Справа № 127/3250/16-ц
Провадження № 2/127/2278/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

16.05.2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді - Бойко В. М. ,

за участю секретаря Паламарчук А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька , суд, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька.

Позов мотивовано тим, що за час шлюбу з відповідачем в позивача народився син - ОСОБА_3 19.08.2013р.н., який після розірвання шлюбу залишився проживати з позивачем та знаходиться на її утриманні.

Позивач повідомляє, що вона матеріально забезпечує та належним чином піклується про здоровя сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач у житті сина участі не приймає, аліменти не сплачує.

Позивач вказує, що з метою медичного оздоровлення сина та відпочинку за межами України, має намір придбати путівки на відпочинок до Туреччини та Греції, терміном на 30 днів, така подорож матиме значення для духовного та фізичного розвитку дитини, також це можливість оздоровити сина. Але не зважаючи на це, відповідач, безпідставно не надає згоди на тимчасовий

виїзд дитини за межі України. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали його відмову, він не наводить.

Позивач повідомляє, що вона неодноразово зверталась до ОСОБА_2 з проханням надати нотаріально посвідчений дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон, але відповіді ніякої не отримала. Вважає, що така позиція колишнього чоловіка шкодить інтересам сина та не сприяє його всебічному та гармонійному розвитку. Відповідач, зловживаючи своїми правами, відмовляється від надання згоди на тимчасовий виїзд сина за кордон у супроводі позивача для медичного оздоровлення та відпочинку за межами України, чим перешкоджає забезпеченню реалізації прав дитини, що охороняються законом.

Вищевказане і стало підставою для зверення до суду з даним позовом.

В заяві від 14.04.2016р. позивач уточнив позовні вимоги та просив суд дозволити тимчасовий виїзд неповнолітнього ОСОБА_3, 19.08.2013р.н., без згоди його батька, ОСОБА_2, 10.09.1986р.н., який зареєстрований за адресою 1 АДРЕСА_1, 21022, до Туреччини та Греції, терміном на 30 днів перебування, в супроводі матері ОСОБА_1, 16.07.1986р.н., ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії AT 014208, виданий Староміським РВ УДМС України у Вінницькій обл. 18.10.2012 p.,

Позивач в судовому засіданні позов підтримали в обсязі до вимог уточненої позовної заяви.

В судове засідання відповідач не з'явився з невідомих суду причин, хоча повідомлявся належним чином, повідомлення про причини неявки до суду не надійшло.

Керуючись ч.1 ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 січня 2015 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 21 серпня 2012 року. ( а.с.5)

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії 1-АМ №264724 від 03.09.2013 року батьками ОСОБА_3 19.03.2013р.н., є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ( а. с. 4)

Судом встановлено, що позивач зверталась до відповідача з заявами про надання дозволу на виїзд за кордон ОСОБА_3, що підтверджено матеріалами справи. ( а.с. 6-9)

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2015р. надано дозвіл на виїзд малолітньому ОСОБА_3 з України за кордон до Домініканської республіки з 01.02.2016р. по 25.02.2016р. без згоди та супроводу його батька ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст. 151 СК батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Ст.152 СК України передбачає гарантоване право дитини на належне батьківське виховання. Ст. 154 СК України встановлює право батьків звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (зі змінами та доповненнями) «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема, за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням уній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий із батьків відсутній у пункті пропуску, або без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Згідно ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами, проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил, паспорт громадянина України для виїзду кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил , записано дитину, яка прямує у його супровіді через державний кордон.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, повністю підтверджений матеріалами справи та підлягає задоволенню в повному обсязі, а тому суд вважає надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітнього ОСОБА_3, 19.08.2013р.н., без згоди його батька, ОСОБА_2, 10.09.1986р.н., який зареєстрований за адресою 1 АДРЕСА_1, 21022, до Туреччини та Греції, терміном на 30 днів перебування, в супроводі матері ОСОБА_1, 16.07.1986р.н., ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії AT 014208, виданий Староміським РВ УДМС України у Вінницькій обл. 18.10.2012 p.

Згідно ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача 551,20 грн. судового збору.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 33 Конституції України, ст. ст., 150, 151, 152, 154, 155 СК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року№ 57 (зі змінами та доповненнями) «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226, ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітнього ОСОБА_3, 19.08.2013р.н., без згоди його батька, ОСОБА_2, 10.09.1986р.н., який зареєстрований за адресою 1 АДРЕСА_1, 21022, до Туреччини та Греції, терміном на 30 днів перебування, в супроводі матері ОСОБА_1, 16.07.1986р.н., ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії AT 014208, виданий Староміським РВ УДМС України у Вінницькій обл. 18.10.2012 p.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551, 20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний термін з дня його проголошення.

Суддя :