Справа № 314/3269/16-ц
Провадження № 2-о/314/30/2016
УХВАЛА

іменем України

"03" червня 2016 р. м.Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Надворна О.С., розглянувши заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Тернівська сільська рада Вільнянського району Запорізької області про встановлення факту прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту прийняття спадщини після ОСОБА_2, яка померла 14.03.1998 року.

Суддя, вивчивши заяву та долучені до неї матеріали, дійшов висновку, що провадження у справі не може бути відкрито, оскільки зміст поданої позовної заяви не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Так, ст.119 ЦПК України містить основні положення щодо форми і змісту позовної заяви. Повнота заяви залежить від юридично правильного викладення змісту позовних вимог (п.3 ч.2 ст. 119 ЦПК України).

Посилання в позовній заяві на обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (п.5 ч.2 ст. 119 ЦПК України) і які становлять підставу позову, сприяє встановленню наявністю спірних правовідносин та можливості прийняття справи до провадження до суду. Підстава позову - це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування.

Отже, в позовній заяві відповідно до п. 6 ч.2 ст. 119 ЦПК України повинні бути зазначені докази, що підтверджують кожну обставину. Це правило випливає із засад змагальності та обовязку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 10 ЦПК України).

Крім того, п.6 ч.2 ст. 119 ЦПК України потребує зазначати наявність підстав для звільнення від доказування. В такому випадку необхідно керуватися ст. 61 ЦПК України, яка перераховує підстави звільнення від доказування.

Проте, незважаючи на вищенаведене, ОСОБА_1 в заяві не зазначив докази на підтвердження факту звернення до нотаріуса з заявою щодо оформлення спадщини ОСОБА_2 В матеріалах справи відсутня обґрунтована постанова про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус чи інша посадова особа, що вчиняє нотаріальні дії, на прохання особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, повинні викласти причини відмови в письмовій формі і розяснити порядок її оскарження.

Тому ухвалою суду від 01.04.2016 року позов залишено без руху, та надано строк для усунення недоліків.

Копію ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області позивач отримав 31.05.2016 року.

Положеннями ч.2 ст.121 ЦПК України передбачено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені ст., ст.119, 120 ЦПК України, - позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки у встановлений строк недоліки позовної заяви не усунуті, на підставі ч.2 ст. 121 ЦПК України заяву необхідно повернути позивачу як неподану.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Тернавська сільська рада Вільнянського району Запорізької області про встановлення факту прийняття спадщини, - повернути позивачу як неподану.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції в 5-денний строк з дня винесення ухвали. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О.С. Надворна

03.06.2016