Справа №225/1141/16-ц
Провадження №2/225/513/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Геря О.Г.,

за участі:

секретаря судового засідання Савченко О.О.,

позивача ОСОБА_1,

свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Обєднана компанія «Укрвуглереструктуризація» в особі ВП «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт» про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, одноразової допомоги, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодувати моральну шкоду. В подальшому позивач надав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив поновити його на роботі.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він знаходився у трудових відносинах з ВП «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт», працював сторожем на шахті «Нова». 25.01.2016 року позивач був звільнений у звязку зі скороченням штату відповідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. На час звільнення відповідач не здійснив виплату заробітної плати за січень 2016 року в сумі 3338,75 грн. Також позивач зазначив, що його звільнили з роботи з порушенням норм КЗпП України, оскільки на засідання комісії по впорядкуванню чисельності робітників по шахті «Нова» ВП «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт» його не запрошували, попередження про звільнення він не підписував, вважає, що він має переважне право на залишення на роботі, оскільки тривалий час працює. Крім того, позивач вказав, що неправомірними діями відповідача йому було нанесено моральну шкоду, яку він оцінює в 10 000 грн., також просить суд стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та одноразову допомогу.

Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що він працював на шахті «Нова» ВП «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт» на посаді сторожа. 01.11.2015 року йому стало відомо, що на підприємстві відбудеться скорочення штату, він побачив список робітників шахти, яких планували звільнити з роботи, але підпис він не ставив, оскільки у документі були відсутні підписи членів комісії, а лише була зазначена ст. 42 КЗпП України для ознайомлення. В усній формі позивач звертався до адміністрації шахти та виказав незгоду свого звільнення. В подальшому відбулось засідання комісії по скороченню чисельності штату по шахті «Нова», на якій ОСОБА_1 був попереджений про звільнення. Також зазначив, що 25.01.2016 року він був звільнений, а 26.01.2016 року він отримав трудову книжку. У зв'язку із неправомірними діями відповідача він зазнав значної моральної шкоди, яка виразилася в емоційних, душевних стражданнях та хвилюваннях.

Представник відповідача ВП «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт» в судове засідання не з'явився, заперечень не надав.

Представник ДП «Обєднана компанія «Укрвуглереструктуризація», до судового засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, надав до суду заперечення по справі в яких зазначив, що позовні вимоги позивача не визнає, вважає їх незаконними та необґрунтованими з наступних підстав. Відповідно до затвердженого статуту, відповідач є замовником та виконавцем робіт. передбачених проектами ліквідації збиткових вугледобувних, вуглепереробних та торфодобувних підприємств, що фінансуються за рахунок бюджетних коштів, зокрема витрати по виплаті заробітної плати працівникам відповідача є складовою таких проектів. Крім того, обсяг бюджетних на утримання працівників замовника, відповідно до ДСТУ обчислюється пропорційно виконаних обсягів робіт та послуг з ліквідації шахт. Відповідачу не було встановлено бюджетні асигнування на виконання у 2016 році проектів ліквідації збиткових гірничих підприємств, щоб дало змогу здійснювати видатки на виплату заробітної плати працівникам. Відповідач не профінансований та не має змоги провести розрахунок по заборгованості по заробітній платі. Крім того, вимоги позивача про стягнення вихідної допомоги у звязку з скороченням штату при звільненні на підставі п. 12.15 Галузевої угоди взагалі не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки позивач не вперше звільняється з вугільного підприємства при виході на пенсію. Позивач 31.10.2014 року, маючи право на пенсію, звільнився за власним бажанням з ВСП «Горлівська дирекція з виконання проектів ліквідації шахт» ДП «Донвуглереструктуризація». Вимоги про стягнення моральної шкоди є також необґрунтованими, оскільки позивачем не надано жодних доказів, що підтверджують втрату нормальних життєвих звязків.

Свідок ОСОБА_2 суду пояснила, що вона працює на шахті «Нова» ВП «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт» на посаді економіста першої категорії та була призначена секретарем комісії по впорядкуванню чисельності штату по шахті «Нова» відповідно до наказу № 122 від 12.11.2015 року ВП «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт». Також зазначила, що у 2015 році на підприємстві відбувалось скорочення штату, в тому числі і в штаті сторожів на одну одиницю відповідно до наказу «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт» № 124 від 17.11.2015 року «Про скорочення штату шахти «Нова». У звязку з чим було проведено попереднє засідання комісії, на якому всім начальникам дільниць, старшим механікам, головному інженеру було доручено розглянути кандидатури та подати попередній список для розгляду комісією. Майстром поверхневого комплексу було визначено кандидатуру на звільнення в особі ОСОБА_1 На засіданні комісії розглядались всі кандидатури, по кожному робітнику окремо. Відповідно до Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками, що діють у вугільній галузі працівнику, що має право на пенсію за віком при першому звільнені з підприємства, виплачується одноразова допомога, однак у ОСОБА_1 звільнення за скороченням штату не перше.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що він працює на шахті «Нова» ВП «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт» на посаді заступника головного інженера по охороні праці та був призначений до складу комісії по впорядкуванню чисельності штату по шахті «Нова» відповідно до наказу № 122 від 12.11.2015 року ВП «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт». Також зазначив, що при розгляді питання щодо скорочення сторожа ОСОБА_1 приймалось до уваги те, що останній є пенсіонером, тобто окрім заробітної плати має інші джерела доходу, а також його вік 62 роки.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що він працює на шахті «Нова» ВП «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт» на посаді майстру шахтної поверхні, є головою профспілки шахти «Нова» та був призначений до складу комісії по впорядкуванню чисельності штату по шахті «Нова» відповідно до наказу № 122 від 12.11.2015 року ВП «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт». Пояснив, що він подав кандидатуру на звільнення ОСОБА_1, оскільки останньому 62 роки, має менший стаж роботи від інших сторожів, отримує пенсію. На момент прийняття на роботу ОСОБА_5 була вакансія сторожу і він був переведений з шахти імені ОСОБА_5, яка є структурною одиницею шахти «Нова» у жовтні 2015 року, крім того, ОСОБА_5 є інвалідом з дитинства. ОСОБА_1 серед сторожів має найменший стаж роботи на шахті.

Вислухав позивача та свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються КЗпП України.

Відповідно до частини 3 статті 10 і статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що з 01.11.2014 року позивач працював сторожем поверхневого комплексу шахти «Нова» ВП «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт».

З метою приведення штатного розпису по шахті «Нова» у відповідність до наказу ВП «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт» № 124 від 17.11.2015 року «Про скорочення штату шахти «Нова» адміністрацією шахти були проведені дії щодо скорочення штатів.

Судом також встановлено, що позивач відмовився від підпису попередження про його наступне звільнення у звязку зі скороченням чисельності робітників, про що 24.11.2015 року було складено відповідний акт.

Згідно ст. 49-2 ч. 1 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках зміни в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Згідно ст. 49-2 ч. 2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Судом встановлено, що та підтверджено поясненнями свідків, що на час звільнення позивача шахта «Нова» ВП «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт»була позбавлена можливості запропонувати позивачу роботу за відповідною професією чи спеціальністю.

Згідно ст. 43 ч. 1 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 1 ст. 40 КЗпП України, (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу № 122 від 12.11.2015 року ВП «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт» на шахті «Нова» була створена комісія по упорядкуванню чисельності штату.

Так відповідно до протоколу № 1 засідання комісії по зниженню витрат та впорядкування чисельності робітників по шахті «Нова» ВП «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт»Державного підприємства «Обєднана компанія «Укрвуглереструктуризація» від 13.11.2015 року за участю голови профспілки шахти «Нова», на якому був присутній позивач, комісією було надано згоду на звільнення ОСОБА_1 за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до наказу № 4-к від 25.01.2016 року ВП «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт»Державного підприємства «Обєднана компанія «Укрвуглереструктуризація»ОСОБА_1 25.01.2016 року було звільнено у звязку зі скороченням штату працівників відповідно до п. 1 ст. 40 КзпП України з виплатою вихідної допомоги в розмірі середньомісячної заробітної плати у відповідності до ст. 44 КЗпП України.

Таким чином, судом встановлено, що на шахті «Нова» ВП «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт»Державного підприємства «Обєднана компанія «Укрвуглереструктуризація»дійсно відбулося скорочення чисельності штату працівників, а доказів тому, що відповідачем було формально створене скорочення штату працівників на підприємстві, позивачем суду не надано.

Також суд вважає твердження позивача про його звільнення з порушенням вимог ст.42 КЗпП України необґрунтованим.

З урахуванням викладених обставин, суд знаходить позовні вимоги ОСОБА_1 щодо поновлення його на роботі на посаді сторожа такими, що не підлягають задоволенню. Позивач ОСОБА_1 в період з 01.11.2014 року по 25.01.2016 року працював на шахті «Нова», проект ліквідації якої знаходиться на виконанні у ВП "Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт» державного підприємства «Обєднана компанія Укрвуглереструктуризація». 25.01.2016 року його було звільнено з шахти "Нова" на підставі ст.40 п. 1 КЗпП України за скороченням штату.

У звязку з чим суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Судом встановлено, що у день звільнення вказана позивачем і підтверджена довідкою підприємства сума заборгованості в розмірі 3338,75 грн. позивачу не була виплачена, але відповідно до матеріалів справи 24.06.2016 року позивачу заборгованість по заробітній платі була сплачена в повному обсязі, тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Згідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Виходячи із змісту ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року Про практику застосування судами законодавства про оплату праці установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Згідно до п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами трудових спорів у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Згідно з п. 2, п. 4 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Таким чином, суд приходить до висновку, що не проведення своєчасного розрахунку з позивачем є порушенням статей 47 та 116 Кодексу. У звязку з цим позивачу необхідно сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку належних до сплати сум за період з 25.01.2016 року по 24.06.2016 року у розмірі середнього заробітку.

Відповідно довідки ВП «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт» середньоденна заробітна плата позивача становить 62,87 грн.

Враховуючи зазначене, положення Порядку про обчислення середньої заробітної плати, а також встановлені судом фактичні обставини справи, розмір середнього заробітку за період з 25.01.2016 року по 24.06.2016 року складає 103 робочих днів при середньоденному заробітку у розмірі 62,87 грн. на загальну суму 6475,61 грн. ( 103 х 62,87), яка підлягає стягненню на користь позивача.

Вимоги позивача щодо виплати одноразової допомоги в розмірі трьох середньомісячних заробітків задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно п.12.15 Галузевої Угоди між міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об'єднанням власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001 року, зареєстрованої в Міністерстві праці та соціальної політики України № 71 від 07.08.2001 року з наступними змінами та доповненнями, працівнику, що має право на пенсію за віком чи по інвалідності при першому його звільненні з підприємства, незалежно від причин звільнення крім звільнення за порушення законодавства, трудової дисципліни та правил техніки безпеки, сплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі і середнього заробітку, але не менше трьох середньомісячних заробітків для чоловіків при стажі роботи в галузі понад 20 років. Ця допомога виплачується незалежно і без урахування вихідної допомоги, або інших компенсаційних виплат, на які має право робітник на підставі діючого законодавства.

Судом встановлено, що позивачу призначена пенсія з 18.12.2002 року. Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1, позивач не вперше звільняється з вугільного підприємства, маючи при цьому право на пенсію, тому відсутні правові підстави для стягнення одноразової допомоги, яка передбачена п. 12.15 Галузевої Угоди саме з Державного підприємства «Обєднана компанія «Укрвуглереструктуризація» в особі ВП «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт».

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України суд прийняв до уваги доводи позивача про завдання йому моральної шкоди внаслідок порушення його законних прав. Суд врахував глибину та тривалість моральних страждань, втрату нормальних життєвих зв'язків, що вимагало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя.

Отже, з врахуванням ступеня та глибини моральних страждань позивача, керуючись принципом розумності та справедливості, суд знаходить можливим стягнути на користь позивача 1000 грн. як відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги частково доведеними, тому підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. 10, 60, 88, 212 ЦПК України,суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Обєднана компанія «Укрвуглереструктуризація» в особі ВП «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені в сумі 6475 (шість тисяч чотириста сімдесят пять) грн. 61 коп. з урахуванням податків, а також 1000 грн. (одну тисячу грн.) в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Державного підприємства «Обєднана компанія «Укрвуглереструктуризація» в особі ВП «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт» на користь держави судовий збір в сумі 1378 (однієї тисячі триста сімдесят вісім) грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

С у д д я: