Справа № 755/8752/16-ц
"01" вересня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Гаврилової О.В.,
при секретарі Томіленко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -
Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача грошові кошти в сумі 3 780 225,00грн.
Вимоги позову обґрунтовані тим, що 26.11.2015 року позивач ОСОБА_1 надав відповідачу ОСОБА_2 кошти в еквіваленті 150000,00 доларів США, що станом на час подання позову складає 3780225,00грн., строком до 31.12.2015 року. У встановлений договорами строк відповідач кошти не повернув.
Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання неодноразово не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань не надав.
З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про правовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті заочно.
Відповідно до ст. ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що 26.11.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, який оформлений розпискою. Відповідно до умов цього договору, відповідач отримав у борг від позивача 150000,00 доларів США на термін один місяць (а.с. 27).
За договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей, що визначено положеннями ст. 1046 ЦК України.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як визначено статтею 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Як убачається з матеріалів справи, на час звернення позивача з даним позовом до суду відповідач не виконав взяті на себе за договором позики зобов'язання, грошові кошти позивачу не повернув, що не спростовано відповідачем відповідно до наявних в матеріалах справи доказів.
Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.
Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України).
Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України).
Такими випадками є стаття 193, частина четверта статті 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93, Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94 ВР «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».
Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.
Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.
Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.
Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України).
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня.
На 01.09.2016р., тобто на день ухвалення рішення, офіційний курс Національного банку України становить 2608,1250 грн. за 100,00 доларів США.
Таким чином, на день ухвалення рішення, сума боргу за договором позики становить 3912187,50грн. (150000,00 х 26,081250).
Виходячи з наведеного та положень ст.11 ЦПК України щодо розгляду справи в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики в сумі 3780225,00грн.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 6890,00грн.
На підставі викладеного, ст. 526, 530, 533, 610, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, керуючись ст. 3, 10, 11, 57-60, 74-77, 88, 169, 179, 197, 208-209, 212-215, 224-226, 232, 294 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - задовольнити.
Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 3780225,00грн., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 6890,00грн., а всього суму в розмірі 3787115,00грн. (три мільйони сімсот вісімдесят сім тисяч сто п'ятнадцять гривень).
Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.