Справа №359/4258/16-ц
Провадження №2/359/1588/2016
31 серпня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого Борця Є.О.,
при секретарі судового засідання Коробові О.П.,
за участю позивача ОСОБА_1,
за участю представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та Бориспільського районного відділу управління Державної міграційної служби у Київській області про визнан-ня особи такою, що втратила право на користування житловим будинком, та зняття з реєс-трації місця проживання,
В травні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунто-вує його тим, що вона є власницею житлового будинку по АДРЕСА_1 В цьому житловому будинку зареєстровано місце проживання ОСОБА_4, який був чоловіком позивача. 9 березня 2011 року вони розірвали шлюб. Після цього відповідач припинив проживати в житловому будинку та не з'являється в ньому біль-ше 5 років. Тому ОСОБА_1 просить суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим будинком по АДРЕСА_1 та зобов'язати Бориспільський РВ УДМС у Київській області зняти з реєстрації місце проживання відповідача в цьому житловому будинку.
У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримують по-зов та просять суд задовольнити його.
ОСОБА_3 не з'явився у судове засідання. З довідок форми №20, розміщених на конвертах (а.с.22, 27), вбачається, що відповідач відсутній за зареєстрованим місцем про-живання. Згідно з абз.5 ч.5 ст.74 ЦПК України він вважається належним чином повідом-леним про час та місце розгляду цивільної справи.
На підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд постановив протокольну ухвалу про проведен-ня заочного розгляду цивільної справи у відсутності відповідача.
Вислухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
Встановлено, що 18 лютого 1995 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_3 Ця об-ставина підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 18 лютого 1995 року (а.с.7).
В січні 2008 року за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 Ця обставина під-тверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно №934 від 29 січня 2008 року (а.с.6). З копії довідки виконавчого комітету Вишеньківської сільської ради №596 від 22 квітня 2016 року (а.с.9) вбачається, що в 2007 року ще до оформлення права власності на житловий будинок сторони вселились та зареєстрували власне місце проживання в ньому.
9 березня 2011 року вони розірвали шлюб. Ця обставина підтверджується копією сві-доцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 9 березня 2011 року (а.с.8).
Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дру-жині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної влас-ності подружжя.
Згідно ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно.
Встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_1 був побудований під час шлюбу позивача з ОСОБА_3 В матеріалах ци-вільної справи відсутнє рішення суду про визнання цього об'єкту нерухомого майна особис-тою власністю ОСОБА_1 Ці обставини свідчать про те, що житловий будинок є об'єк-том спільної сумісної власності сторін. Відповідач є співвласником цього об'єкту нерухомо-го майна, його право користування ним ґрунтується на праві власності на житловий будинок та не залежить від тривалості відсутності відповідача в ньому.
З огляду на це суд вважає, що підстави для визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим будинком по АДРЕСА_1 відсутні.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що вона є рідною доч-кою позивача. Їй відомо про те, що в 2011 році шлюб між її матір'ю та відповідачем був розірваний. Після цього ОСОБА_3 поїхав в м. Одесу, звідки він не повертався. Відпові-дач не проживає в спірному житловому будинку протягом 5 років. ОСОБА_1 не чинить йому перешкоди у користуванні цим об'єктом нерухомого майна.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що вона є сусідкою позивача. Восени 2010 року ОСОБА_6 оселилась в с. Петровське Бориспільського райо-ну. Вона ніколи не бачила ОСОБА_3
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що він є ще одним сусідом позивача. ОСОБА_7 останній раз бачив відповідача в 2009 - 2010 році. ОСОБА_3 не приймав участь у встановленні нового трансформатора.
Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч.3 цієї статті суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета дока-зування.
Встановлено, що положення ч.2 ст.405 ЦК України не поширюються на спірні право-відносини. Вище вже зверталась увага на те, що право ОСОБА_8 на користування жит-ловим будинком не залежить від тривалості його відсутності в цьому об'єкті нерухомого майна. Ця обставина не має жодного значення для правильного вирішення спору та не стосу-ється предмета доказування.
З огляду на це показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є не-належними доказами.
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір міс-ця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на під-ставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на жит-лове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про виз-нання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у визнанні відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком по АДРЕСА_1
З огляду на це суд вважає, що підстави для зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_9 в цьому житловому будинку відсутні.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Встановлено, що ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 1031 гривні 21 копійки (580 + 551,21). Однак у задоволенні пред'явленого нею позову відмовлено в повному обсязі.
З огляду на це суд вважає, що підстави для відшкодування позивачу витрат на оплату судового збору відсутні.
Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ч.1-ч.3 ст.209, ст.ст.212-215, ч.1 ст.218, ч.1 ст.224 ЦПК України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та Бориспільського районного відділу управління Державної міграційної служби про визнан-ня особи такою, що втратила право на користування житловим будинком, та зняття з реєс-трації місця проживання відмовити.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Київської об-ласті шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його оголошення.
Відповідач має право подати заяву про перегляд заочного рішення до Бориспільського міськрайонного суду протягом 10 днів з дня отримання його копії. У разі відмови у задо-воленні цієї заяви відповідач набуде право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Київської області в загальному порядку.
Суддя
Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець