач відмовляється.

А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просила поділити між позивачем та відповідачем автомобіль марки Opel Movano, 2004 року випуску, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, вартістю 160 000 грн., залишивши вказаний автомобіль у власності відповідача та стягнувши з відповідача на користь позивача грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля у розмірі 80 000 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення суду.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не зявився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивача в судовому засіданні, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії 1-АМ №084689, виданого В РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області 16.05.2010 року (а.с.4), 16.05.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області між сторонами по справі було зареєстровано шлюб.

В даний час, як стверджувала позивач у судовому засіданні, шлюб між сторонами розірвано.

Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно свідоцтва про народження серії І-АМ №231137, виданого В ДРАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області 05.09.2012 року (а.с.5).

Згідно реєстраційної картки транспортного засобу вбачається, що 05.02.2013 року за відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано транспортний засіб автомобіль марки Opel Movano, 2004 року випуску, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 (а.с.6).

Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю.

Частина 2 ст.372 ЦК України зазначає, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до норми ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, суд встановив, що вищезазначене майно, а саме автомобіль марки Opel Movano, 2004 року випуску, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, був придбаний відповідачем під час шлюбу з позивачем, а тому суд вважає, що дане майно, в розумінні вимог ст.60 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України, належить сторонам на праві спільної сумісної власності, виходячи із рівності їх часток в даному майні.

Суд звертає увагу, що під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження думки та твердження відповідача, які викладені у письмових запереченнях, що містяться в матеріалах справи, з приводу того, що вказаний автомобіль не являється спільною сумісною власністю подружжя, оскільки був придбаний за кошти батька відповідача ОСОБА_1, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про зазначене, а тому суд вважає останні безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 02.12.2015 року відчужив вказаний спірний транспортний засіб ОСОБА_4, що підтверджується реєстраційною карткою транспортного засобу (а.с.58).

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» визначено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України , ч.3 ст.368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Проте, згідно частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сімї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-486цс16 від 27.04.2016 року.

А тому, зважаючи на те, що власником спірного автомобіля на момент розгляду справи являється ОСОБА_4, право власності якої на вказаний автомобіль зареєстровано у встановленому законом порядку, вказаний автомобіль не підлягає розподілу між сторонами. Однак, з огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача ринкову вартість 1/2 частки вищезазначеного спірного транспортного засобу, оскільки останній являвся обєктом права спільної сумісної власності подружжя, був відчужений відповідачем без відома та згоди позивача, а кошти отримані в результаті відчуження не були спрямовані та використані в інтересах сімї.

Визначаючи ринкову вартість спірного автомобіля, суд звертає увагу, що в процесі розгляду даної справи ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.06.2016 року у даній справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу (а.с.72).

Згідно висновку експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №215 від 29.07.2016 року ринкова вартість аналогічного повнокомплектного технічно справного автомобіля марки Opel Movano, 2004 року випуску, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, станом на момент проведення експертизи, складає 163 170,00 грн. (а.с.81-84).

Разом з тим, незважаючи на встановлену ринкову вартість спірного автомобіля, позивач наполягала на стягненні з відповідача на її користь вартості 1/2 частки вищезазначеного спірного транспортного засобу, що становить 80 000 грн., а тому є всі достатні підстави для задоволення позову в цій частині.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє часткове підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають частковому задоволенню.

Окрім того, в силу ст.ст.79, 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1 043,60 грн., згідно квитанції №0.0.460597996.1 від 13.11.2015 року (а.с.1) та квитанції №0.0.460598588.1 від 13.11.2015 року (а.с.9); та витрати, повязані із проведенням судової експертизи, у розмірі 1 015,20 грн., згідно квитанції №0.0.620143559.1 від 20.09.2016 року (а.с.94).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.60, 65, 69-72 СК України, ст.ст. 355, 357, 368, 370, 372 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 79, 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, вартість 1/2 частки автомобіля марки Opel Movano, 2004 року випуску, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, що становить 80 000 (вісімдесят тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині задоволення позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати щодо сплати судового збору у розмірі 1 043 (одна тисяча сорок три) грн. 60 коп. та витрати, повязані із проведенням судової експертизи, у розмірі 1 015 (одна тисяча п'ятнадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: