Справа № 308/3930/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2016 року м. Ужгород

Суддя ужгородського міськрайонного суду Монич О.В. розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заданої внаслідок скоєння злочину, -

ВСТАНОВИВ :

До провадження судді Ужгородського міськрайонного суду Монич О.В. надійшла справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заданої внаслідок скоєння злочину.

До початку розгляду справи, суддя Монич О.В. заявила самовідвід, оскільки нею розглядалась дана справа в порядку адміністративного судочинства (справа № 2-а-977/11), а тому просила задовольнити подану нею заяву про самовідвід оскільки подальша участь у розгляді цієї справи може викликати сумнів у сторін по справі в необєктивності та неупередженості судді при вирішенні даної справи.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

В силу п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом. Наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови за яких були б неможливими сумніви у його безсторонності. Вказане зокрема, вбачається з рішень Європейського суду з прав людини у справах «Білуха проти України», «Мироненко і Мартиненко проти України», «Гаусшильдт проти Данії», «ОСОБА_3 проти Іспанії».

Крім того, щодо безсторонності, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб'єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб'єктивному і об'єктивному тесту: безсторонність для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися суб'єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об'єктивним тестом, тобто з'ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Стаття 6 Конвенції відноситься до сфери цивільного судочинства. При цьому ключовими її положеннями є право кожного при визначенні його цивільних прав та обов'язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону. Виходячи з наявної практики Європейського суду з прав людини можна констатувати, що суд в цілому визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 Конвенції, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб'єктивні та об'єктивні компоненти.

Так, у справі «П'єрсак проти Бельгії» Європейського суду з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами. У даному контексті, можна провести розмежування між суб'єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект.

Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об'єктивної перевірки.

Стосовно об'єктивної неупередженості у справі «Фей проти Австрії» Європейський суд з прав людини вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві, повинні апріорно викликати в учасників процесу.

З метою виключення всіх обставин, які можуть викликати сумнів в обєктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, та з метою недопущення порушень визначених ст.20 ч.1 п.4 ЦПК України вважаю, що заяву про самовідвід слід задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 20, 23, 24 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Самовідвід судді Монич О.В. по справі позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заданої внаслідок скоєння злочину задовольнити.

Передати цивільну справу до канцелярії суду для виконання вимог, передбачених ст. 25 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Монич О.В.