Номер провадження: 22-ц/785/578/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Коротков В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Короткова В.Д.

суддів Артеменко І.А., Гончаренко В.М.

з участю секретаря Ярахмедова Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про вселення, виселення та зобов'язання не перешкоджати у виділенні будинку та користуванні земельною ділянкою, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2013 року, -

встановила:

В липні 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про вселення, виселення та зобов'язання не перешкоджати у виділенні будинку та користуванні земельною ділянкою та уточнивши позовні вимоги, просила вселити її в належні їй 2/5 частини будинку № 5 по 4-му провулку Тімірязєва в м. Одесі, які складаються з: приміщення 1-5, житловою площею 22,4 кв.м., виселити відповідачів з вищезазначеної частини будинку, зобов'язати відповідачів не перешкоджати у виділенні позивачці в натурі 2/5 частин будинку № 5 по 4-му провулку Тімірязєва в м. Одесі, які складаються з: приміщення 1-5, житловою площею 22,4 кв.м. і виділенні позивачці 2/5 частин земельної ділянки будинку № 5 по 4-му провулку Тімірязєва в м. Одесі, площею 251,4 кв.м.

Позивачка посилалася на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 лютого 2004 року їй належить 2/5 частин будинку № 5 по 4-му провулку Тімірязєва в м. Одесі. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 лютого 2007 року, після смерті ОСОБА_7, 3/5 частин зазначеного будинку було зареєстровано за її сином - відповідачем ОСОБА_3

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2008 року, яке ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18 березня 2009 року залишено без змін, був задоволений позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл часткової власності в натурі та виділено позивачці в натурі 2/5 частини будинку № 5 по 4-му провулку Тімірязєва в м. Одесі, яка складається з: приміщення 1-5, житловою площею 22,4 кв.м. та 2/5 частини земельної ділянки, площею 251,4 кв.м. по 4-му провулку Тімірязєва. 5. Відповідачі перешкоджають позивачці користуватися належною їй частиною будинку, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_8 уточнені позовні вимоги не визнав, у задоволенні позову просив відмовити.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у судове засідання не з'явились.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2013 року уточнені позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені.

Вселено ОСОБА_2 в належні їй 2/5 частини будинку № 5 по 4-му провулку Тімірязєва в м. Одесі, які складаються з: приміщення 1 -5, житловою площею 22.4 кв.м.

Виселено ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з належних ОСОБА_2 з 2/5 частин будинку № 5 по 4-му провулку Тімірязєва в м. Одесі, які складаються з: приміщення 1-5, житловою площею 22,4 кв.м.

Зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не перешкоджати у виділенні ОСОБА_2 в натурі 2/5 частин будинку № 5 по 4-му провулку Тімірязєва в м. Одесі, які складаються з: приміщення 1-5, житловою площею 22,4 кв.м.

Зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не перешкоджати у виділенні ОСОБА_2 2/5 частин земельної ділянки будинку № 5 по 4-му провулку Тімірязєва в м. Одесі, площею 251,4 кв.м.

Зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не перешкоджати ОСОБА_2 у користуванні 2/5 частинами будинку № 5 по 4-му провулку Тімірязєва в м. Одесі, які складаються з: приміщення 1-5, житловою площею 22,4 кв.м. та 2/5 частинами земельної ділянки, площею 251,4 кв.м.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідачі створюють позивачці перешкоди у здійсненні права власності належною їй частиною будинку та земельної ділянки, тому її право власності підлягає захисту.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на законі та підтверджуються матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Третьою одеською державною нотаріальною конторою 03 лютого 2004 року за реєстровим № 3-231, зареєстрованого 26 лютого 2004 року в КП ОМБТІ та РОН під № 14607 стр. 21 кн. 139, позиваці ОСОБА_2 належить 2/5 частин житлового будинку з надвірними спорудами, за адресою: м. Одеса, 4-й провулок Тімірязєва, буд. № 5.(т. 1 а.с. 5)

27 лютого 2007 року відповідачу ОСОБА_3 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_7, а саме на 3/5 частин житлового будинку, за адресою: м. Одеса, 4-й провулок Тімірязєва, буд. № 5.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2008 року були задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільної часткової власності в натурі, а саме: виділено позивачці в натурі 2/5 частини будинку №5 по 4-му провулку Тімірязєва в м. Одесі, які складаються з: 1-5 - житлова, площею, 22,4 кв.м. та виділено позивачці в натурі 2/5 частини земельної ділянки №5 по 4-му провулку Тімірязєва в м. Одесі, площею 251,4 кв.м.(т. 1 а.с. 6-8). Зазначене рішення, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18 березня 2009 року та ухвалою Верховного Суду України від 30 жовтня 2009 року, залишено без змін(т. 1 а.с. 9-11, 38).

Відповідно до ч. З ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.ст. 150, 155 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Статтею 321 ЦК України закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ч.2 ст.152 ЗК України).

Оскільки судом було встановлено, що відповідачі створюють позивачці перешкоди у здійсненні права користування належною їй частиною будинку та земельної ділянки, шляхом ненадання можливості вселитись у належну їй частину будинку та користуватись належним їй майном, то суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не надав належну оцінку доказам. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відповідно до вимог ч.1 ст.212 ЦПК України надав повну всебічну та обєктивну оцінку всім доказам по справі, та результати цієї оцінки відобразив в своєму рішенні згідно з ч.4 ст.212 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, судове рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Д.Коротков

ОСОБА_9

ОСОБА_10