Справа №461/1979/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2016 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Лялюк Є.Д.

при секретарі Станкевич Р.В.

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

представники відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського національного університету імені ОСОБА_5, про стягнення недорахованої степендії та зміну підстави її нарахування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом до Львівського національного університету імені Івана про стягнення недонарахованої стипендії та зміну підстави її нарахування, з підстав викладених у позовній заяві.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач покликається на те, що з 01 вересня 2013 року навчається у Львівському національному університеті імені ОСОБА_5 куди зарахована на пільгових умовах, як дитина шахтаря, який має стаж підземної роботи 27 років, що підтверджується довідкою виданою управлінням пенсійного фонду України в м. Червонограді Львівської області від 17.03.2016 року №3192/02-15/3. З 1 вересня 2013 року по теперішній час отримує щомісячну державну стипендію на загальних підставах, що підтверджується довідками про доходи виданими Львівським національним університетом імені ОСОБА_5 за вказані періоди. Водночас, позивач вважає неправомірними нарахування Львівським національним університетом імені ОСОБА_5 їй стипендії на загальних підставах, оскільки відповідно до ст. 5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» особам, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років гарантується виплата стипендії за рахунок коштів державного бюджету в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Тому, із урахуванням суми виплаченої відповідачем стипендії та беручи до уваги встановлений законодавством прожитковий мінімум для працездатних осіб позивач вважає, що у відповідача виникла заборгованість по сплаті стипендії в період з 1 вересня 2013 року по 29 лютого 2016 року на суму, що становить 17 065 грн. 23 коп. у звязку із чим просить стягнути із відповідача заборгованість по виплаті стипендії за вказаний період. Окрім цього, позивач просить стягнути із Львівського національного університету імені ОСОБА_5 індексацію на стипендію у розмірі 5951 грн. 85 коп., оскільки відповідно до ст. 2 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» стипендія підлягає індексації та зобовязати відповідача з березня 2016 року змінити підставу виплати стипендії на ст. 5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Представником позивача також подані заяви про відшкодування судових витрат від 25.04.2016 року, якою він просить суд стягнути з Львівського національного університету імені ОСОБА_5 судові витрати повязані з явкою до суду у розмірі 273 грн. 92 коп., добові у розмірі 180 грн., та компенсацію за відрив від звичайних занять у розмірі 275 грн. 60 коп. та заява про відшкодування судових витрат від 17.05.2016 року якою він також просить суд стягнути з Львівського національного університету імені ОСОБА_5 судові витрати повязані з явкою до суду у розмірі 293 грн. 92 коп., добові у розмірі 90 грн., та компенсацію за відрив від звичайних занять у розмірі 140 грн. 60 коп.

У судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги у повному обсязі надавши суду пояснення відповідно до викладеного у позовній заяві та поданих у судовому засіданні письмових пояснень по суті спору від 17.05.2016 року. Просять суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечила проти задоволення позову з підстав наведених у письмових запереченнях на позовну заяву позивача. Додатково представник відповідача ОСОБА_3 зазначила про те, відповідно до ст. 5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» виплата стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, повинна забезпечуватися за рахунок коштів державного бюджету, що прямо встановлено законом, а не за рахунок власних надходжень Університету, як юридичної особи, чиє фінансування, забезпечується її засновником, а саме Міністерством освіти і науки України, що передбачено пунктом 2.4. Статуту Львівського національного університету імені ОСОБА_5, який затверджений наказом Міністерством освіти і науки України №935 від 15.09.2015 р. Також представник відповідача вказала, що відповідно до абз. 81 п. 4 Положення про Міністерство освіти і науки України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року №630 та п. 1 ст. 13 ЗУ «Про вищу освіту» завдання з реалізації державної політики в частині стипендіального забезпеченняпокладаєтьсяна Міністерство освіти і науки України, яке і визначає нормативи фінансового забезпечення вищих навчальних закладів, а враховуючи ту обставину, що кошти на оплату такої стипендії на рахунки Львівського національного університету імені ОСОБА_5 не нараховувалися, Університет не може перераховувати позивачу стипендію у встановленому розмірі, а тому просить суд з підстав викладених у поданих запереченнях та із урахуванням поданих доказів відмовити у задоволенні позовних вимог.

У своїх поясненнях представник відповідача ОСОБА_4 зазначив, що обовязковою умовою для виплати стипендії особам зазначеним у ст. 5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» є надані органами державної влади на рахунки вищого навчального закладу кошти із державного бюджету, що прямо простежується із змісту наведеної норми закону, однак Львівському національному університету імені ОСОБА_5 не надавалися такі кошти для подальшого перерахунку позивачу, що підтверджується наданими до матеріалів справи доказами. Окрім того, представник відповідача ОСОБА_4 надаючи пояснення, зазначив, що відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2004 року № 882 повноваження з вирішення питань повязаних із призначенням і забезпеченням виплати стипендій покладено на Міністерство фінансів України, Міністерство освіти і науки України та інші органи виконавчої влади, у підпорядкуванні яких є навчальні заклади та наукові установи, що у свою чергу, не надає права Львівському національному університету імені ОСОБА_5 вирішувати питання про призначення такої стипендії, адже виходить за межі повноважень Університету, як вищого навчального закладу. Про не надання коштів на рахунки Львівського національного університету імені ОСОБА_5, у розмірі, який встановлений ст. 5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці», свідчать, зокрема, відповідь Міністерства освіти і науки України від 06.05.2016 року надана на звернення Львівського національного Університету імені ОСОБА_5 від 25.04.2016 року. Це у свою чергу підтверджує, що право позивача порушене не Львівським національним університетом імені ОСОБА_5, як установою, що повинна забезпечувати якісний та належний рівень освітнього процесу, а іншими особами, на яких покладено обовязок із забезпечення порушеного права. Також представник відповідача ОСОБА_4 просив суд звернути увагу на ту обставину, що стаття 5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» не покладає юридичний обовязок на Львівський національний університет імені ОСОБА_5 виплачувати стипендію за рахунок власних надходжень зазначеній категорії осіб, оскільки, такі кошти не поступали на рахунки Університету із державного бюджету, то при задоволенні вимог позивача це, в подальшому, призведе до порушення чинного законодавства України, адже кошти будуть стягнені із позабюджетних рахунків, які відповідно до аб. 2 ч. 2 ст. 70 ЗУ «Про вищу освіту» мають цільове призначення та повинні використовуватися на придбання майна і його використання, капітальне будівництво та ремонт приміщень, поліпшення матеріально-технічного, навчально-лабораторного, навчально-методичного забезпечення освітнього процессу тощо в межах статутної діяльності вищого навчального закладу, наукової установи.

Окрім того, представник відповідача зазначив, що згідно ст. 614 Цивільного кодексу України, обовязковою умовою за якої може наставати цивільно-правова відповідальність є наявність вини особи, а Львівським національним університетом імені ОСОБА_5 не порушувались права позивача, він не є стороною у зобовязанні, щодо заборгованості з виплати стипендії.

Заслухавши пояснення позивача, його представника та пояснення представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Під час розгляду справи судом встановлено, що станом на день звернення до суду ОСОБА_1, згідно довідки виданої Львівським національним університетом імені ОСОБА_5 від 25 лютого 2016 року № 3384, є студенткою третього курсу денної форми навчання напрямку «Психологія» філософського факультету Львівського національного університету імені ОСОБА_5, де навчається на бюджетній формі і, згідно довідок виданих відповідачем за 2013 - 2016 роки, отримує стипендію на загальних підставах.

Відповідно до довідки виданої управлінням пенсійного фонду України в м. Червонограді Львівської області від 17.03.2016 року № 3192/02-15/3 батько позивачки ОСОБА_6, перебуває на обліку в управлінні та одержує пенсію за віком, як працівник зайнятий на підземних роботах при стажі на підземних роботах 27 років 1 місяць і 10 днів.

Також судом із пояснень позивача встановлено, що ОСОБА_1 не зверталася у позасудовому порядку до стипендіальної комісії Львівського національного університету імені ОСОБА_5 із заявою про надання їй стипендії передбаченої ст. 5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці».

У відповідності до вимог ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Основоположні правові, організаційні та фінансові засади функціонування Львівського національного університету імені ОСОБА_5, у тому числі, щодо виплати стипендій, встановлені Законом України «Про вищу освіту» та Статутом Львівського національного університету імені ОСОБА_5, який затверджений наказом Міністерства освіти і науки України №935 від 15.09.2015 р.

Згідно п. 1.1. Статуту Львівського національного університету імені ОСОБА_5 Львівський національний університет імені ОСОБА_5 є державною установою, фінансується за кошти державного бюджету і підпорядкований центральному органу виконавчої влади у сфері освіти і науки України.

Відповідно до ч.2 ст.62 Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного бюджету або місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законом порядку. Розмір академічної та соціальної стипендій, порядок їх призначення та виплати встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч.5 ст.62 Закону).

Згідно Порядку призначення та виплати стипендій, затвердженого постановою КМУ № 882 від 12 липня 2004 року, стипендії поділяються на академічні та соціальні. Академічні стипендії призначаються особам зазначеним у підпунктах 1-3 та 9 пункту 1 цього Порядку - за результатами навчання упрофесійно-технічних і вищих навчальних закладах та виявленою при цьому успішністю та зазначеним у підпунктах 4-8 на підставі наказу про зарахування до навчальних закладів та наукових установ, а соціальні - на підставі нормативно-правових актів на отримання державних пільг і гарантій для окремих категорій громадян (п.4).

Академічними стипендіями є: 1) стипендії Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, іменні стипендії, які призначаються учням, студентам, курсантам вищих навчальних закладів, а також курсантам, слухачам та адюнктам вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів за результатами навчання, розміри та порядок призначення яких визначаються окремими нормативно-правовими актами; 2) іменні або персональні стипендії навчального закладу; 3) ординарні (звичайні) академічні стипендії (п.5).

Відповідно до пункту 6 цього Порядку соціальні стипендії призначаються: 1) студентам і курсантам вищого навчального закладу з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також студентам і курсантам вищого навчального закладу, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишились без батьків; 2) студентам і курсантам вищого навчального закладу з числа осіб, яким згідно із Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» гарантуються пільги під час призначення стипендії; 3) студентам і курсантам вищого навчального закладу з малозабезпечених сімей (у разі отримання відповідної державної допомоги згідно із законодавством); 4) студентам, які є дітьми-інвалідами та інвалідами I-III групи; 5) студентам і курсантам вищого навчального закладу, які мають сім'ї з дітьми і в яких обоє з подружжя або одна мати (батько) навчається у вищому навчальному закладі за денною формою навчання; 6) студентам, які навчаються за гірничими спеціальностями, батьки яких загинули або стали інвалідами внаслідок отриманнятравм на виробництві, професійного захворювання під час роботи на вугледобувних підприємствах .

Таким чином, Порядком призначення та виплати стипендії затвердженого постановою КМУ №882 від 12 липня 2004 року не передбачено виплату стипендії особам зазначеним у статті 5. ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 року №882 на Міністерство фінансів України, Міністерство освіти і науки України та інші органи виконавчої влади, у підпорядкуванні яких є навчальні заклади та наукові установи покладено обовязок забезпечувати призначення і виплату стипендій.

У такому випадку, за наявності неузгодженості між нормативно-правовими актами суд керуючись ч.4 ст.8 Цивільно-процесуального кодексу України, вважає за необхідне керуватися правовими актами, які мають вищу юридичну силу.

Відповідно до статті 3 ЗУ «Про вищу освіту» державну політику у сфері вищої освіти визначає Верховна Рада України, а реалізують Кабінет Міністрів України та центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» визначає, що особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих навчальних закладів України для навчання з наданням за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Таким чином, обовязок по забезпеченню зазначених осіб стипендією у встановленому цією нормою розмірі покладається на органи державної влади до сфери управління яких відноситься вирішення питань стипендіального забезпечення.

Як вбачається із кошторисів Львівського національного університету імені ОСОБА_5 за 2013 - 2016 роки та розрахунків до кошторисів, що затверджені Міністерством фінансів України, як головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної фінансової і бюджетної політики, не затверджувалися видатки з державного бюджету на оплату стипендії особам зазначеним у ст. 5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці». Наведене підтверджується і розясненням Міністерства освіти і науки України від 21 жовтня 2014 року № НОМЕР_1, направленим у відповідь на звернення відповідача.

Окрім того, із поданих представниками відповідача доказів, які знаходяться у матеріалах справи вбачається, що відповідачем не одноразово вживалися заходи спрямовані на вирішення питання, щодо проведення належного фінансування стипендії для осіб, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, про що, зокрема, свідчать відповіді Міністерства освіти і науки України, як засновника і уповноваженого органу управління Львівського національного університету імені ОСОБА_5 на звернення відповідача датовані 2014 і 2016 роками.

Відсутність фінансування відповідача для проведення оплати стипендії, яка гарантується ст. 5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці», з боку центральних органів державної влади, на які зазначений закон та ЗУ «Про вищу освіту» (ст.3) покладає обовязок забезпечувати реалізацію гарантованих прав учасників освітнього процесу, щодо одержання гарантованих виплат, підтверджується також довідкою виданою відповідачем від 22.04.2016 року №1966-Р та листом Міністерства освіти і науки України від 06.05.2016 року №1/11-5889, де вказано, що видатки для виплати стипендії дітям шахтарів, які навчаються у Львівському національному університеті імені ОСОБА_5 не були передбачені з моменту набрання чинності ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» і по теперішній час.

За таких обставин відповідач не мав достатніх підстав та умов передбачених ст. 5 ЗУ «Про підвищеня престижності шахтарської праці» для призначення і виплати позивачу стипендії у встановленому законом розмірі.

Водночас доводи представника позивача ОСОБА_7, який стверджує, що покликання відповідача на відсутність бюджетного фінансування є безпідставними та не можуть братися до уваги, оскільки вони суперечать практиці Європейського суду з прав людини, викладеній у рішенні у справі «Кечко проти України», у якому вказано, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань, судом не можуть братися до уваги, оскільки відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 8 листопада 2005 року предметом судового розгляду справи були інші спірні правовідносини, які виникли між особою та державою в особі її компетентних органів, внаслідок винних дій яких, особі не нараховувалися гарантовані законодавством виплати. Такі вимоги особи були спрямовані не до установи, у якій працював заявник та фінансування якої прямо залежить від державних асигнувань, а безпосередньо до держави у особі її органів влади, до компетенції яких віднесено регулювання питань щодо фінансового забезпечення гарантованих ними виплат. Таким чином, наведене рішення підлягає застосуванню коли сторонами спірних правовідносин є особа та держава у особі її компетентних органів, а не юридична особа.

Не підлягають задоволенню і вимоги позивача щодо стягнення з відповідача індексації частини недоотриманої стипендії, оскільки відповідно до абзацу 5 статті 5 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» індексація стипендій особам, які навчаються, проводиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються. Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» джерелом фінансування оспорюваних виплат є кошти державного бюджету, які не були виділені відповідачу у встановленому законом порядку.

Водночас позивачем та його представником, не подано жодних доказів на підтвердження тих обставин, що заборгованість по виплаті стипендії перед позивачем виникла саме у відповідача чи внаслідок його винних дій або бездіяльності.

Згідно зі ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, та із урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівського національного університету імені ОСОБА_5, які на думку суду предявлені за неналежністю, оскільки право позивача відповідачем не порушувалось.

У звязку з тим, що у задоволені позову ОСОБА_1 до Львівського національного університету імені ОСОБА_5 відмовлено, суд керуючись положеннями ст. 88 Цивільно процесуального кодексу України відмовляє у стягненні судових витрат з відповідача на користь позивача та її представника ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст.4, 10, 60, 88, 212, 215 ЦПК України, ст. 19 Конституції України, ст.ст. 614, 625 ЦК України, ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в редакції від 01.01.2016 року з наступними змінами, ст. 5 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» суд ,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівського національного університету імені ОСОБА_5, про стягнення недорахованої степендії та зміну підстави її нарахування відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Є.Д. Лялюк