У х в а л а

іменем україни

07 вересня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Тернопільської міської ради, Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Акція», про скасування рішень та визнання недійсним договору оренди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 24 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив визнати незаконними та скасувати рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради (далі - ВК Тернопільської міської ради) від 30 квітня 2014 року № 448 «Про переведення приміщень з житлового фонду в нежитловий» та рішення ВК Тернопільської міської ради від 01 липня 2015 року № 532 «Про надання в оренду майна комунальної власності» в частині передачі в оренду приміщення гуртожитку, розташованого на АДРЕСА_1 Товариству з обмеженою відповідальністю «Акція» (далі - ТОВ «Акція»), визнати недійсним договір оренди індивідуального визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності, укладеного між ВК Тернопільської міської ради та ТОВ «Акція» 15 липня 2015 року

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що ВК Тернопільської міської ради не мав повноважень приймати рішення про переведення приміщень в нежитловий фонд та надавати приміщенню гуртожитку статус нежитлових.

Також зазначав, що в порушення вимог «Порядку перепланування, реконструкції житлових та нежитлових приміщень, зміни їх функціонального призначення в м. Тернополі», оскаржуване рішення від 30 квітня 2014 року № 448 було прийняте без документа, який підтверджує здійснення перепланування, реконструкції нерухомого майна, що необхідно для виведення житлових приміщень із житлового фонду.

Звертав увагу на те, що він разом зі своєю родиною на законних підставах зареєстрований та проживає в приміщеннях № 1-7 площею 141 кв. м вищевказаного гуртожитку, а тому прийнятим рішенням порушено його права.

Крім того, вказував на те, що станом на дату укладення оспорюваного договору оренди не існувало предмета договору, оскільки у власності Тернопільської міської ради перебувало приміщення гуртожитку на АДРЕСА_1, а нежитлове приміщення на АДРЕСА_1, набуто у комунальну власність Тернопільської міської ради лише 04 серпня 2015 року.

Враховуючи вищенаведене, просив позов задовольнити.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2016 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 24 травня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої та ухвалу суду апеляційної інстанцій, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, правильно виходив з того, що оспорюванні рішення ВК Тернопільської міської ради прийнято з дотримання вимог законодавства, а оскаржуваним договором оренди не порушено права позивача.

При цьому судами правильно відхилено доводи ОСОБА_4 стосовно того, що оспорюваними рішення та договором оренди порушено його житлові права, оскільки в забезпечення житлових прав останнього, 15 лютого 2016 року ВК Тернопільської міської ради було направлено звернення з пропозицією надання іншого приміщення у гуртожитку для його поселення та проживання, однак позивач залишив вказану пропозицію без реагування.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 24 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська