Справа № 299/2674/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 квітня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Власова С.О.,

суддів - Фазикош Г.В., Панько В.Ф.,

секретарі - Рогач О.Я.,

з участю: прокурора -Герзанич О.М.

представника обласного Будинку дитини - Легеза Є.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу апеляційною скаргою голови Виноградівської районної державної адміністрації, голови органу опіки та піклування М. Русанюка на заочне рішення Виноградівського районного суду від 28 жовтня 2015 року у справі за позовом органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації в інтересах малолітніх дітей, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: служба у справах дітей Виноградівської районної державної адміністрації, обласний Будинок дитини м. Свалява, Закарпатський центр соціально-психологічної реабілітації дітей, до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року голова Виноградівської районної державної адміністрації, голова органу опіки та піклування М. Русанюк в інтересах малолітніх дітей пред»явив до ОСОБА_3, треті особи - служба у справах дітей Виноградівської районної державної адміністрації, обласний Будинок дитини м. Свалява, Закарпатський центр соціально - психологічної реабілітації дітей позов про позбавлення батьківських прав.

Позивач зазначав, що ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. На підставі рішення Веряцької сільської ради у ОСОБА_3 відібрано дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у зв'язку із загрозою їх життю та здоров'ю. Рішенням Виноградівського районного суду від 31.10.2014 року у відповідача відібрано дітей без позбавлення її батьківських прав. Розпорядженням голови Виноградівської райдержадміністрації №349 від 28.11.2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. З листопада 2014 року ОСОБА_4 за станом здоров'я проходив оздоровчий курс в обласному дитячому туберкульозному санаторії «Човен» (с. Керецькі, Свалявського району), а з 13.07.2015 року його влаштовано до Закарпатського центру соціально-психологічної реабілітації дітей (м. Свалява). ОСОБА_5 з 02.12.2014 року знаходиться на повному державному утриманні обласному Будинку дитини м. Свалява.

За період перебування дітей у закладах, відповідачка жодного разу їх не відвідала. ОСОБА_3 неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки, не проявляє до дітей турботи, утриманням та вихованням не займається, не піклується про їх здоров'я, фізичний та духовний розвиток. Жодних коштів та іншої допомоги на утримання та розвитку дітей на адресу закладу не надходило. На підставі висновку органу опіки та піклування встановлено за доцільне

позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо її малолітніх дітей. За таких обставин, з метою захисту прав та законних інтересів дітей, орган опіки і піклування просив суд позбавити відповідачку батьківських прав та стягнути з неї аліменти на утримання дітей в розмірі по 400 грн. на кожну дитину щомісяця, з моменту звернення з позовом до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Заочним рішенням Виноградівського районного суду від 28.10.2015 року позов задоволено частково. Позбавлено ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Обласного будинку дитини м. Сваляви аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи із дати подачі позову, з 31.08.2015 року до закінчення перебування дитини у даному закладі. Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 243,60 грн.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, голова Виноградівської районної державної адміністрації, голова органу опіки та піклування М. Русанюк подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позову, оскільки таке ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує на те, судом безпідставно відмовлено у позбавленні батьківських прав ОСОБА_3, щодо її малолітнього сина ОСОБА_4, у зв'язку з ненаданням позивачем жодних доказів того, що під час перебування малолітнього ОСОБА_4 у дитячому туберкульозному санаторії «Човен» його мати ним не цікавилася. Однак, як у висновку органу опіки та піклування так і в інших наявних у матеріалах справи довідках вказано, що відповідачка не відвідувала та не цікавилася станом здоров'я свого малолітнього сина під час перебування останнього в такому закладі. Крім того, апелянт вказує, що повернення дитини у сім'ю є неможливе, оскільки мати більше року не бере участі у вихованні дитини, веде аморальний спосіб життя. Судом не враховано того, що малолітній ОСОБА_4 позбавляється можливості бути усиновленим або влаштованим у сімейні форм виховання та інтернатні заклади без надання йому відповідного правового статусу.

Прокурор Герзанич О.М. в судовому засіданні просила задоволити подану апеляційну скаргу та скасувати рішення в частині незадоволених вимог та задовольнити позов повністю.

Представник третьої особи обласного Будинку дитини - Легеза Є.П. в судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити.

Голова Виноградівської районної державної адміністрації, голова органу опіки та піклування М. Русанюк, в.о. начальника служби у справах дітей Виноградівської райдержадміністрації Палінчак М., директор Закарпатського центру соціально-психологічної реабілітації дітей Попович О. в судове засідання не з'явилися, однак надали заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують та просили їх задоволити в повному обсязі.

ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з'явилася. Хоча повідомлялася про час та місце розгляду справи судовими повістками та через засоби масової інформації, шляхом розміщення повідомлення в пресі.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін по справі, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга голови Виноградівської районної державної адміністрації, голова органу опіки і піклування М. Русанюка підлягає до задоволення, а оскаржуване судове рішення зміні з наступних підстав.

Так, ст. 213 ЦПК України встановлено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення зазначеним вимогам відповідає не в повному обсязі.

Як встановлено судом та матеріалами справи доведено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 є матір'ю малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Реєстрація народження дітей була проведена на підставі ч. 1 ст. 135 СК України за заявою матері, яка за пред'явленими документами в зареєстрованому шлюбі на момент реєстрації народження дітей не перебувала (а.с. 6,7,10).

У відповідності до акту про вилучення дітей у матері від 30.08.2014 року, складеного комісією Веряцької сільської ради, комісією прийнято рішення про негайне вилучення дітей із сім"ї, у зв'язку із загрозою життю та здоров'ю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відібрано та влаштовано до Виноградівської районної лікарні для обстеження та надання медичної допомоги (а.с. 22).

01.09.2014 року Виконавчим комітетом Веряцької сільської ради за результатами розгляду питання про вилучення дітей в ОСОБА_3 за невиконання батьківських обов'язків прийнято рішення відібрати дітей у матері строком на один рік без позбавлення її батьківських прав (а.с. 21).

На підставі рішенням Виноградівського районного суду від 31.10.2014 року, відібрано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від матері ОСОБА_3 (а.с. 14-15).

Розпорядженням т.в.о голови Виноградівської райдержадміністрації № 349 від 28.11.2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 13).

З 02.12.2014 року ОСОБА_5 знаходиться в обласному Будинку дитини Закарпатської обласної державної адміністрації. Зокрема, з 02.12.2014 року він перебував у відділенні медико-соціальної реабілітації, 24.12.2014 року переведений на повне державне утримання. За період перебування дитини у даному закладі мати дитиною не цікавилася, жодного разу його не відвідала, не піклувалася про здоров'я, фізичний та духовний розвиток, не надавала жодних коштів та іншої допомоги на його утримання (а.с. 17-19).

З листопада 2014 року малолітній ОСОБА_4 за станом здоров'я проходив оздоровчий курс в обласному дитячому туберкульозному санаторії «Човен», а з 13.07.2015 року його влаштовано до Закарпатського центру соціально-психологічної реабілітації дітей. За період перебування дитини у закладах, мати жодного разу його не відвідала.

Орган опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації згідно висновку "Про доцільність позбавлення батьківських прав" від 27.08.2015 року № 03-24/2510 прийшов до висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 46-47).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції вказує, що у зв'язку з недоведеністю позивачем тих обставин, що мати малолітнього ОСОБА_4 не відвідувала сина під час його перебування у обласному дитячому туберкульозному санаторії «Човен» з листопада 2014 року по 13.07.2015 року і що вона не цікавилася станом його здоров'я, суд відмовив у позбавлені ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 та стягнення аліментів.

Однак з таким висновком суду колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

Ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів та є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Отже, відповідно ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, у випадках коли вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України в п. 15, 18 Постанови N 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем доведено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно малолітнього ОСОБА_4 і не бажає їх виконувати. Підтверджується даний факт листами Закарпатського центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 13.07.2015 року № 01-11/168 (а.с. 20), листом головного лікаря Виноградівської районної лікарні №01-26/441 від 26.10.2015 року, листом головного лікаря Обласного дитячого туберкульозного санаторію «Човен» №100 від 04.11.2015 року, листом директора Закарпатського центру соціально-психологічної реабілітації дітей №01-11/298 від 20.10.2015 року та листом від 02.03.2016 року № 01-11/82.

Факт невідвідування відповідачкою своїх дітей та небажання належним чином виконувати батьківські обов'язки також підтверджується висновком органу опіки та піклування Виноградівської райдержадміністрації №03-24/2510 від 27.08.2015 року.

Оцінивши докази які містяться у матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_3 не бажає виконувати батьківські обов'язки щодо свого малолітнього сина ОСОБА_4 та з метою недопущення порушення прав малолітньої дитини, відповідача слід позбавити батьківських прав щодо ОСОБА_4

Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Враховуючи обставини справи та беручи до уваги положення ст. ст. 180, 182,184 СК України, колегія суддів дійшла висновку щодо стягнення із відповідача на користь Закарпатського центру соціально-психологічної реабілітації дітей м. Свалява, аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_4, який перебуває у вказаному закладі, щомісячно з дня подачі позову і до закінчення перебування дитини у даному закладі.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду, в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_4 та стягнення аліментів, є незаконним.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_5, сторонами не оскаржувалося.

Відповідно до положень пп. 1 і 4 ст. 309 ЦПК України неповне з»ясування обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права є підставою для зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.209, 303, 304, 307 ч.1 п. 3, 309 ч.1 п.1 і 4, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

РІШИЛА:

Апеляційну скаргу голови Виноградівської районної державної адміністрації, голови органу опіки і піклування М. Русанюка - задовольнити.

Заочне рішення Виноградівського районного суду від 28 жовтня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову змінити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь Закарпатського центру соціально-психологічної реабілітації дітей м. Свалява, на утримання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 400 (чотириста) гривень, яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи із дати подачі позову, з 31 серпня 2015 року до закінчення перебування дитини у даному закладі.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді