АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 193/1047/16-ц Головуючий у 1-ій інстанції
Провадження 22-ц/774/1653/К/16 Патинка А.Г.
Категорія - 47 (І) Доповідач: Михайлів Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

05 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар: Чубіна А.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Оріон», Фермерського господарства «Сім вітрів» на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Фермерського господарства «Сім вітрів», треті особи - Реєстраційна служба Софіївської районної державної адміністрації, відділ Держгеокадастру в Софіївському районі Дніпропетровської області, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Оріон» про розірвання договору оренди земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Фермерського господарства «Сім вітрів» (далі - ФГ «Сім вітрів») про розірвання договору оренди земельної ділянки, в обґрунтування якого зазначила, що 02 березня 2009 року між нею та відповідачем було укладено договір № 17 оренди належної їй на праві приватної власності земельної ділянки, розташованої на території Софіївської селищної ради Дніпропетровської області загальною площею 8,33 га строком на 10 років, дію якого пролонговано на підставі укладеної між ними додаткової угоди до 2023 року.

03 жовтня 2014 року відповідач без її згоди, в порушення умов укладеного договору оренди, яким не передбачається право та можливість передачі земельної ділянки в суборенду, передав вказану земельну ділянку в користування Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Оріон» (далі - СТОВ «Оріон»), уклавши з останнім договір суборенди земельної ділянки.

Посилаючись на те, що укладенням договору суборенди порушено її права орендодавця, оскільки відповідач припинив безпосереднє використання орендованої земельної ділянки й без її згоди передав її в користування іншій особі, просила суд розірвати укладений між нею та відповідачем договір № 17 оренди земельної ділянки від 02.03.2009 року.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2016 року, позов ОСОБА_2 задоволено. Розірвано договір оренди землі № 17, укладений 02 березня 2009 року між ОСОБА_2 і ФГ «Сім вітрів». Стягнуто з ФГ «Сім вітрів» на користь ОСОБА_2 сплачений нею судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі третя особа СТОВ «Оріон» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на не дослідження судом обставин справи, зокрема змісту договору суборенди земельної ділянки, який є відсутнім в матеріалах справи, факту отримання позивачем безпосередньо від СТОВ «Оріон» орендної плати на підставі поданої заяви, що підтверджує дійсність договору суборенди.

В апеляційній скарзі відповідач Фермерське господарство «Сім вітрів» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на не дослідження судом обставин справи, зокрема змісту укладеного договору суборенди, який відсутній в матеріалах справи з покладенням в основу рішення пояснень позивача про порушення його прав як власника земельної ділянки без доведеності факту такого порушення. Не надано оцінки судом й факту отримання позивачем від СТОВ «Оріон» орендної плати, що свідчить про визнання нею договору суборенди й його дійсність.

Позивач ОСОБА_2 заперечує проти доводів апеляційних скарг, просить їх відхилити та залишити без змін рішення суду першої інстанції як законне та обґрунтоване.

Враховуючи те, що представники відповідача та третіх осіб, будучи належним чином повідомлені про розгляд справи, не з'явилися до суду апеляційної інстанції, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли та виходячи з приписів ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, заперечень на них, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія НОМЕР_1 виданого 29 вересня 2004 року, належить земельна ділянка, площею 8,33 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Софіївської селищної ради, Софіївського району Дніпропетровської області (а.с. 4).

02 березня 2009 року між ОСОБА_2 та ФГ «Сім вітрів» укладено договір оренди земельної ділянки № 17, який зареєстровано у Софіївському відділі Дніпропетровської регіональної Центр ДЗК при Держкомземі України» за № 84 від 08 квітня 2009 року (а.с. 6-8).

02 березня 2009 року відповідно до акту передачі та прийому земельної ділянки ОСОБА_2 передала в натурі на умовах оренди ФГ «Сім вітрів» земельну ділянку площею 8,33 га (а.с. 5).

01 березня 2013 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, згідно якої сторони виклали у наступній редакції п. 8 Договору: «договір укладений терміном на 10 років з моменту державної реєстрації додаткової угоди. Після закінчення договору оренди Орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити орендодавця про намір продовжити його дію; п. 9 Договору: щорічна орендна плата вноситься Орендарем в розмірі 4 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки і становить 6087,76 грн. у грошовому виразі. Орендар за бажанням Орендодавця ,надав орендну плату в натуральній формі в виді: товарного зерна, фуражного зерна, соняшника та інше. Орендар за заявою орендодавця безкоштовно надає послуги з обробітку присадибних ділянок (городів) та надає допомогу на ритуальні послуги у випадку його смерті у сумі 500 грн.; п. 40 договору: перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни або розірвання договору». Дана додаткова угода підписана сторонами та зареєстрована у Реєстраційній службі Софіївського РУЮ Дніпропетровської області від 20.11.2013 року (а.с. 10).

03 жовтня 2014 року між ФГ «Сім вітрів» в особі голови ОСОБА_5 та СТОВ «Оріон» в особі директора ОСОБА_6 укладено договір суборенди земельних ділянок, за умовами якого орендар зобов'язується передати суборендареві земельні ділянки у кількості 147, загальною площею 1091,3 га, які розташовані на території Софіївської селищної ради Софіївського району у строкове платне володіння і користування без зміни цільового призначення, а суборендар зобов'язується прийняти і використовувати земельні ділянки відповідно до умов цього договору та вимог земельного законодавства (а.с.12-19). Серед переліку земельних ділянок переданих в суборенду значиться й земельна ділянка, що належить позивачу ОСОБА_2

Даний договір зареєстрований у Софіївському районному управлінні юстиції в Дніпропетровській області від 25.10.2014 року за № 16748424 (а.с. 20).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що укладення договору суборенди без надання згоди на це власника земельної ділянки є порушенням умов укладеного між сторонами договору оренди та відповідно приписів законодавства й дійшов висновку про наявність підстав для його розірвання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу оренди земельної ділянки, що є приватною власністю позивача.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, вони регулюються також актами земельного законодавства - Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

При цьому, розділом V вищевказаного Закону врегульовано зміну, припинення і поновлення договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст.ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Як передбачено ч.1 ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, а орендодавець відповідно до ч. 1 ст. 24 цього Закону має право вимагати від орендаря безпосереднього використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди та своєчасного внесення орендної плати.

За змістом ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» правовим наслідком невиконання орендарем обов'язків користування орендованою земельною ділянкою та внесення орендної плати згідно з умовами договору оренди землі є припинення такого договору шляхом його розірвання.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 12.02.2014 року у справі № 6-161цс13, яка у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для врахування судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм матеріального права.

Цивільним законодавством визначено також й інші підстави розірвання договору найму (оренди).

Так, згідно ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 783 ЦК України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про оренду землі» орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця.

Аналогічне правове положення щодо обов'язковості згоди орендодавця на передання земельної ділянки орендарем в суборенду містить й ч.6 ст. 93 ЗК України.

Умовами укладеного між сторонами договору оренди № 17 від 02 березня 2009 року передбачено, що земельна ділянка передається в оренду ФГ «Сім вітрів» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 6-8).

Права й обов'язки сторін договору оренди визначено цим договором, у відповідності до п. 30 якого орендар має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.

Разом з тим, умовами укладеного між сторонами договору не передбачено право орендаря земельної ділянки передавати її у суборенду без згоди орендодавця.

Зважаючи на наведене, передача орендарем орендованої ним земельної ділянки у користування іншій особі повинна здійснюватися тільки за письмовою згодою орендодавця такої земельної ділянки й відсутність такої згоди вказує як на суттєве порушення умом договору, так і обов'язків орендаря щодо користування вказаною земельною ділянкою є й є підставою для розірвання укладеного договору оренди.

Звертаючись до суду з позовом про розірвання договору оренди, позивач зазначила, що згоди на передання у користування належної їй на праві власності земельної ділянки відповідачу у відповідності до ч.1 ст. 8 Закону України «Про оренду землі» вона не надавала.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Заперечуючи проти позову, відповідач не надавав доказів в підтвердження наявності в нього письмової згоди орендодавця ОСОБА_2 на передачу у користування орендованої ним земельної ділянки СТОВ «Оріон» за договором суборенди, який укладено 03.10.2014 року.

Отже, встановивши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ФГ «Сім вітрів», починаючи з жовтня 2014 року не використовувало земельну ділянку позивача у відповідності до умов укладеного договору оренди та передало орендовану земельну ділянку у користування СТОВ «Оріон» без згоди на те позивача, що суперечить умовам укладеного договору оренди земельної ділянки та вимогам діючого законодавства й у відповідності до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» є підставою для його розірвання. Вказаний висновок суду також узгоджується й з нормами цивільного законодавства, якими врегульовано загальні підстави розірвання договору.

Доводи ж апеляційних скарг щодо дійсності укладеного договору суборенди та отримання орендної плати позивача від СТОВ «Оріон» за умови відсутності волевиявлення позивача на укладення договору суборенди не можуть бути підставою для подальшої дії договору оренди, оскільки має місце істотне порушення прав орендаря.

Спростовуються матеріалами справи й доводи апеляційних скарг щодо не дослідження судом першої інстанції умов укладеного договору суборенди з підстав відсутності його в матеріалах справи, оскільки копія вказаного договору мається в матеріалах справи - а.с. 12-19 й досліджувалася судом першої інстанції під час судового розгляду.

Інші доводи апеляційних скарг також правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці, оскільки відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, а переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Отже, на думку колегії суддів, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування ухваленого у справі рішення, й відхиляє подані апеляційні скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Оріон» та Фермерського господарства «Сім вітрів» відхилити.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Л.В. Михайлів

Судді: А.П. Барильська

Я.М. Бондар