АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Шкірай М.І.
Справа №752/7099/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 08 червня 2016 року в справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 травня 2014 року по цивільній справі за позовом заступника прокурора м. Києва до Київської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, договору купівлі-продажу, відновлення становища, яке існували до порушення, -

В С Т А Н О В И Л А

У травні 2016 року ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 подав заяву про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 травня 2014 року в справі за позовом заступника прокурора м. Києва до Київської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, договору купівлі-продажу, відновлення становища, яке існували до порушення,у зв'язку з нововиявленими обставинами.

У мотивування вимог посилався на те, що в обґрунтування рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 травня 2014 року покладено постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.03.2012 року по справі №2а-18834/10/2670, якою визнано протиправним та скасовано рішення Київської міської ради від 17.09.2009 року №214/2283 «Про передачу земельних ділянок Товариству з обмеженою відповідальністю «Мегатранс» для будівництва, експлуатації та обслуговування об'єктів рекреаційного призначення (з комплексом інженерно-транспортним облаштуванням та благоустроєм території) та для житлової забудови на Столичному шосе, 24». Вищезазначену постанову було залишено в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2012 року по справі №2а-18834/10/2670.

Генеральним планом міста Києва та проектом планування його приміської зони на період до 2020 року, затвердженим рішенням Київської міської ради від 28.03.02 за №370/1804, та Програмою розвитку зеленої зони м. Києва до 2010 року та концепції формування зелених насаджень у центральній частині міста, затвердженою рішенням Київради від 19.07.2005 р. за №806/3381, закріплено спірну земельну ділянку разом з іншими землями на Столичному шосе, 24, до зони зелених насаджень загального користування і території лугів, лугопарків, тобто віднесено до земель рекреаційного призначення.

Також, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.03.2012 року по справі №2а-18834/10/2670 встановлено, що зміни до рішення Київської міської ради від 19.07.2005 року №806/3381 «Про затвердження Програми розвитку зеленої зони м. Києва до 2010 року» та до Генерального плану розвитку м. Києва до 2020 року, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.03.02 року №370/1804, ні на стадії погодження землевпорядної документації, ні на стадії прийняття оспорюваного рішення внесені не були.

У подальшому йому стала відома істотна обставина, яка має істотне значення для розгляду справи та існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути йому відома.

З листа Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вих. №5007/0/12/27-16 від 12.04.2016 року йому стало відомо, що відповідно до п. 30 рішення Київської міської ради від 17.09.2009 року №58/2127 «Про затвердження містобудівних обґрунтувань» затверджено містобудівне обґрунтування щодо внесення змін до містобудівної документації та визначення параметрів будівництва об'єктів рекреаційного призначення (з комплексом інженерно-транспортним облаштуванням та благоустроєм території) та для житлової забудови на Столичному шосе, 24 км, Голосіївський р-н м.Києва.

Враховуючи, що містобудівне обґрунтування щодо зміни цільового використання спірної земельної ділянки затверджувалося рішенням Київської міської ради від 29.10.09 року №214/2283 «Про передачу земельних ділянок товариству з обмеженою відповідальністю "МЕГАТРАНС" для будівництва, експлуатації та обслуговування об'єктів рекреаційного призначення (з комплексним інженерно-транспортним облаштуванням та благоустроєм території) та для житлової забудови на Столичному шосе, 24 км, у Голосіївському районі м. Києва», яке в подальшому було визнане протиправним та скасоване в судовому порядку, що і було підставою для визнання спірного рішення Київради недійсним, він не знав і не міг знати про затвердження містобудівних обґрунтувань для спірної земельної ділянки ще одним рішенням Київради, яке було прийняте до моменту прийняття рішення Київради про передачу відповідачу спірної земельної ділянки у власність і є чинним на сьогодні з моменту його прийняття.

Отже, обставини викладені в листі про вилучення земельних ділянок, які відносяться до території Столичного шосе, 24 км із зони зелених насаджень загального користування і території лугів та лугопарків та переведено до території громадських будівель і споруд на момент прийняття рішення Київради №654/2723 від 29.10.2009 р. «Про передачу громадянину ОСОБА_4 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на вул. Перспективній, 3, у Голосіївському районі міста Києва» є істотною для справи обставиною, а оскільки ця обставина не була та не могла бути йому відомою на час розгляду справи 752/3307/13-ц, то вона є нововиявленою обставиною відповідно до приписів пунктів 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК.

З урахуванням наведеного просив суд скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23.05.2014 року по справі №752/3307/13-ц і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08 червня 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 травня 2014 року по справі №752/3307/13-ц за позовом заступника прокурора м. Києва до Київської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, договору купівлі-продажу, відновлення становища, яке існували до порушення відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Зазначає, що істотна для справи обставина, яка має істотне значення для розгляду справи та існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома ОСОБА_2, встановлена листом Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вих. №5007/0/12/27-16 від 12.04.2016 року і полягає у тому, що п. 30 рішення Київської міської ради від 17.09.2009 року №58/2127 «Про затвердження містобудівних обґрунтувань» затверджено містобудівне обґрунтування щодо внесення змін до містобудівної документації та визначення параметрів будівництва об'єктів рекреаційного призначення (з комплексом інженерно-транспортним облаштуванням та благоустроєм території) та для житлової забудови на Столичному шосе, 24 км, Голосіївський р-н м. Києва.

Також, обставина про вилучення земельних ділянок, які відносяться до території Столичного шосе, 24 км із зони зелених насаджень загального користування і території лугів та лугопарків та переведено до території громадських будівель і споруд на момент прийняття рішення Київради №654/2723 від 29.10.2009 р. «Про передачу громадянину ОСОБА_4 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на вул. Перспективній, 3, у Голосіївському районі міста Києва» є істотною для справи обставиною, а оскільки ця обставина не була та не могла бути відомою ОСОБА_2 на час розгляду справи 752/3307/13-ц, то вона є нововиявленою обставиною відповідно до приписів пунктів 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК.

Крім того, посилається, що заява представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю бути присутньою в засіданні через сімейні обставини, що подана завчасно 07.06.2016 року, не була розглянута, питання поважності причин неявки в судове засідання не з'ясовувалося.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23 травня 2014 року позов заступника прокурора м. Києва до Київської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, договору купівлі-продажу, відновлення становища, яке існували до порушення, задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Київської міської ради від 29.10.2009 р. №654/2723 "Про передачу громадянину ОСОБА_4 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на вул. Перспективній, 3, у Голосіївському районі м. Києва".

Визнано недійсним виданий ОСОБА_4 державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, зареєстрований 22.12.2009 р. Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-7-05119.

Визнано недійсним укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1 га (кадастровий номер НОМЕР_1), вартістю 329007,70 грн., посвідчений 11.02.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за №937.

Визнано недійсним виданий ОСОБА_2 державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, зареєстрований 22.06.2010 р. Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-7-05585.

Відновлено становище, яке існувало до порушення, шляхом визнання права власності на земельну ділянку на вул. Перспективній, 3 у Голосіївському районі м. Києва, кадастровий номер НОМЕР_1, вартістю 329007,70 грн. за територіальною громадою міста Києва в особі Київської міської ради.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 23 вересня 2015 року заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 травня 2014 року в частині задоволення позовних вимог заступника прокурора міста Києва до Київської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу, посвідченого 11 лютого 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за №937, недійсним та відновлення становища, яке існувало до порушення шляхом визнання права власності на спірну земельну ділянку за територіальною громадою міста Києва в особі Київської міської ради скасовано.

Ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В решті оскаржуване рішення залишено без змін.

Так, в основу заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 травня 2014 року щодо задоволення позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради від 29.10.2009 р. №654/2723 "Про передачу громадянину ОСОБА_4 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на вул. Перспективній, 3, у Голосіївському районі м. Києва", визнання недійсними державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, зареєстрованого 22.12.2009 р., виданого ОСОБА_4, та державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, зареєстрованого 22.06.2010 р., виданого ОСОБА_2, Голосіївським районним судом м. Києва покладено постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.03.2012 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2012 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.06.2013 року, відповідно до якої визнано протиправним та скасовано рішення Київської міської ради від 17.09.2009 р. №214/2283 «Про передачу земельних ділянок Товариству з обмеженою відповідальністю Мегатранс» для будівництва, експлуатації та обслуговування об'єктів рекреаційного призначення (з комплексним інженерно-транспортним облаштуванням та благоустроєм території) та для житлової забудови на Столичному шосе, 24 км у Голосіївському районі міста Києва.

Підставою для скасування даного рішення Київської міської ради було те, що ні на стадії погодження землевпорядної документації, ні на стадії прийняття оспорюваного рішення не були внесені зміни до рішення Київської міської ради від 19.07.2005 року №806/3381 «Про затвердження Програми розвитку зеленої зони м. Києва до 2010 року» та зміни до Генерального плану розвитку м. Києва до 2020 року, затвердженого рішенням Київради від 28.03.2002 року №370/1804.

Звертаючись до суду, заявник посилається на існування рішення Київської міської ради від 17.09.2009 року №58/2127 «Про затвердження містобудівних обґрунтувань», яким затверджено містобудівне обґрунтування щодо внесення змін до містобудівної документації та визначення параметрів будівництва об'єктів рекреаційного призначення (з комплексом інженерно-транспортним облаштуванням та благоустроєм території) та для житлової забудови на Столичному шосе, 24 км, Голосіївський район м. Києва, про яке йому стало відомо з листа Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вих. №5007/0/12/27-16 від 12.04.2016 року, як на нововиявлену обставину, яка хоча і існувала на момент розгляду справи, однак не була відома ні суду, ні стороні.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

У пунктах 3 та 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» роз'яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 у заяві про перегляд заочного рішення посилався на рішення Київської міської ради від 17.09.2009 року №58/2127 «Про затвердження містобудівних обґрунтувань». (а.с. 139, 154-159 т. 1)

Крім того, на зазначене рішення ОСОБА_2 посилався в апеляційній скарзі на рішення суду. (а.с. 171-172 т. 1)

У п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» зазначено, що обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду, що про існування рішення Київської міської ради від 17.09.2009 року № 58/2127 «Про затвердження містобудівних обґрунтувань», на яке заявник посилається як на нововиявлену обставину, йому було відомо на час розгляду справи Голосіївським районним судом м. Києва, а також на стадії апеляційного розгляду.

Крім того, зазначеній обставині надавалась оцінка під час розгляду справи.

Наведене свідчить про те, що суд першої інстанції підставно відмовив в задоволенні заяви, оскільки зазначена в заяві обставина не є нововиявленою, тому не може бути підставою для перегляду судового рішення.

Не є підставою для скасування ухвали суду посилання апелянта, що заява представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю бути присутньою в засіданні через сімейні обставини не була розглянута, питання поважності причин неявки в судове засідання не з'ясовувалося з огляду на таке.

У силу ч. 1 ст. 365 ЦПК України заявник та інші особи, які беруть участь у справі, повідомляються про час і місце засідання, проте неявка цих осіб не є перешкодою для розгляду заяви.

Представник ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, направила суду клопотання про відкладення розгляду справи, зазначивши, що в судове засідання не може з'явитися в зв'язку з сімейними обставинами.

Будь-яких доказів, які б свідчили про наявність конкретних обставин, які б перешкоджали її явці в судове засідання і які суд міг би визнати поважними, не зазначила, як і не надала таких доказів до апеляційної скарги.

Заява розглянута судом у відсутності сторін, що підтверджується довідкою, складеною секретарем судового засідання (а.с.34 т.2), тому це клопотання не могло бути поставлене на обговорення в судовому засіданні.

Та обставина, що суд у своїй ухвалі не зазначив ставлення суду до такого клопотання не є підставою для скасування ухвали, оскільки за своїм змістом ухвала відповідає вимогам статей 209, 210 ЦПК України, а представником позивача не надано доказів поважності причин неявки в судове засідання, як те передбачено ст. 169 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки ухвалу постановлено з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 08 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва