САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 206/2904/16-ц
Провадження № 2/206/786/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" серпня 2016 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого-судді - Зайченко С.В.,при секретареві - Чинник М.К. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро в порядку ст.197 ЦПК України цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Добробут» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернулася Кредитна спілка «Добробут про стягнення з відповідачів боргу.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 16.05.2014 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір на видачу відсоткового кредиту у розмірі 31250 грн. та видано видатковий ордер №532 від 16.05.2014 року на отримання кредиту. Відповідно умов договору термін погашення відсоткового кредиту 24 місяці. У відповідності до договору відповідач ОСОБА_2 зобовязався здійснювати погашення кредиту рівними частинами, сплачувати відсотки за його користуванням. Поручителями по даним зобовязанням ОСОБА_2 виступають відповідачі по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 У порушення умов договору позичальник зобовязання за вказаним договором не виконує. Так, у звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач ОСОБА_2 має заборгованість в розмірі 41869,02 грн., яка складається з наступного: 16240,73 грн. - заборгованість за кредитом; відсотки за користування кредитом з 13.05.2015 року по 20.05.2016 року в розмірі 25167,13 грн., борг за відсотками у розмірі 461,16 грн. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів на користь кредитної спілки «Добробут» суму заборгованості в розмірі 41869,02 грн., а також судовий збір у розмірі 1378 грн.

Представник позивача в судовому засіданні 22 червня 2016 року свою думку стосовно заявлених вимог не висловила, оскільки розгляд справи був відкладений для виклику відповідачів. В подальшому надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, наполягала на задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 22 червня 2016 року був присутній в судовому засіданні, однак, щодо позовних вимог позивача, свою думку не висловив, в подальшому в судове засідання не зявивсяся був повідомлений належним чином.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, були повідомлені належним чином, про час та місце розгляду справи, про причини не явки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як встановлено в судовому засіданні, 16.05.2014 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №29Т/14 та виданий видатковий ордер №532 від 16.05.2014 року на отримання кредиту.

Згідно п.1.1 кредитного договору №29Т/14 позивач надав відповідачу грошовий кредит у розмірі 31250,00 грн. на ремонт будинку на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та безпечності, а також зобовязання відповідача повернути зазначену суму на умовах, передбачених цим договором. Плата за користування кредитом становить 25,55% річних.

Відповідно п. 2.1 строк дії Договору становить 24 місяці з травня 2014 року по травень 2016 року.

Відповідно п.5.1 цього договору між позивачем та відповідачем було узгоджено порядок щомісячного погашення кредиту та відсотків за користування кредитом. Відповідач частково виконав умови договору кредиту, сплативши відповідно: 13.06.2014 року внесок у розмірі 1088,50 грн.; 11.07.2014 року внесок розмірі 1408,83 грн.; 08.08.2014 року внесок в розмірі 1096,45 грн.; 05.09.2014 року в розмірі 1092,94 грн.; 07.10.2014 року в розмірі 1054,98 грн.; 06.11.2014 року в розмірі 1014,33 грн.; 05.12.2014 року в розмірі 402,77 грн.; 09.01.2015 року в розмірі 559,18 грн.; 06.02.2015 року в розмірі 8,77 грн.; 09.04.2015 року в розмірі 1032,52 грн.,а надалі перестав виконувати умови договору №29Т/14.

Відповідно п. 5.4 кредитного договору відповідачем в якості додаткового добровільного цільового внеску було внесено 6250 грн., який вирахований банком із суми заборгованості за кредитом.

В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між позивачем та відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4 14.05.2014 р. були укладені договори поруки.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Норми закону, якими врегульовано поруку, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами поруки, якщо цими договорами не передбачено іншого.

Дана правова позиція була висловлена Верховним Судом України в постанові від 30.09.2015 року (справа №6-1348 цс 15).

Відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України.

Договорами поруки, якими забезпечується виконання зобов'язань ОСОБА_2 не передбачено спеціальних умов відповідальності поручителя. Поручителі ОСОБА_3, ОСОБА_4, кожний окремо відповідають перед КС «Добробут» як солідарний із позичальником ОСОБА_2 боржник за виконання останнім усіх його зобов'язань перед кредитором, існуючих в теперішній час, і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Судом встановлено, що в порушення умов договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, яка дорівнює 41869,02 грн. з яких: сума заборгованості за кредитом 16240,73 грн.; сума відсотків за користування кредитом 2239,84 грн.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і, відповідно до розрахунку наданого позивачем та перевіреного в судовому засіданні, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 41869,02 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209,213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Кредитної спілки «Добробут» задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь кредитної спілки «Добробут», що знаходиться за адресою: пр-т Воронцова, 11/32 м. Дніпро, 49023, р/р 1900, банк АТ «УкрСіббанк», МФО 351005, , суму заборгованості в розмірі 41869,02 грн. з яких: сума заборгованості за кредитом 16240,73 грн.; сума відсотків за користування кредитом 2239,84 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь кредитної спілки «Добробут», що знаходиться за адресою: пр-т Воронцова, 11/32 м. Дніпро, 49023, р/р 1900, банк АТ «УкрСіббанк», МФО 351005, , суму заборгованості в розмірі 41869,02 грн. з яких: сума заборгованості за кредитом 16240,73 грн.; сума відсотків за користування кредитом 2239,84 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь кредитної спілки «Добробут» витрати зі сплати судового збору у розмірі 1378 грн., а з кожного окремо в розмірі 459,33 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. В. Зайченко