Провадження №2/389/301/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року Знам'янський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого-судді Берднікової Г.В.

при секретарі Чукановій О.А.

за участю прокурора Шевцової Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Знам'янка цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Знам'янської міської ради до ОСОБА_1 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Виконавчий комітет Знам'янської міської ради Кіровоградської області, діючи як орган опіки та піклування, звернувся до суду в інтересах малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року, з позовом до ОСОБА_1, в якому просить відібрати у неї малолітнього сина ОСОБА_4 без позбавлення її батьківських прав, стягнути з неї аліменти на користь закладу або особи, де буде утримуватися дитина, у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття.

Вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є одинокою матір'ю мололітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. З 15 травня 2013 року малолітній ОСОБА_3 перебуває на обліку служби у справах дітей виконавчого комітету Знам'янської міської ради як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах, оскільки мати ухиляється від батьківських обов'язків стосовно нього. З 24 січня 2014 року сім'я ОСОБА_5 була взята під соціальний супровід міським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, як сім'я з низьким виховним потенціалом, де мати схильна до вживання алкоголю та здійснення правопорушень. Деякий час ОСОБА_1 проживала зі співмешканцем ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, за адресою: АДРЕСА_1. За час перебування ОСОБА_1 під соціальним супроводом було встановлено, що вона часто ухиляється від виконання батьківських обов'язків, відмовляла соціальним працівникам в доступі до житлового приміщення, з нею неодноразово проводилися профілактичні бесіди, але вона не бажала співпрацювати. 28 лютого 2014 року ОСОБА_1 письмово відмовилася від надання їй соціальних послуг, у зв'язку з чим була знята з соціального супроводу. Власного житла вона не має, на даний час проживає з батьками по АДРЕСА_2 ніде не працює, на обліку в міськрайонному центрі зайнятості не перебуває, одержує лише державну допомогу як мати одиначка. 04 березня 2016 року працівниками служби у справах дтей в приміщенні Знам'янської місцевої прокуратури було вилучено малолітнього ОСОБА_7 від матері ОСОБА_1, яка перебувала на вигляд у стані алкогольного сп'яніння, у брудному одязі та зі слідами побиття на обличчі. З її пояснень стало відомо, що її побив співмешканець ОСОБА_6 в присутності малолітнього сина ОСОБА_4. Наразі малолітній ОСОБА_3 по заяві тимчасово влаштований у сім'ю рідної тітки ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_3 до вирішення питання подальшого влаштування. Згідно з листом начальника Знам'янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 23 березня 2016 року ОСОБА_1 неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності у минулих роках за статтями 173,183,184,185 КУпАП, останній раз 04 січня 2016 року - за вчинення правопорушення перезбаеного ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Таким чином ухилення матері ОСОБА_1 від виконання батьківських обов'язків стосовно малолітнього сина ОСОБА_3, небажання співпрацювати з соціальними службами утискує законні права та інтереси дитини, створює загрозу її життю та здоров'ю. У зв'язку з чим 23 березня 2016 року на четвертому засіданні комісії з питань захисту прав дитини було прийнято рішення про відібрання ОСОБА_3 від матері ОСОБА_1, без позбавлення її батьківських прав.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Відповідач позовні вимоги не визнала, пояснила, що батьківські обов'язки по відношенню до сина виконує належним чином.

Третя особа ОСОБА_2 просила позов задовольнити у повному обсязі. Пояснила суду, що відповідач є її рідною сестрою. Наразі хлопчик після відібрання у матері проживає в її сім'ї. Сестра зловживає алкоголем, дитиною належним чином не опікується, співмешкає із чоловіком сумнівної репутації.

Прокурор у судовому засіданні вказав на доцільність відібрання малолітнього ОСОБА_3 від матері і загалом просив позов задовольнити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є матір'ю малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Батьком за вказівкою матері зігдно з ч.1 ст.135 СК України записаний ОСОБА_8.(а.с. 3,4).

Проживає ОСОБА_1 АДРЕСА_2. До складу її сім'ї входять: батько ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, мати ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6, брат ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 8).

З листа міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді виконавчого комітету Знам'янської міської ради від 04 березня 2016 року вбачається, що ОСОБА_1 перебувала під соціальним супроводом. Під супровід сім'я ОСОБА_1 була взята з 28 сіня 2014 року наказом директора МЦ СССДМ за №5 як сім'я з низьким виховним потенціалом, де мати схильна до вживання алкоголю та здійснення правопорушень. ОСОБА_1 проживає разом зі співмешканцем ОСОБА_6, який не є біологічним батьком ОСОБА_3 За час перебування ОСОБА_1 під соціальним супроводом було встановлено, що вона часто ухиляється від виконання батьківських обов'язків, відмовляла соціальним працівникам в доступі до житлового приміщення, з нею неодноразово проводилися профілактичні бесіди, але вона не бажала співпрацювати. 28 лютого 2014 року ОСОБА_1 письмово відмовилася від надання їй соціальних послуг, у зв'язку з чим була знята з соціального супроводу (а.с. 9).

Згідно з довідкою Знам'янського міськрайонного центру зайнятості, ОСОБА_1 на обліку як безробітня не перебуває (а.с. 11).

За даними Знам'янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, ОСОБА_1 неодноразово в минулих роках притягувалася до адміністратвиної відповідальності за вчинення правопорушень передбачених ст.ст.173,183,184,185 КУпАП. Останній раз 04 січня 2016 року за вчинення правопррушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Паралельно з нею проводилася індивідуальна робота щодо належного виховання сина ОСОБА_3 (а.с. 10).

Згідно з актом, в приміщенні Знам'янської місцевої прокуратури 04 березня 2016 року працівниками служби у справах дітей малолітнього ОСОБА_7 вилучено від матері ОСОБА_1, яка перебувала на вигляд у стані алкогольного сп'яніння, у брудному одязі та зі слідами побиття на обличчі (а.с. 12).

Мешканцями будинку АДРЕСА_4 до служби у справах дітей було подано заяву від 21 березня 2016 року про прийняття мір щодо їх сусідів - сім'ї ОСОБА_6. Зазначено, що їх сусід ОСОБА_6 з квартири №13, проживає зі своєю матір'ю ОСОБА_12, сіпмешканкою ОСОБА_1, її малолітнім сином ОСОБА_4, регулярно вчиняє бійки та сварки, під час яких б'є співмешканку в присутності дитини, зловживають алкоголем (а.с. 13).

Згідно з висновком виконавчий комітет Знам'янської міської ради Кіровоградської області як орган опіки та піклування, вважає доцільним відібрати Малолітнього ОСОБА_3 від матері ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав (а.с. 5).

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що є чоловіком рідної сестри ОСОБА_1 (не ОСОБА_2.) 04.03.2016 року йому зателефонувала дружина і вказала, що необхідно забрати ОСОБА_3, оскільки за місцем його проживання (матері зі співмешканцем) чергова п'янка. Пішов до них додому, але ніхто не відчинив. Тоді дорогою зустрів знайомого, який розповів, що ОСОБА_1 пішла з дитиною у сиру погоду у напрямку прокуратури. ОСОБА_4 побачив, коли його вже виводили працівники служби у справах дітей з прокуратури. Дитина була брудна, одягнена не за погодою. Загалом свідок відзначив, що відповідач вихованням сина належним чином не займається.

Відповідно до ст.32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Статтею 51 Конституції України проголошено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 151 ч. 1 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Згідно ст.153 ч.1 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Згідно з п.п. 2-5 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь - яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Позов про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав позивачем заявлено з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.164 СК України.

Відповідно до роз'яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу.

Закон України «Про охорону дитинства» визначає:

Стаття 11 Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Стаття 12 Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї.

Стаття 14 Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні.

У ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.

У додатку до Рекомендації Rec(2005)5 Комітету міністрів, прийнятої 16 березня 2005 року, перелічено основні принципи забезпечення прав дітей. Зокрема, ці принципи передбачають таке:

Сім'я є природним середовищем для розвитку і забезпечення добробуту дитини, і головну відповідальність за виховання та розвиток дитини покладено на батьків;

- наскільки це можливо, мають вживатися профілактичні заходи з підтримки дітей і сімей з урахуванням їхніх особливих потреб;

- встановлення опіки над дитиною має залишатися винятком, і головною метою такого заходу є захист інтересів дитини.

Стаття 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини і громадянина проголошує, що кожен має право на повагу до свого сімейного життя.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Як відзначив Європейський суд з прав людини (справа «Савіни проти України») право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві».

Визначаючи, чи було конкретне втручання «необхідним у демократичному суспільстві», суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8.

У цій же справі Європейський суд з прав людини також відзначив, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з'ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, з урахуванням інтересів дитини, суд приходить до висновку про необхідність відібрання малолітнього ОСОБА_3 від матері ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав, оскільки остання ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина. Залишення дитини у неї є небезпечним для здоров'я і морального виховання дитини.

На підставі ч.4 ст.170, ст. 180 СК України, враховуючи також обставини, визначені статтею 182 СК України, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу) щомісячно до досягненню сином повноліття, розпочавши стягнення від дня пред'явлення позову.

З урахуванням положень ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1102 грн. 40 коп., тобто за дві позовні вимоги - немайнового і майнового характеру по 551 грн. 20 коп. за кожну.

Керуючись ст.ст. 88, 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Виконавчого комітету Знам'янської міської ради - задовольнити.

Відібрати малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, від матері ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав.

Дитину для подальшого влаштування передати виконавчому комітету Знам'янської міської ради як Органу опіки та піклування.

Стягнути аліменти з ОСОБА_1 на користь тих осіб або установ, яким буде передано малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, на його ж утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.03.2016 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9 року.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 1102,40 грн.

Розяснити ОСОБА_1, що у разі, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню нею дитини, суд за її заявою може постановити рішення про повернення їй дитини.

Роз'яснити особам, які беруть участь у справі, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Крім цього, орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через даний суд до Апеляційного суду Кіровоградської області.

Суддя Г.В. Берднікова