провадження № 2/243/4404/2016
справа № 243/9008/16-ц
13 грудня 2016 року
Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Ільяшевич О.В.,
при секретареві Куцик Н.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Словянського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Словянськ, Донецької області) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -
02 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення права користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що їй на підставі приватної власності належить трикімнатна квартира № 6, будинку № 14, який розташованій по вулиці Оскольській, міста Словянська Донецької області, на підставі договору дарування від 22 серпня 2011 року. В вищезазначеній квартирі зареєстроване місце проживання її сина ОСОБА_2 з 04 вересня 2015 року, та його дружину ОСОБА_3 з 30 вересня 2015 року. В вересні 2015 року її син ОСОБА_2 разом зі своєю дружиною ОСОБА_3 виїхали до міста Києва на заробітки, після чого до місця мешкання не поверталися. З телефонних розмов з сином та невісткою їй стало відомо, що вони не мають наміру повертатися до міста Словянська. Добровільно знятися з реєстрації в її квартирі відповідачі не бажають. Вважає, що тим самим вони здійснюють перепони в користуванні та розпорядженні квартирою, оскільки позивачка несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, та не може оформити субсидію на сплату комунальних послуг, у звязку з чим вимушена звернутися до суду з дійсним позовом. Просила суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, такими, що втратили право на користування житловим приміщенням квартир № 6 будинку № 14 по вулиці Оскольській міста Словянська Донецької області.
В судове засідання позивачка не зявилась, подала до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, на задоволенні позову наполягала, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи, до судового засідання не зявився, відомостей про причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення удового засідання чи розгляд справи у їх відсутності від них до суду не надходило.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідачів не надійшли клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним норми чинного законодавства.
У судовому засіданні достовірно встановлено, що квартира № 6 будинку № 14, розташованого по вул. Оскольській міста Словянська Донецької області, належить позивачу ОСОБА_1 на підставі права приватної власності на нерухоме майно (номер витягу 19264592, реєстраційний номер 23707878) , підставою виникнення вказаного права приватної власності є договір дарування від 22 серпня 2001 року, який зареєстровано в реєстрі за № 3130.( а.с. 11,12).
Відповідно довідки КП «БТІ» №3112-2/0.83/01 від 18 листопада 2016 року, кв. №6 у буд. № 14 розташованого по вул. Оскольській м. Словянська Донецької області належить на праві власності ОСОБА_1.
За адресою вул. Оскольська, 14/6 м. Словянська Донецької області з 04 вересня 2015року зареєстровано ОСОБА_2, а з 30 вересня 2015 року зареєстровано ОСОБА_3 що підтверджується Домовою книгою для прописки громадян( а.с. 13-16)
З акту № 883 складеного 25 жовтня 2016 року керівником комітету мікрорайону Черевківка вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 30 вересня 2015 року та по теперішній час не проживають за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 , особистих речей вказаних осіб не має, вказаний факт підтверджено сусідами ОСОБА_4, яка проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , яка проживає за адресою :ІНФОРМАЦІЯ_6 . (а.с.16)
Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідачі до судового засідання не з'явилися , не скористалися своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надали належних доказів, які спростовують доводи позивача.
Відповідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод.
У сенсі ст. 391 ЦК України власник майна може вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За ч.1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником житлового будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
За положеннями ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно Закону N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Таким чином, закон гарантує захист права власності шляхом застосування певних способів захисту, передбачених ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Згідно із ст.ст. 379, 382 ЦК України об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло у вигляді житлового будинку, садиби, квартири.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно п. 34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК), зокрема від вирішення вимог про позбавлення права користування жилим приміщенням.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Аналізуючи встановлені фактичні обставини по справі і надані докази, судом достовірно встановлено, що відповідачі є членами сім'ї власника спірної квартири. Договірні відносини між позивачкою та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 щодо винаймання спірного житла відсутні. Відповідачі без поважних причин понад один рік не проживають в спірному житловому приміщенні і добровільно знятися з реєстрації бажання не виявляють. Реєстрація ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у квартирі № 6 будинку № 14, розташованому по вулиці Оскольській м. Словянська Донецької області, створює перешкоди у реалізації позивачкою права користування та розпоряджання своїм майном як власником.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що слід визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
На підставі наведеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3, 15, 60, 61, 209, 212-215 ЦПК України, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, суд, -
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, такими, що втратили право на користування житловим приміщенням квартири № 6, будинку № 14, розташованого по вулиці Оскольській, міста Словянська, Донецької області.
До суду відповідачами можуть бути подані заяви про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення суду виготовлений 18 грудня 2016 року.

Головуючий - суддя: О.В. Ільяшевич