Справа № 392/957/15-ц
Провадження № 2/392/8/16
29 лютого 2016 року м. Мала Виска
Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Кратка Д.М., за участю секретаря судового засідання Жельман О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» про повернення грошових коштів,
Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково, а саме було:

- стягнуто з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 16352,92 грн. (шістнадцять тисяч триста п»ятдесят дві гривні 92 копійки), набутих без достатньої правової підстави.

Разом із тим, при постановленні рішення ,судом не було вирішено питання про судові витрати.

Представники сторін було повідомлені про день, час та місце судового розгляду справи з питань постановлення додаткового судового рішення, в судове засідання не з»явилися, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Отже, з відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» необхідно стягнути на користь позивача сплачений останнім судовий збір в розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.).

Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.п. 47, 48 постанови № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз»яснив, що розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов»язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що представник позивача адвокат ОСОБА_3 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4335 від 02 травня 2011 року) надавала правову допомогу позивачу відповідно до Угоди про надання правової допомоги від 10 червня 2015 року (т. 1 а.с. 30 33).

Квитанцією до прибуткового касового ордеру від 10 червня 2015 року підтверджується, що на виконання п. 4 угоди про надання правової допомоги від 10 червня 2015 року позивачем було сплачено, а адвокатом ОСОБА_3 отримано грошову суму в розмірі 6000,00 грн. (шість тисяч гривень 00 коп.) (т. 1 а.с. 32).

Дослідивши матеріали справи при вирішені питання щодо витрат на правову допомогу суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» та Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати був наступний:

1) з 01 січня 2015 року по 31 серпня 2015 року 1218,00 грн.;

2) з 01 серпня 2015 року по 31 грудня 2015 року 1378,00 грн.;

3) 01 січня 2016 року по 30 квітня 2016 року 1378,00 грн..

В позовній заяві представник позивача адвокат ОСОБА_3 зазначає, що вартість консультування з юридичних питань та складання позовної заяви становить 1948,80 грн. (одна тисяча дев»ятсот сорок вісім гривень 80 коп.), з наступного розрахунку1218,00 грн. х 40 % х 4 години.

Однак суд не може погодитися із обґрунтованістю стягнення з відповідача на користь позивача грошової суми в розмірі 1948,80 грн., сплаченої ОСОБА_1 в якості гонорару за консультування з юридичних питань та складання позовної заяви адвокату ОСОБА_3, оскільки позивачем та його представником при зверненні до суду не надано Акту приймання-передачі зазначеного виду роботи, з якого б можна було б побачити, що позивач погодився із прийняттям виконаної роботи по його консультуванню і складанню позовної заяви. Натомість в позовній заяві самим представником особисто визначено вартість даного виду роботи, як складову частину гонорару адвоката, без погодженням із клієнтом ОСОБА_1.

Квитанція про сплату ОСОБА_1 грошової суми в розмірі 6000,00 грн. містить в собі ж лише посилання на угоду про надання правової допомоги від 10 червня 2015 року.

Разом із тим суд вважає, що компенсації з відповідача на користь позивача підлягають обґрунтовані витрати на правову допомогу з участю адвоката ОСОБА_3 у судових засіданнях.

Так, матеріалами справи підтверджується, що адвокат ОСОБА_3 приймала участь в наступних судових засіданнях:

1) 19 листопада 2015 року 1 година (т. 2 а.с. 10-13);

2) 09 грудня 2015 року 2 години (т. 2 а.с. 21-24);

3) 15 лютого 2016 року 1 година (т. 2 а.с. 47-50).

При визначенні розміру витрат на правову допомогу з участю адвоката ОСОБА_3 у судових засіданнях, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача суд виходить з наступного розрахунку: розмір мінімального заробітної плати на час проведення судового засідання х 40% х час тривалості судового засідання:

- судове засідання, що мало місце 19 листопада 2015 року: 1378,00 грн. х 40% х 1 годину судового засідання = 551,20 грн.;

- судове засідання, що мало місце 09 грудня 2015 року: 1378,00 грн. х 40% х 2 години судового засідання =1102,40 грн.;

- судове засідання, що мало місце 15 лютого 2016 року: 1378,00 грн. х 40% х 1 годину судового засідання = 551,20 грн..

Таким чином, загальна вартість витрат на правову допомогу пов»язаних із участю адвоката ОСОБА_3 у судових засіданнях, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становить 2204,80 грн. (551,20 + 1102,40 грн. + 551,20 грн.).

На підставі заявлених вимог та наданих доказів, пропорційно до розміру задоволених вимог (ч. 1 ст. 88 ЦПК), стягненню з відповідача на користь позивача підлягає грошова сума в розмірі 2448,40 грн. (2204,80 грн. витрати на правову допомогу та судовий збір в розмірі 243,60 грн.).

Враховуючи ту обставину, що представник позивача адвокат ОСОБА_3 приймала участь у судових засідання в режимі відеоконференції з приміщення Оболонського районного суду м. Києва та не несла ні вона ні позивач додаткових витрат пов»язаних із прибуттям до Маловисківського районного суду Кіровоградської області, тому в задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов»язаних з явкою до суду представника позивача необхідно відмовити.

Зазначене є підставою для ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212, 213, 215, 220 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування судових витрат грошову суму в розмірі 2448,40 грн. (дві тисячі чотириста сорок вісім гривень 40 коп.).

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Д.М. Кратко