Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/7658/15-ц Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П.
Категорія 30 Доповідач Жигановська О. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Жигановської О.С.

суддів Якухно О.М., Зарицької Г.В.

при секретарі

судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на заочне рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 27 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із названим позовом. В обґрунтування вимог зазначив, що 03 серпня 2014 року 0 15 год. 55 хв. на перехресті вулиць Київської та Східної у м.Житомирі, сталася дорожньо-транспортна пригода з участю водіїв ОСОБА_2, який керував автомобілем марки ЗАЗ-110308, днз АМ5251АР, який належить ОСОБА_5, та ОСОБА_3, який керував автомобілем марки BMW XI, днз АМ7337ВМ, що належить ОСОБА_4. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Андрушівського районного суду Житомирської області від 18 лютого 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП. У звязку із тим, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки BMW XI ОСОБА_4, була застрахована у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на підставі полісу №АС/4436352 від 12.10.2013 року, просив стягнути зі страхової компанії 36780,00грн. матеріальної шкоди, та 3220,00 грн. моральної шкоди солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 27 січня 2016 року позов задоволено частково стягнуто із ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь позивача 35780,00 грн. матеріальної шкоди, стягнуто із ОСОБА_3 на користь позивача 500,00 грн. моральної шкоди та вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду 1-ї інстанції, ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову. Зазначає, що ОСОБА_2 є неналежним позивачем у даній справі, оскільки він не є власником пошкодженого транспортного засобу, а із заявою про здійснення страхового відшкодування до страхувальника зверталася ОСОБА_5, якій і належить автомобіль. Крім того, розмір страхового відшкодування визначений судом без врахування вимог ст.30 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до полісу №АС/4436352 від 12.10.2013 року обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, між ОСОБА_6 та ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу, за яким страховик бере на себе зобовязання відшкодувати шкоду, завдану життю, здоровю та майну третіх осіб, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки транспортним засобом, марки BMW XI, днз АМ7337ВМ, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 50 000 грн., розмір франшизи становить 1000 грн. (а.с.19).

Відповідно до ч.ч.20-1.1, 20-1.2 ст.20-1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії. У разі відчуження забезпеченого транспортного засобу права та обовязки страхувальника переходять до особи, яка прийняла такий транспортний засіб у свою власність.

Із довідки про дорожньо-транспортну пригоду №9419328 вбачається, що власником автомобіля марки BMW XI, днз АМ7337ВМ є ОСОБА_4 та наявний поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/4436352, який чинний до 11.10.2014 року (а.с.7). Таким чином до ОСОБА_4 перейшли права та обовязки страхувальника за вказаним страховим полісом.

03 серпня 2014 року 0 15 год. 55 хв. на перехресті вулиць Київської та Східної у м.Житомирі, сталася дорожньо-транспортна пригода з участю водіїв ОСОБА_2, який керував автомобілем марки ЗАЗ-110308, днз АМ5251АР, який належить ОСОБА_5, та ОСОБА_3, який керував автомобілем марки BMW XI, днз АМ7337ВМ, що належить ОСОБА_4. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Андрушівського районного суду Житомирської області від 18 лютого 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

ОСОБА_5 як власник автомобіля марки ЗАЗ-110308, днз АМ5251АР подала до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» заяву про виплату їй страхового відшкодування.

У п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами цивільного законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року розяснено, що враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). При розгляді таких спорів суд має вирішити питання про залучення до участі у справі власника майна як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача у порядку, передбаченому статтями 35, 36 ЦПК, оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов'язки щодо однієї зі сторін.

Так, із довідки про дорожньо-транспортну пригоду №9419328 вбачається, що ОСОБА_2 керував автомобілем ЗАЗ-110308, днз АМ5251АР на достатній правовій підставі, а відтак він наділений правом подавати даний цивільний позов (а.с.7).

У своїй апеляційній скарзі ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» обґрунтовано посилається на те, що судом першої інстанції неправильно встановлено та стягнуто на користь позивача суму страхового відшкодування, виходячи із положень ст.30 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, відповідно до ст.30 згаданого Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені

згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи

висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем

або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його

власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу

до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на

евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження №3790 від 12.08.2014 року та Звіту про оцінку вартості аварійно пошкодженого колісного транспортного засобу для визначення розміру страхового відшкодування №65/08/15 від 12.08.2014 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 38296,20 грн., ринкова вартість автомобіля до пошкодження від ДТП з урахуванням ПДВ20% та інших загально державних податків і зборів становить 36780,00 грн., а ринкова вартість авто після пошкодження складає 23899,64 грн. (а.с.9-18, 122-129). Виходячи із наведених досліджень вбачається, що витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, а отже його ремонт є економічно необґрунтованим. Позивач погоджується з тим, що автомобіль є фізично знищеним.

Позивачем не заявлялись клопотань про призначення судово-товарознавчої експертизи щодо визначення вартості транспортного засобу

після дорожньо-транспортної пригоди. Під час апеляційного розгляду справи представнику позивача було розяснено таке право, проте він ним не скористався, тому колегія суддів приймає як належний письмовий доказ Звіт про оцінку вартості аварійно пошкодженого колісного транспортного засобу для визначення розміру страхового відшкодування №65/08/15 від 12.08.2014 року.

Отже, розмір страхового відшкодування згідно приписів ст.30 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» складає 11880,36 грн. /36780 грн.-23899,64 грн. 1000 грн. франшизи/.

Враховуючи наведене, рішення суду в частині вирішення спору щодо відшкодування матеріальної шкоди підлягає скасуванню в порядку п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Оскільки рішення в частині відшкодування моральної шкоди сторонами не оскаржується, тому воно не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27 січня 2016 року в частині вирішення спору щодо відшкодування матеріальної шкоди скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 11880 грн. 36 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та 118,80 грн. понесених судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : Судді :