Справа № 2-1879/10
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - Сенаторова В.М.,

при секретарі- Явнюк К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про заміну сторони виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» звернувся до суду із заявою в порядку статей 371, 378 ЦПК України про заміну сторони - стягувача у справі №2-1879/10/13 про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» за кредитним договором у розмірі 29684,86 євро, що по курсу НБУ станом на день ухвалення рішення складає 311898,24 грн та 1820 грн судових витрат, згідно рішення Київського районного суду м. Харкова від 10.12.2010 року, посилаючись на те, що до ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ" перейшло право вимоги за кредитним договором №0 від 15.12.2006 року, укладеним між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 на підставі Договору Факторингу №18 від 20.04.2015 року, тому вони є правонаступником ПАТ «УкрСиббанк» у справі №2-1879/10/13. У зв'язку із чим просив суд замінити стягувача у справі №2-1879/10/13 про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з ПАТ «УкрСиббанк» на стягувача - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ».

В судове засідання представник стягувача, позивач, боржники не з'явились, про день і час розгляду заяви повідомлялись належним чином, про причини неприбуття суд не повідомляли, а відтак суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутності учасників процесу, оскільки їх неявка не перешкоджає вирішенню питання про заміну сторони виконавчого провадження (2 ст.378 ЦПК України).

Дослідивши матеріали заяви, суд визнає її обґрунтованою, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2010 року задоволено позов Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішення набуло законної чинності.

Як вбачається з матеріалів справи, до ТОВ " ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ " перейшло право вимоги за кредитним договором №0 від 15.12.2006 року, укладеним між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 на підставі Договору Факторингу №18 від 20.04.2015 року, тому вони є правонаступником ПАТ «УкрСиббанк» тим самим ставши кредитором за кредитним договором та одержали право вимагати від боржників належного виконання зобов'язань.

Вирішуючи вимогу заявника про заміну стягувача, суд виходить з наступного.

Так, цивільне судочинство - це врегульований нормами цивільного процесуального права порядок провадження в цивільних справах, який визначається системою взаємопов'язаних цивільних процесуальних прав та обов'язків і цивільних процесуальних дій, якими вони реалізуються їх суб'єктами - судом і учасниками процесу. Завданням цивільного судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних, юридичних осіб, держави шляхом всебічного розгляду та вирішення цивільних справ у повній відповідності з чинним законодавством (ст. 2 ЦПК) Цивільне судочинство - процесуальний порядок (форма) здійснення правосуддя в цивільних справах, захисту порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. У великій за обсягом і складній за змістом діяльності можна виявити три частини або стадії: розгляд і вирішення справи по суті, перевірка законності і обґрунтованості постановленого по ній рішення, звернення рішення до виконання. Захист прав та інтересів не обмежується визнанням судом прав за однією особою, а обов'язку - за іншою, а включає діяльність, спрямовану на звернення судового рішення до виконання, гарантує реалізацію рішень, повноту, своєчасність і реальність їх виконання. З огляду на викладене, оскільки після ухвалення рішення суду добровільно не виконане,а також ту обставину, що чинним ЦПК України, після винесення рішення судом заміна позивача його правонаступником не передбачена, суд приходить до висновку, що в даному випадку йдеться про заміну сторони виконавчого провадження.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов'язків сторони у справі до іншої особи у зв'язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Процесуальне правонаступництво випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв'язок матеріального і процесуального права. У кожному конкретному випадку для вирішення питань можливості правонаступництва суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

На підставі ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї з сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1,2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України, та ст.8 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується правовою позицією Верховного Суду України від 20.11.2013 року по справі №6-122цс13.

При цьому, виконання судового рішення - це заключний етап юрисдикційної діяльності. Без належної реалізації цієї стадії юрисдикційної діяльності втрачається сенс попередньої діяльності суду та інших органів, які уповноважені на здійснення захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Виконанням судового рішення завершується процес захисту суб'єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян та юридичних осіб шляхом їх фактичної реалізації у спосіб та в порядку, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України». Обов'язковість рішень суду є також однією з основних засад судочинства в Україні (п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України).

Це означає, що після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, воно підлягає обов'язковому виконанню сторонами справи, які, виходячи із суті такого рішення, зазвичай набувають процесуального статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання судового рішення боржником - вчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені, зокрема Законом України «Про виконавче провадження», зокрема ініціювання відкриття виконавчого провадження, тощо.

Крім того, забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Таким чином, відповідно до матеріалів справи відбулася заміна кредитора у зобов'язанні, зокрема ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» є новим кредитором у фінансових правовідносинах з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а тому є також новим стягувачем за рішенням суду у справі №2-1879/10.

Крім того, відсутність виконавчого провадження по цій справі не є перешкодою для заміни сторони виконавчого провадження, так як не замінивши сторону, вона не зможе звернутися до державної виконавчої служби як то передбачено Законом, що узгоджується із позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених в ухвалах від 22.01.2014 року у справі №6-46843св13, від 08.07.2015 року №6-14289св15, від 23.12.2015 року № 6-29946ск15.

У зв'язку з чим, приймаючи до уваги, що правонаступник стягувача ПАТ «УкрСиббанк» відступив своє право вимоги, суд вважає за необхідне замінити його правонаступником - стягувачем ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», у зв'язку з чим заява є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 378 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про заміну сторони виконавчого провадження - задовольнити.

Замінити сторону - стягувача Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (код 38750239, місцезнаходження 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора ОСОБА_4, будинок 8) у справі №2-1879/10/13 про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», юридична адреса: м. Харків, пр. Московський, буд. 60 на р/р №1504, МФО 351005, КОД єдрпоу 09807750 суму заборгованості за кредитним договором №00 від 15.12.2006 року у сумі 29684,86 євро, що по курсу НБУ станом на 10.12.2010 року складає 311898,24 грн., сплачене державне мито у розмірі 1700 грн. та витрати по сплаті суми на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи урозмірі 120 грн., а всього стягнути 313718,24 грн.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -