АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3159/2016 Головуючий у суді першої інстанції - Коваль О.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції - ОніщукМ.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Крижанівська Г.В.,

секретар Троц В.О.,

за участю:

представника стягувача ОСОБА_2,

представника боржника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И ЛА:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.12.2015 задоволено заяву ПАТ «Креді Агріколь Банк» та поновлено строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого 14.09.2015 Святошинським районним судом м. Києва на виконання рішення суду від 24.05.2013 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі представник боржника, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову про відмову в задоволенні заяви. Вважає, що суд першої інстанції не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, в наслідок чого безпідставно поновив строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання, оскільки стягувачем пропущено строк без поважних причин.

В судовому засіданні представник боржника підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник стягувача проти задоволенні апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю та просив ухвалу суду залишити без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Задовольняючи заяву суд першої інстанції визнав поважними причини пропуску строку пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24.05.2013 звернуто на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4 шляхом проведення прилюдних торгів у порядку виконавчого провадження за початковою ціною 1 802 431 грн. з метою задоволення вимог банку по кредитному договору, укладеному між АТ «Індустріально-експортний банк» та ОСОБА_6, які становлять 403 535,18 Євро, а також пені в сумі 594 482,71 грн. (Т.1, а.с. 139, 140).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04.12.2013, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24.05.2013 залишено без змін (Т.1, а.с. 211, 212).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.03.2014 відхилено касаційну скаргу ОСОБА_4, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24.05.2013 та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04.12.2013 залишено без змін (Т.1, а.с. 232, 233).

20.07.2015 представник банку звернувся до суду з заявою про видачу виконавчого листа, який ним було отримано 14.09.2015 (Т.1, а.с. 237).

30.10.2015 представник стягувача звернувся до суду з заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, додавши до заяви копії виконавчих листів, строк пред'явлення яких до виконання був визначений до 04.12.2014 (Т.1, а.с. 241, 242). В заяві представником зазначалося, що виконавчі листи були одержані лише 14.09.2015 у зв'язку з обставинами, що були викликані результатами проведення 27.07.2015 службового розслідування під час інвентаризації справ у зв'язку із звільненням начальника Управління претензійно-позовної роботи юридичного департаменту банку, у сейфі якого було виявлено справи проблемного боржника ОСОБА_6 та майнового поручителя ОСОБА_4 та встановлено факт наявності рішення суду, яке набрало законної сили, по якому виконавчі листи не отримувались. Вказані обставини підтверджуються актом від 27.07.2015.

Отже, з наведеного вбачається, що стягувач одержав виконавчі листи, строк пред'явлення яких до виконання закінчився.

У відповідності з нормами Конституції України та ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими для виконання. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень покладено законом на Державну виконавчу службу України, а порядок виконання визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦПК України, стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Також ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Звертаючись до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчих документів до виконання заявник вказував на поважність пропуску строку з огляду на те, що виконавчі листи, з об'єктивних причин, банк зміг одержати лише 14.09.2015, тобто вже після сплину строку пред'явлення їх до виконання.

Вказані доводи заявника підтверджуються матеріалами справи, а тому, з урахуванням цих обставин та враховуючи факт невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, що є неприпустимим, колегія суддів вважає цілком правомірним висновок суду про пропуск заявником строку пред'явлення виконавчого документа до виконання з поважних причин та, як наслідок, наявність законних підстав для його поновлення.

Водночас, також слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Таким чином, з наведеного вбачається, що оскаржувана ухвала постановлена судом з додержанням вимог закону, а доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права є безпідставними та не обґрунтованими.

Відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України, підставами для відхилення скарги на ухвалу суду першої інстанції і залишення ухвали без змін є постановлення судом першої інстанції ухвали з додержанням вимог закону.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення ухвали суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Ульянченко Капітоліни Францівни - Файчак Віталія Ігоровича - відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

Г.В.Крижанівська