Справа № 456/2807/15 Головуючий у 1 інстанції: Микитчин І.М.
Провадження № 22-ц/783/3783/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Куцику І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 березня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_3, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваною ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_3

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2

Вважає її незаконною, необгрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, зазначає, що судом першої інстанції його не було повідомлено про час та місце розгляду справи. Судом не надано оцінки діям старшого державного виконавця Дмитрик Р. О., що полягають у винесенні постанови від 15.06.2015 року про повернення виконавчого документу стягувачу. Зазначив, що державний виконавець не в повному обсязі вчинила виконавчі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження». Зокрема, не з»ясувала чи у боржника є майно, набуте подружжям за час шлюбу. Крім того, державний виконавець не зверталася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, що згідно вимог закону зобов»язана була вчинити для забезпечення виконання рішення суду.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою скаргу задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Відповідно до ст.ст. 5, 51 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов»язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, у тому числі здійснюючи звернення стягнення на майно боржника шляхом його арешту (опису), вилучення та примусової реалізації.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених на нього рішенням, має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов»язань за рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов»язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно положень ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до вимог п. 18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов»язання, покладеного рішенням суду, державний виконавець має право звертатися до суду із поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

02.07.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_3 Просив визнати дії неправомірними, скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 46343476 від 11.06.2015 року, зобов»язати старшого державного виконавця Дмитрик Р.О. відновити виконавче провадження по виконанню рішення Стрийського міськрайонного суду згідно виконавчого листа № 456/4014/14-ц, виданого 16.01.2015 року та стягнути зі старшого державного виконавця понесені ним судові витрати.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_2, районний суд виходив з того, що начальником відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець Дмитрик Р.О., при здійсненні контролю за діями державного виконавця під час примусового виконання виконавчого листа № 456/4014/14-ц, виданого 16.01.2015 року Стрийським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 боргу, встановлено, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 11.06.2015 року суперечить вимогам закону.

Постановою начальника ВДВС Стрийського МРУЮ від 18.03.2016 року скасована, виконавчий документ повторно пред»явлений до виконання, а тому скарга не підлягає до задоволення.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися з таких мотивів.

Встановлено, що постановою державного виконавця ВДВС Стрийського МРУЮ від 05.02.2015 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 456/4014/14-ц, виданого 16.01.2015 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 65064,37 грн. боргу.

Постановою державного виконавця ВДВС Стрийського МРУЮ від 11.06.2015 року повернуто виконавчий лист № 456/4014/14-ц, виданий 16.01.2015 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області стягувачу ОСОБА_2, оскільки вжиті заходи по розшуку майна боржника ОСОБА_4 виявились безрезультатними.

З матеріалів справи вбачається, державний виконавець не вжив заходів для встановлення майна боржника, яким він може володіти спільно з іншими особами, зокрема спільне майно подружжя.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 26 листопада 2015 року встановлено, що державний виконавець Дмитрик Р. О. не вжила усіх, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», заходів для виконання виконавчого листа № 456/4014/14-ц, зокрема в порушення п. 18. Ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» не звернулася з поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України, що в подальшому могло вплинути на виконання боржником рішення суду, який згідно інформації стягувача, працює за межами України.

Постановою про скасування процесуального документа ВП № 46343476 від 18.03.2016 року скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 11.06.2015 року, оскільки державний виконавець Дмитрик Р.О. не вжила всіх заходів для виконання, а саме: не звернулася до суду із поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України, що в подальшому могло б вплинути на виконання боржником рішення суду.

Враховуючи, що постанова начальника ВДВС Стрийського МРУЮ від 18.03.2016 року про скасування постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу від 11.06.2015 року була скасована лише після звернення ОСОБА_2 до суду із скаргою на дії державного виконавця, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_2, оскільки на час звернення до суду зі скаргою права ОСОБА_2 на виконання рішення суду було порушеним.

Що стосується вимог ОСОБА_2 в частині стягнення зі старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_3 судових витрат, то такі не підлягають до задоволення, оскільки чинним законодавством не передбачено покладення на державного виконавця обов»язку компенсувати судові витрати у разі визнання його дій неправомірними, зокрема згідно ст. 388 ЦПК України судові витрати, пов»язані з розглядом скарги, покладаються судом на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Враховуючи, що відділ державної виконавчої служби не було залучено до участі в справі, підстав для стягнення з відділу державної виконавчої служби судових витрат колегія суддів не вбачає.

З наведених мотивів ухвалу суду слід скасувати та постановити нову, якою скаргу задовольнити частково. Визнати дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_3неправомірними. В решті вимог відмовити.

Керуючись ст. 303, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 березня 2016 року скасувати.

Постановити нову, якою скаргу ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_3задовольнити частково. Визнати дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_3неправомірними. В решті вимог відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

ОСОБА_5