Справа № 185/1421/16-ц
Провадження № 2/185/1334/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 вересня 2016 року м.Павлоград Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Гаврилова В.А,

за участю cекретаря Чичман І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» , ОСОБА_2 освіти і науки України про визнання незаконними рішення, дій та бездіяльності щодо припинення трудових відносин, зобов'язання виконати певні дії по відновленню трудових правовідносин, стягнення заборгованості по заробітній платі та іншим грошовим нарахуванням, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» (надалі за текстом ОСОБА_3), ОСОБА_2 освіти і науки України, у якому згідно уточнених позовних вимог просив визнати незаконними рішення, дії та бездіяльність відповідача щодо припинення трудових відносин у зв'язку з переміщенням ДВНЗ ОСОБА_3 в інший населений пункт відповідно до наказу Міносвіти України від 03.10.2014 року №1129; зобов'язати відповідача та співвідповідача виконати певні дії по відновленню з позивачем трудових правовідносин з дотриманням норм трудового законодавства; стягнути з відповідача та співвідповідача одноразово заборгованість по зарплаті та іншим грошовим нарахуванням в сумі 14692 грн 66 коп, в тому числі за липень 2014 року 11 197 грн. 40 коп., за вересень 3495 грн. 26 коп., компенсацію втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків їх виплати 6910 грн. 67 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку, розраховуючи з дати припинення трудових правовідносин, у відшкодування моральної шкоди - 5000 грн.

Позов мотивував наступним. З відповідачем знаходився у трудових правовідносинах. Починаючи з червня - липня 2014р. відповідачем заробітна плата нараховувалась, але не виплачувалась з посиланням на різні причини - відсутність достатнього фінансування державного бюджету, організаційні причини, пов'язані з проведенням АТО та таке інше. До часу звернення з позовом заборгованість по заробітній платі не виплачена. Відповідач в добровільному порядку відмовляється виплатити заборгованість по заробітній платі з посиланням на те, що начебто вона виникла в період часу, коли державним вищим навчальним закладом ОСОБА_3 керував інший склад ректорату та місцезнаходження університету як юридичної особи було зареєстроване у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач також вважає незаконними рішення, дії та бездіяльність відповідача, який заявляє, що трудові правовідносини з ними, починаючи з 03.11.2014 року у зв'язку з переведенням ОСОБА_3 в м. Красноармійськ за наказом ОСОБА_2 освіти України від 03.10.2014 року №1129 припинені в односторонньому порядку на підставі п.6 ст.36 КЗпП України, чим порушує його трудові права щодо оплати праці. ОСОБА_2 освіти і науки України є засновником ОСОБА_3, а тому у разі недостатності коштів у відповідача має нести солідарну відповідальність за зобов'язаннями університету.

У судове засідання позивач не з'явився, просить суд про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 просив про розгляд справи без його участі, у задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на обставини, викладені у письмовому запереченні на позов.

Представник відповідача ОСОБА_2 освіти і науки України у судове засідання не з'явився. Згідно наданих заперечень у задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на те, що ОСОБА_3 є юридичною особою та самостійно виступає у трудових правовідносинах. ОСОБА_2 освіти і науки України є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки з позивачем безпосередньо не перебував і не перебуває у трудових правовідносинах. Крім того, позивачем за допомогою належних та допустимих доказів не доведено факт перебування у трудових правовідносинах з ОСОБА_3 чи факт припинення таких правовідносин, а також не доведено факт наявності заборгованості та її розмір.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до такого .

Згідно з наказом ОСОБА_2 освіти і науки України №1129 від 03.10.2014р. «Про організацію освітнього процесу у Донецькому національному технічному університеті» враховуючи складну суспільно - політичну ситуацію на Сході України та продовження збройного конфлікту на території м. Донецьк, з метою збереження життя та здоров'я громадян України, а також забезпечення конституційного права кожного на належні, безпечні і здорові умови праці ( у тому числі навчання), на заробітну плату, не нижче від визначеної законом встановлено, що до завершення збройного конфлікту на території м. Донецьк Донецький національний технічний університет проводить свою діяльність на базі Красноармійського індустріального інституту Донецького національного технічного університету та розміщується за адресою: м. Красноармійськ, пл. Шибанкова, 2. Виконуючому обов'язки ректора Донецького національного технічного університету в оперативному порядку надано право вирішувати всі питання забезпечення початку нового 2014/2015 навчального року на базі Красноармійського індустріального інституту Донецького національного технічного університету, починаючи з 03 листопада 2014р., забезпечити оперативне інформування працівників і студентів Донецького національного технічного університету з усіх питань, що стосуються тимчасового переведення університету, організації освітнього процесу, забезпечення місцем проживання (гуртожитками), тощо.

Наказом першого заступника Міністра ОСОБА_2 освіти і науки України №1174 від 17.10.2014р. затверджено зміни до Статуту Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет», пункт 1.2 розділу I Статуту викладено у новій редакції: Місцезнаходження Донецького національного технічного університету:85300, Донецька область, місто Красноармійськ, площа Шибанкова, 2.

Зміни щодо місця знаходження юридичної особи університету внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Позивач заявляє про те, що він перебував у трудових відносинах з ДОНТУ.

На підтвердження цього позивачем було надано фотокопію трудової книжки, яка містить записи № 16-17 про те,що 01.09.2008 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу у Донецький національний технічний університет «за терміновим трудовим договором на посаду доцента кафедри хімічної технології палива до проведення конкурсу», 01.11.2008 року «затверджений на посаді доцента кафедри хімічної технології палива за терміновим трудовим договором як обраний за конкурсом терміном на 5 років, з 01.02.2008 року по 31.07.2008 року «робота за сумісництвом: на 0,5 ставки доцента кафедри «Хімічна технологія палива» (а.с.9).

На фотокопії поставлено відбиток штемпелю «копія вірна» та печатку відділу кадрів ДВНЗ ОСОБА_3, засвідчено підписом старшого інспектора ВК ОСОБА_4

Згідно довідки відповідача така особа у відповідача не працює, а відбиток печатки, який міститься на копії трудової книжки, не відповідає печатці, яка мається в наявності у відповідача, тому зазначені фотокопії засвідчені не посадовою особою ОСОБА_3 та не може вважатись належним доказом.

З 22 жовтня 2014р. Донецький національний технічний університет проводить свою освітню діяльність на території, підконтрольній Україні у м. Краматорську. Будівлі та споруди університету у м. Донецьку захоплені невідомими особами, тому у адміністрації університету повністю відсутній доступ до будь - якої документації.

Красноармійським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області надані Індивідуальні відомості про застраховану особу форми ОК-7 на позивача за 2014 рік, з яких видно, що страхувальником позивача є ОСОБА_3, вказані наступні суми заробітку для нарахування ОСОБА_1 пенсії: у липні 2014 року 10 043 грн 31 коп, у серпні 2014 року 4163 грн 88 коп, у вересні 2014 року 4520 грн. 81 коп. У графі «позначка про сплату страхових внесків» за липень, серпень, вересень 2014 року зазначено «так», тобто страхові внески сплачені.

Зазначені докази підтверджують, що ОСОБА_1 перебував у трудових правовідносинах з відповідачем ОСОБА_5 вищим навчальним закладом «Донецький національний технічний університет». Та обставина, що позивач після зміни місця знаходження університету не подав заяву про працевлаштування і з ним не укладено нового трудового договору (контракту) не свідчить про те, що попередня трудова угода припинена, оскільки відсутні докази її припинення у встановленому законом порядку.

Вказане приводить суд до висновку, що належним доказом перебування у трудових відносинах позивача з відповідачем є Індивідуальні відомості про застраховану особу форми ОК-7.

Як доказ по справі позивачем надані розрахунково-платіжні відомості працівника, заповнені 27.11.2014 року (а.с.11), не містять підпису посадової особи, тому не можуть бути визнані допустимими доказами. Крім того, вказані відомості засвідчені відбитком печатки ОСОБА_3 та у печатці міститься відмітка «м.Донецьк». На день формування виписки ОСОБА_3 вже здійснював свою діяльність у м.Красноармійську та мав іншу печатку, тому зазначена розрахунково-платіжна відомість не могла бути видана відповідачем.

У зазначених відомостях міститься інформація про розмір нарахованих сум заробітної плати, яка не співпадає з інформацією, зазначеною у Індивідуальних відомостях про застраховану особу форми ОК-7.

Інформація про розмір нарахованої заробітної плати не є належним підтвердженням того, що заробітна плата не виплачена.

Позивачем надано фотокопію банківської картки, однак не надано деталізованої інформації про рух коштів на рахунку для підтвердження відсутності перерахувань заробітної плати.

Відповідно до частин 2, 8 ст. 9 Закону України № 2464-VI від 8 липня 2010 року «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).

Частиною 2 ст. 24 Закону № 2464-VI від 8 липня 2010 року визначено, що банки приймають від платників єдиного внеску, зазначених у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, платіжні доручення та інші розрахункові документи на видачу (перерахування) коштів для виплати заробітної плати, на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання платником розрахункових документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум єдиного внеску або документів, що підтверджують фактичну сплату таких сум у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Національним банком України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

З Індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-7 вбачається, що страхові внески за спірний період сплачені, що свідчить про одночасну сплату нарахованої заробітної платні.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б безспірно свідчили про невиплату йому заробітної плати за липень, серпень, вересень 2014року . Вказане приводить до висновку , що підстав вважати, що заробітна плата не виплачена не має.

Відсутні також докази припинення трудових відносин з позивачем. Позивач працював в університеті, після переміщення університету в іншу місцевість не переїхав з ним, однак, не звільнений у встановленому законом порядку до даного часу.

Позивачем заявлені вимоги до ОСОБА_2 освіти і науки України. Разом з тим, позивач не надав суду докази про те, що міністерство несе відповідальність за виплату заробітної плати ОСОБА_3. ОСОБА_3 є самостійною юридичною особою, що підтверджено довідкою управління статистики, яка діє на підставі статуту./а.с.12

Викладене приводить суд до висновку про те, що відсутні підстави для задоволення позову про визнання незаконними рішень, дій та бездіяльності відповідача щодо припинення трудових відносин у зв'язку з переміщенням ДВНЗ ОСОБА_3 в інший населений пункт, зобов'язання відповідача та співвідповідача виконати певні дії по відновленню з позивачами трудових правовідносин з дотриманням норм трудового законодавства та поновлення на роботі, про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» , ОСОБА_2 освіти і науки України про визнання незаконними рішення, дій та бездіяльності щодо припинення трудових відносин, зобов'язання виконати певні дії по відновленню трудових правовідносин, стягнення заборгованості по заробітній платі та іншим грошовим нарахуванням, відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_6