АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 682/3410/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1053/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів П'єнти І.В., Талалай О.І.

секретар Філіпчук О.С.

представника апелянтів ОСОБА_1, представника позивачів ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_3 до Славутської районної державної адміністрації, Міністерства юстиції України, ОСОБА_6, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління Держгеокадастру у Славутському районні про скасування свідоцтв про право власності та рішень про реєстрацію права власності.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2015 року ОСОБА_7 звернулася до суду із позовом про скасування свідоцтва про право власності та рішення про реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1.

Ухвалою Славутського міськрайонного суду від 17 грудня 2015 року замінено первісного відповідача та третю особу на належних відповідачів - Славутське міськрайонне управління юстиції та ОСОБА_5

Ухвалою Славутського міськрайонного суду від 18 грудня 2015 року задоволено заяву про забезпечення позову. Накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, власником якої є ОСОБА_5

Ухвалою Славутського міськрайонного суду від 15 січня 2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - управління Держгеокадастру у Славутському районі Хмельницької області.

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про скасування свідоцтва про право власності та рішення про реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2.

Ухвалою Славутського міськрайонного суду від 17 грудня 2015 року замінено первісного відповідача та третю особу на належних відповідачів - Славутське міськрайонне управління юстиції та ОСОБА_6

Ухвалою Славутського міськрайонного суду від 18 грудня 2015 року задоволено заяву про забезпечення позову. Накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2, власником якої є ОСОБА_6

Ухвалою Славутського міськрайонного суду від 15 січня 2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - управління Держгеокадастру у Славутському районі Хмельницької області.

Ухвалою Славутського міськрайонного суду від 28 січня 2016 року позовні заяви ОСОБА_7 та ОСОБА_3 об'єднано в одне провадження.

В обґрунтування заявлених вимог, враховуючи уточненні позовні вимоги позивачі зазначають, що у задоволенні їхніх звернень про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Улашанівської сільської ради Славутського району Головним управлінням Держземагенства у Хмельницькій області було безпідставно відмовлено, а коли в червні 2014 року вони отримали дозвіл на виготовлення документації, то дізналися, що земельні ділянки, які вони просили виділити, вже виділені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Позивачі зазначають, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.09.2014 року, що набрала законної сили 12.11.2014 року визнано дії Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області неправомірними та скасовано державну реєстрацію земельних ділянок за кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2. У зв'язку із тим, що на даний час вищевказана постанова не виконана та з врахуванням неправомірного об'єднання відповідачами земельних ділянок і присвоєння нового кадастрового номеру, позивачі просили суд скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_5 від 28.12.2015 року, що видане державним реєстратором реєстраційної служби Славутського МРУЮ, за яким власником ? частини земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_3 є ОСОБА_5; свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_4 від 31 грудня 2015 року, що видане державним реєстратором реєстраційної служби Славутським МРУЮ, за яким власником ? частини земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_3 є ОСОБА_6 та скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Славутського МРУЮ №27593676 від 28.12.2015 року про реєстрацію даної земельної ділянки.

Рішенням Славутського міськрайонного суду від 10 березня 2016 року позов задоволено. Скасовано свідоцтво № 51033599 від 28 грудня 2015 року, що видане реєстраційної службою Славутського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_6. та свідоцтво № НОМЕР_4 від 31 грудня 2015 року, що видане реєстраційної службою Славутського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 про право спільної часткової власності на нерухоме майно земельну ділянку кадастровим номером НОМЕР_3 та рішення реєстраційної служби Славутського МРУЮ від 28 грудня 2015 року про державну реєстрацію права спільної часткової власності на земельну ділянку за ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 оскаржили його в апеляційному порядку, мотивуючи свої вимоги тим, що рішення прийняте з порушенням принципу диспозитивності, судом належним чином не досліджено і в повному обсязі не з'ясовано усі обставини справи. Апелянти зазначають, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що накази управління Держземагенства у Хмельницькій області, відповідно до яких земельні ділянки перейшли у власність ОСОБА_5 та ОСОБА_6 судом не скасовані та є діючими, а також, що на момент реєстрації права спільної часткової власності на земельну ділянку за апелянтами, правовстановлюючі документи останніх на земельні ділянки були чинні та не скасовані. Також, на думку ОСОБА_5 та ОСОБА_6, судом не враховано практику Європейського суду з прав людини. На підставі викладених в апеляційній скарзі обставин, апелянти просять скасувати рішення Славутського міськрайонного суду від 10 березня 2016 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 16 серпня 2016 року залучено до участі у справі в якості відповідачів правонаступників Славутського міськрайонного управління юстиції Міністерство юстиції України та Славутську районну державну адміністрацію.

Представник апелянта апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі і просить її задовольнити, скасувавши рішення суду першої інстанції.

Представники позивачів апеляційну скаргу не визнали і просять її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Апелянти ОСОБА_5 і ОСОБА_8 та позивачі ОСОБА_7 і ОСОБА_3 до суду не з»явився, про причини неявки суд не повідомили, хоча про день і час слухання справи повідомлені належним чином.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції виходив з того, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2014 року, яка набрала законної сили 12.11.2014 року визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держземагенства в Хмельницькій області щодо розгляду заяв ОСОБА_3 та ОСОБА_7 і скасовано державну реєстрацію земельних ділянок за кадастровими номерами НОМЕР_1; НОМЕР_2. Встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_3 було дотримано порядок звернення до відповідних органів з заявами та клопотаннями про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, однак вказані заяви протиправно не були розглянуті у визначений законом строк та було безпідставно відмовлено в їх задоволенні, і такий дозвіл було надано після внесення відповідного подання прокуратурою Хмельницької області, після того, як спірні земельні ділянки було передано у власність відповідачам ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Судом першої інстанції вірно встановлено, що державним реєстратором реєстраційної служби Славутського МРУЮ 23 червня 2014 року було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і видано свідоцтва про право власності на нерухоме майно земельні ділянки за кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 відповідно.

Також, 28 грудня 2015 року державним реєстратором реєстраційної служби Славутського МРУЮ прийнято рішення, індексний номер 27593676 про державну реєстрацію права спільної часткової власності за відповідачем ОСОБА_6 (т.2 а.с.41) та 31 грудня 2015 року державним реєстратором реєстраційної служби Славутського МРУЮ прийнято рішення, індексний номер 27736999 про внесення змін до запису Державного реєстру прав на нерухоме майно та прийнято рішення індексний номер 27737205 від 31 грудня 2015 року про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи (т.2 а.с. 58-59) на підставі заяв про обєднання земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_1. І 28.12.2015 року ОСОБА_6, а ОСОБА_5 31.12.2015 року видано свідоцтво про право спільної часткової власності з розміром частки по ? на нерухоме майно, а саме земельну ділянку, що розташована за адресою Хмельницька область, Славутський район, с/рада Улашанівська, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 4 га. за кадастровим номером НОМЕР_3. (т.2 а.с.45, 64).

Суд першої інстанції вірно виходив з того, що оскільки прийняттям зазначених вище рішень було порушено право позивачів на безоплатне отримання у власність земельних ділянок, які першими звернулися з заявами про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою і такі дозволи в подальшому були їм надані, тому свідоцтва про право власності на нерухоме майно на об»єднану земельну ділянку та рішення про державну реєстрацію права спільної часткової власності за відповідачами підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. (ч.3 ст. 61 ЦПК України).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. (ч. 4 ст. 122 ЗК України).

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. (ч.7 ст. 118 ЗК України).

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що при прийнятті рішення судом першої інстанції порушено принцип диспозитивності та належним чином не досліджено і в повному обсязі не з»ясовано усі обставини справи є недоведеними, адже судом розглянуто цивільну справу за позовними заявами ОСОБА_7 та ОСОБА_3, що подані ними відповідно до вимог ЦПК України в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, що надані сторонами та їх представниками.

Посилання апелянтів, що судом першої інстанції не було взято до уваги ту обставину, що накази управління Держземагенства у Хмельницькій області, відповідно до яких спірні земельні ділянки передані у власність ОСОБА_5 та ОСОБА_6 судом не скасовані та діють є безпідставними, оскільки постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.09.2014 року, що прийнята в справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_7 до Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області, управління Держземагенства у Славутському районі Хмельницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_10 державний кадастровий реєстратор Управління Держземагенства у Славутському районі Хмельницької області, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_11, прокуратура Хмельницької області про визнання дій неправомірними та зобов»язання вчинити дії постановлено скасувати державну реєстрацію земельних ділянок за кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_6, на яку претендують позивачі. При винесенні зазначеної вище постанови суд виходив з того, що суб»єкт владних повноважень повинен привести у відповідність вимогам ст.ст. 118, 186, 186-1 ЗК України розгляд заяв позивачів і третіх осіб, які мають проекти землеустрою щодо відведення одних і тих же земельних ділянок та прийняття по ним відповідних рішень, адже реєстрація згаданих земельних ділянок стала можливою внаслідок порушення закону Головним управлінням Держземагенства у Хмельницькій області. І вважав, що не повинен підміняти компетентний орган у реалізації його повноважень і функцій, а тому Головне управління Держземагенства у Хмельницькій області повинно скасувати державну реєстрацію земельних ділянок за кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_6 шляхом скасування своїх наказів № ХМ/:04:011/00001612, № ХМ/:04:011/00001611, № ХМ/:04:011/00001610 від 01.04.2014 року, з урахуванням того, що ці кадастрові номери не скасовуються. (т.1 а.с.11-13).

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в тій частині, що при вирішенні спору суд першої інстанції проігнорував те, що на момент реєстрації права спільної часткової власності на земельну ділянку за ОСОБА_5 та ОСОБА_6, правовстановлюючі документи останніх на земельні ділянки були чинними, колегія суддів вважає їх недоведеними, адже постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.09.2014 року, що набрала законної сили 12.11.2014 року було скасовано державну реєстрацію земельних ділянок за кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, власниками яких були відповідно ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а відповідачі зареєстрували право спільної часткової власності на земельну ділянку 28 грудня 2015 року (т. 2 а.с.41).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що при ухвалені оскаржуваного рішення судом першої інстанції не враховано практику Європейського суду з прав людини є безпідставними, адже рішення ЄСПЛ від 24.06.2003 року «Стретч проти Об»єднаного Королівства Великобританії і Північної Ірландії», від 20.10.2011 року «Рисовський проти України», від 02.11.2004 року «Трегубенко проти України» стосуються тих правовідносин, коли особа - суб»єкт приватного права, який на законних підставах набув права власності на майно, не може відповідати за помилки державних органів при укладенні останніми відповідних договорів, а держоргани не можуть вимагати повернення в попередній стан, посилаючись на те, що вони при укладанні цих договорів припустилися помилки.

У даному ж випадку, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, достеменно знаючи, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.09.2014 року, що набрала законної сили 12 листопада 2014 року визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області щодо розгляду заяв ОСОБА_3 та ОСОБА_7 від 05.11.2013 року та скасовано державну реєстрацію земельних ділянок за кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, що належали їм на праві власності, 07 липня 2015 року нотаріально оформили заяву, адресовану уповноваженим органам з проханням об»єднати в одну земельну ділянку належні їм на праві приватної власності земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, що розташовані за адресою Хмельницька область, Славутський район, с/рада Улашанівська і яка після об»єднання буде належати їм по ? частці кожному.( т.2 а.с.8).

В подальшому, після постановлення Вищим Адміністративним Судом України 16 вересня 2015 року ухвали про відхилення касаційної скарги ОСОБА_5 та залишення без змін постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.09.2014 року і ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.10.2014 року ОСОБА_6 23 грудня 2015 року, а ОСОБА_5 30 грудня 2015 року звернулися із заявами до реєстраційної служби Славутського МРУЮ про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) земельної ділянки, що належить їм на праві спільної часткової власності та розташована за адресою Хмельницька область, Славутський район, с/рада Улашанівська за кадастровим номером НОМЕР_3. ( т.2 а.с.6-7, 50-51).

А згідно п. 6 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджені постановою КМ України від 17.10.2013року № 868 "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень", який був чинний на час звернення відповідачів до реєстраційної служби із заявами про державну реєстрацію прав та їх обтяжень визначено, що документи, які подаються для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, повинні відповідати вимогам, що встановлені законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами. Відповідальність за достовірність відомостей, які містяться у документах, поданих для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, несе заявник.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.

Підстав в межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Славутського міськрайонного суду від 10 березня 2016 року залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 з кожного по 861 грн. 17 коп. витрат на правову допомогу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) А.П. Корніюк

Судді (підпис) І.В. П'єнта

(підпис) О.І.Талалай

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Мацюк Ю.І. Справа № 22ц/792/1053/16

Доповідач - Корніюк А.П. Категорія № 2