АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/5614/13-ц Номер провадження 22-ц/786/1377/16Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О.А. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів : Панченка О.О., Бутенко С.Б.,

при секретарі Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 28 березня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд із скаргою на дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції (далі - Київський ВДВС Полтавського МУЮ).

У скарзі ОСОБА_3 посилалась на те, що в провадженні Київського ВДВС перебуває виконавче провадження №44299809 по виконанню виконавчих листів №2/552/2006/13, виданих 17 березня 2014 року Київським районним судом м. Полтави. В процесі виконання державним виконавцем було описано належне їй майно автобус марки «Богдан А-09202», номер кузова НОМЕР_1, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2. 29 грудня 2015 року вона отримала повідомлення від Київського ВДВС що згідно звіту про незалежну оцінку майна №694 від 07 грудня 2015 року, яка виконана ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи», ринкова вартість вказаного майна складає 207900 грн. без ПДВ. З даною оцінкою заявник не погоджується, але державний виконавець відмовився призначати рецензування звіту про оцінку майна.

Тому ОСОБА_2 просила суд визнати неправомірними дії Київського ВДВС Полтавського МУЮ щодо відмови в призначенні рецензування звіту про оцінку майна №694 від 07.12.2015 року, зобов'язати Київський ВДВС Полтавського МУЮ призначити рецензування звіту про оцінку майна ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» №694 від 07.12.2015 року відносно автобуса пасажирської марки «Богдан А-09202», номер кузова НОМЕР_1, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 28 березня 2016 року в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на оскарження дій державного виконавця відмовлено.

Скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції залишено без розгляду.

Окремою ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 28 березня 2016 року постановлено повідомити про виявлені під час розгляду справи обставини можливого підроблення документів відділення поліції №1 Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважаючи ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 28 березня 2016 року незаконною, просить її скасувати та направити справу для подальшого розгляду в суд першої інстанції, оскільки судом при розгляді скарги неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник Київського ВДВС по м. Полтава Полтавського міськрайонного управління юстиції просив постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги ОСОБА_2 та залишити ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 28 березня 2016 року без змін, оскільки, на його думку, вона постановлена в рамках цивільного судочинства та скасуванню не підлягає.

ПАТ «Полтава-банк» у своїх запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просило апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 28 березня 2016 року залишити без змін.

ОСОБА_4 у своїх запереченнях також просить апеляційну скаргу відхилити, вважає, що ухвала постановлена із дотриманням норм процесуального права.

В судове засідання ОСОБА_2 та її представник не з'явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи (т.2 а.с. 208).

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Згідно ч.1 п.1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням норм закону.

Статтею 385 ЦПК України визначено строки для звернення із скаргою на дії державного виконавця: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ч.1 ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Згідно із ч.1 ст.72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Частиною 2 ст.72 ЦПК України передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Як роз'яснено у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" строки подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. (п.16).

При цьому, суд першої інстанції вірно зазначив наступне: якщо оскаржуються дії чи рішення з чітко визначеним строком оскарження, наприклад, з моменту одержання певної копії постанови державного виконавця, або зі скарги вбачається, коли заявник дізнався про порушення свого права, і при цьому скарга подана з пропущенням встановленого строку та відсутнє клопотання про поновлення цього строку, суддя, має право залишити скаргу без розгляду на стадії відкриття провадження у справі. Це повністю відповідає положенням статей 11, 72 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства. При цьому заявнику роз'яснюється його право на подання клопотання про поновлення пропущеного строку.

Якщо зі скарги чітко не вбачається, чи пропущений строк звернення до суду, то суд має два варіанти процесуальних дій: залишити скаргу без руху та запропонувати заявнику усунути недолік скарги й зазначити з посиланням на відповідні докази дату, коли йому стало відомо про порушення свого права чи свободи. Суд у судовому розгляді може з'ясувати зазначене питання з відповідним рішенням: залишити скаргу без розгляду у зв'язку з пропущенням строку на оскарження та відсутність клопотання про його поновлення або розглянути скаргу по суті, якщо буде встановлено, що строк не пропущено.

У разі якщо подано клопотання про поновлення строку на оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця, то у будь-якому випадку це клопотання вирішується в судовому засіданні відповідно до вимог статті 73 ЦПК.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановами державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції від 02 квітня 2014 року відкрито виконавчі провадження про стягнення з ФО СПД ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4:

600 грн. на відшкодування витрат з проведення оцінки пошкоджень автомобіля (виконавче провадження №42685917 за виконавчим листом №2/552/2006/13, виданим 17 березня 2014 року Київським районним судом м. Полтави),

3000 грн. на відшкодування моральної шкоди (виконавче провадження №42695341 за виконавчим листом №2/552/2006/13, виданим 17 березня 2014 року Київським районним судом м. Полтави),

46109,41 грн. на відшкодування матеріальної шкоди за пошкоджений автомобіль (виконавче провадження №42695578 за виконавчим листом №2/552/2006/13, виданим 17 березня 2014 року Київським районним судом м. Полтави),

1068,40 грн. на придбання ліків (виконавче провадження №42695658 за виконавчим листом №2/552/2006/13, виданим 17 березня 2014 року Київським районним судом м. Полтави),

622,47 грн. на відшкодування сплаченого судового збору (виконавче провадження №42695748 за виконавчим листом №2/552/2006/13, виданим 17 березня 2014 року Київським районним судом м. Полтави).

Крім того, постановою державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ від 02 квітня 2014 року відкрито:

виконавче провадження №42750381 за наказом №917/2515/13, виданим Господарським судом Полтавської області 14 березня 2014 року, про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ПАТ «Полтава-банк» боргу в сумі 64840,26 грн.,

виконавче провадження №42750565 за наказом №917/2515/13, виданим Господарським судом Полтавської області 14 березня 2014 року, про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ПАТ «Полтава-банк» боргу в сумі 70000 грн.,

виконавче провадження №42750767 за наказом №917/2515/13, виданим Господарським судом Полтавської області 14 березня 2014 року, про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ПАТ «Полтава-банк» боргу в сумі 2848,40 грн.,

виконавче провадження №42751071 за наказом №917/2515/13, виданим Господарським судом Полтавської області 14 березня 2014 року, про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ПАТ «Полтава-банк» боргу в сумі 1720,50 грн.

Постановою державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ від 02 квітня 2014 року виконавчі провадження №42685917, №42695341, №42695578, №42695658, №42695748, №42750381, №42750565, №42750767, №42751071 об'єднані в одне провадження №44299809.

У зв'язку зі здійсненням примусового виконання вказаних рішень державним виконавцем накладено арешт на належне ОСОБА_2 майно.

В межах даного виконавчого провадження ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» здійснено оцінку автобуса марки «Богдан» А-09202, номер кузова НОМЕР_1, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2. Згідно звіту №694 від 07 грудня 2015 року про незалежну оцінку майна ринкова вартість автобуса складає 207900 грн. без ПДВ.

11 грудня 2015 року державним виконавцем направлено ОСОБА_2 повідомлення, що згідно звіту №694 від 07 грудня 2015 року про незалежну оцінку майна, яка виконана ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи», ринкова вартість вказаного автобуса складає 207900 грн. без ПДВ. Згідно журналу вихідної кореспонденції дане повідомлення відділом направлено 16 грудня 2015 року.

29 грудня 2015 року ОСОБА_2 особисто отримала дане повідомлення від Київського ВДВС, що підтверджується її підписом.

Скаржниця з даною оцінкою не погодилась, а тому 05 січня 2016 року подала до Київського ВДВС Полтавського МУЮ заяву про проведення рецензування звіту про оцінку майна.

Листом від 13 січня 2016 року за вих. №221/032-45/4 державний виконавець повідомив заявнику про відсутність підстав для призначення рецензування звіту.

Не погоджуючись з даним рішенням державного виконавця, ОСОБА_2 15 лютого 2016 року звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

При цьому у скарзі нею вказано, що вказаний лист державного виконавця від 13 січня 2016 року за вих. №221/032-45/4 вона отримала 03 лютого 2016 року.

Як вбачається з особистої відмітки боржника на примірнику листа державного виконавця, що мається в матеріалах виконавчого провадження, ОСОБА_2 отримала його 27 січня 2016 року, а не 3 лютого, як вказала у скарзі.

Тобто, до суду зі скаргою вона звернулася з пропуском встановленого законом строку.

На підтвердження поважності причин пропуску строку на оскарження дій державного виконавця Залізняк Г.І. надала суду посвідчення про відрядження з печаткою ТОВ «Науково-виробнича фірма «Лідвер», згідно якого наказом від 02 лютого 2016 року №11 спеціаліст відділу організації перевезень ОСОБА_2 відряджений до м.Київ (а.с.146).

В наступному заявником надано суду відмітки про вибуття у відрядження, прибуття в пункти призначень, вибуття з них і прибуття до місця постійної роботи (а.с.161).

Але згідно повідомлення ТОВ «НВП «Лідвер» від 01 березня 2016 року №5 ОСОБА_2 на зазначеному підприємстві не працює та не працювала, і ні в які відрядження не направлялась (а.с.177).

З урахуванням вищевикладеного, та беручи до уваги, що наведені ОСОБА_2 обставини поважності причин пропуску строку, зокрема, посвідчення про відрядження, спростовані іншими матеріалами справи, суд першої інстарнції прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для поновлення пропущеного заявницею строку.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про поважність причин пропуску строку на подання до суду скарги на дії державного виконавця.

Так, як вбачається із посвідчення про відрядження, виданого ОСОБА_2, яке вона надала для підтвердження поважності причин пропуску строку, у ньому відсутнє прізвище та ініціали відповідного керівника товариства - ТОВ «НВП «Лідвер».

Будь-яких інших документів на підтвердженя того, що ОСОБА_2 працює у даному товаристві, остання не надала.

Окрім того, як уже зазначалося, із повідомлення підписаного директором ТОВ «НВП «Лідвер» Ухарським Т.О. від 01 березня 2016 року №5 вбачається, що ОСОБА_2 на зазначеному підприємстві не працює та не працювала, і ні в які відрядження не направлялась

За вказаних обставин, колегія судів приходить до переконання, що ухвала суду постановлена з дотриманням вимог закону, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.1 ч.1 ст. 312, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 28 березня 2016 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) В.П. Пікуль

Судді: (підписи) С.Б. Бутенко

О.О. Панченко

З оригіналом згідно

суддя В.П. Пікуль