Ухвала

іменем україни

07 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л.,

Кадєтової О.В., МостовоїГ.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Кредитної спілки «Полтава і полтавці» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за касаційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 10 лютого 2016 року

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року Кредитна спілка (далі - КС) «Полтава і полтавці» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08 січня 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 1 на суму 20 000,00 грн строком на 24 місяці, з процентною ставкою за користування кредитом 0,15 % щоденно на залишок суми кредиту. З метою забезпечення виконання взятих на себе боржником зобов'язань 08 січня 2008 року між позивачем та ОСОБА_4, ОСОБА_5 укладені договори поруки № 2 та № 3. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 лютого 2009 року стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість в розмірі 27 068,11 грн, з яких 18105,31 грн - заборгованість зі сплати основної суми кредиту, 8 962, 80 грн - заборгованість зі сплати відсотків. Рішення суду виконано частково у розмірі 17 490,00 грн.

Станом на 26 травня 2014 року (за період з 27 лютого 2009 року по 26 травня 2014 року) згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідачів зі сплати відсотків становить 95 495, 60 грн (з урахуванням сплачених 17 490,00 грн). Як вбачається з наданого розрахунку заборгованості зі сплати відсотків, він проведений позивачем за подвоєною процентною ставкою 0,30% (п. 6.2. договору), оскільки відповідачами було порушено строки сплати кредиту.

Посилаючись на обставини і підстави, викладені в позовній заяві КС «Полтава і полтавці» просила стягнути на її користь з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 солідарно заборгованість за процентами у сумі 95 495,60 грн, яка складається з: (8 962,80 грн стягнутих відсотків за рішенням суду від 26 лютого 2009 року + 104 022,80 грн відсотків за період з 27 лютого 2009 року по 26 травня 2014 року) - 17 490,00 грн сплачених коштів.

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 вересня 2015 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з КС «Полтава і Полтавці» з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 солідарно заборгованість зі сплати відсотків у сумі 95 495,60 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 10 лютого 2016 року заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 вересня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив зобов'язання за кредитним договором в установлені договором строки, у результаті чого утворилася заборгованість зі сплати відсотків.

Апеляційний суд погодився із висновками районного суду, зазначивши при цьому також про те, що на час подання даного позову (02 липня 2014 року) заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 лютого 2009 року виконано не було, сплата боргу відповідачами проводилась частинами, протягом 2011-2014 років, тому вимоги про стягнення заборгованості пред'явлені станом по 26 травня 2014 року із врахуванням сплачених коштів.

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна з огляду на таке.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам ухвалені у справі судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що 08 січня 2008 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 1. Відповідно до розділу 1 вказаного кредитного договору позивач прийняв на себе зобов'язання надати боржнику кредит в сумі 20 000,00 грн. строком на 24 місяці з 08 січня 2008 року по 08 січня 2010 року, а боржник взяв на себе зобов'язання погасити кредит із процентною ставкою за користування кредитом 0,15 % щоденно на залишок суми кредиту.

З метою забезпечення виконання взятих на себе боржником зобов'язань 08 січня 2008 року між позивачем та ОСОБА_4 були укладені договором поруки № 2 та договір поруки № 3 з ОСОБА_5

Відповідно до розділу 1 вказаних вище договорів поруки, з посиланням на статті 553, 554ЦК України, поручителі у повному обсязі поручилися перед позивачем за виконання боржником всіх його зобов'язань за вказаним вище кредитним договором. При цьому відповідно до п. 2.3. договорів поруки поручитель зобов'язався погасити заборгованість боржника на користь позивача протягом десяти днів з дня направлення на його адресу повідомлення про порушення боржником зобов'язань за кредитним договором.

Пунктом 6.2. кредитного договору встановлено, що при порушенні боржником будь-яких платежів більш ніж на три дні позивач має право подвоїти процентну ставку, вказану у пункті 1.4. договору, до моменту повного погашення простроченої заборгованості.

Згідно з п. 7.1 кредитного договору він набуває чинності з часу надання позичальнику кредитних коштів та до повного погашення кредитної заборгованості (суми кредиту, відсотків за користування, штрафів та пені).

Зобов'язання за кредитним договором належним чином ОСОБА_3 не виконувались, у зв'язку з чим утворилась заборгованість.

Заочним рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 лютого 2009 року з відповідачів у солідарному порядку стягнуто заборгованість за кредитом у розмірі 27 068,11 грн, з яких 18105, 31 грн - заборгованість за основною сумою кредиту, 8962, 80 грн - заборгованість за відсотками. Рішення суду виконано частково, у розмірі 17 490, 00 грн.

Позивачем був наданий такий розрахунок заборгованості за період з 27 лютого 2009 року по 26 травня 2014 року - процентна ставка: 0,15 % (процентна ставка, встановлена п. 1.4. договору) х 2 = 0,30 % (подвоєна процентна ставка); розмір процентів за один день користування кредитом: 18 105,31 грн. (сума боргу по тілу кредиту) х 0,30 % = 54,32 грн (процент за один день прострочення); загальна сума нарахованих процентів: 1 915 (кількість прострочених днів) х 54,32 грн (процент за один день) = 104 022,80 грн.

Згідно з рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 лютого 2009 року заборгованість становила 27 068, 11 грн, з яких 18 105,31 грн - борг за кредитом; 8 962,80 грн -несплачені відсотки.

Пред'являючи позов, КС «Полтава і полтавці» посилалась на те, що відповідачі здійснювали часткову оплату заборгованості: 17 травня 2011 року в розмірі 2680,00 грн; 24 червня 2011 року в розмірі 1000,00 грн; 15 липня 2011 року в розмірі 1820,00 грн; 18 липня 2011 року в розмірі 3090,00 грн; 26 серпня 2011 року в розмірі 2700,00 грн; 21 жовтня 2011 року в розмірі 2700,00 грн; 30 листопада 2011 року в розмірі 2500,00 грн; 30 січня 2013 року в розмірі 1000,00 грн.

Всього по відсотків сплачено 17 490,00 грн. Погашення боргу зі сплати основної суми кредиту не проводились.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз'яснено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

У свою чергу, суди зазначених вище норм матеріального та процесуального права, а також вимог ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України не врахували; не встановили фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не взяли до уваги твердження відповідача про те, що вона сплатила частину заборгованості на загальну суму 27 368,79 грн, яка не була врахована в розрахунках позивача, а також не звернув уваги на те, що у матеріалах справи відсутні детальні розрахунки основної заборгованості, відсотків за кредитом із зазначенням усіх періодичних проплат. Крім того, не з'ясовано які суми сплачувалися за основним боргом та за відсотками, яка сума залишилася не погашеною і який останній день погашення.

З огляду на викладене ухвалене у справі рішення суду першої інстанції та постановлена у справі ухвала апеляційного суду про залишення без змін рішення суду першої інстанції не можуть вважатися законними та обґрунтованими, тому в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 10 лютого 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова