Справа № 127/6065/16-ц Провадження № 22-ц/772/1772/2016Головуючий в суді першої інстанції Прокопчук А. В.
Категорія 53Доповідач Колос С. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляджу цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючогоКолоса С. С.
суддів:Стеблюк Л. П., Якименко М. М.
секретарКирилюк Л. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду від 25 березня 2016 року про відмову в прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з ДП « Центр Державного земельного кадастру » не виплаченої заробітної плати,

встановила :

24 березня 2016 року ОСОБА_6 звернулася в суд з заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з ДП « Центр Державного земельного кадастру » .

Ухвалою Вінницького міського суду від 25 березня 2016 року відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу .

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що вимога суперечить вимогам ст. 96 ЦПК України, так як вбачається спір про право .

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову про задоволення заяви .

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_6, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 звернулася з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ДП « Центр державного земельного кадастру » невиплаченої заробітної плати .

У відповідності до положень частини 1 статті 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Відмовляючи у прийнятті заяви про видачу судового наказу, суд першої інстанції правильно виходив із того, що заявником пред?явлена вимога, яка не передбачена статтею 96 ЦПК України та із заяви і поданих документів вбачається спір про право ( п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України ) .

Крім того з положень зазначених у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 « Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження » вбачається, що якщо заявлено стороною вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати ( п. 1 ч. 1 ст. 96 ЦПК України ), судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати ( Закон України від 24 березня 1995 року N 108 / 95 - ВР « Про оплату праці », Закон України від 19 жовтня 2000 року N 2050-IIІ " Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати " ). До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь - який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання. При цьому ч. 2 статті 233 Кодексу законів про працю України визначено, що працівник має право звернутися до суду з вимогою про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком .

Доводи апеляційної скарги, через зазначене вище, не можна визнати такими, що спростовують висновки суду та дають підстави для скасування постановленої ухвали суду .

Відповідно до правил пункту 1 частини 1 статті 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу на ухвалу суду першої інстанції і залишає її без змін, якщо ухвала постановлена з додержанням вимог закону.

Судом першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, дотримано вимоги процесуального закону, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 303, 307 ч.2 п.1, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити .

Ухвалу Вінницького міського суду від 25 березня 2016 року - залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена на протязі двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий С. С. Колос

Судді : Л. П. Стеблюк

М. М. Якименко