Справа № 138/1545/16-ц
Провадження №:2/138/505/16
РІШЕННЯ

Іменем України

04 жовтня 2016 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Лисенко Т.Ю.,

за участю: секретаря Гавінчук О.О.,

позивача ОСОБА_1,

представників позивача адвокатів Каріти В.В., Заболотної Г.В.,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача адвоката Середюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на 1/2 його частину і виключення цієї частини зі спадкової маси, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в період з серпня 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 вона проживала з ОСОБА_7 однією сім'єю без реєстрації шлюбу та вела з ним спільне господарство. Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 23.03.2016 встановлено даний факт, що має юридичне значення. Під час спільного проживання позивач та ОСОБА_7 за спільні кошти в сумі 50000,00 грн. придбали житловий будинок АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу даного будинку НОМЕР_1 від 20.02.2008, посвідчений державним нотаріусом Могилів-Подільської міської державної нотаріальної контори Кориняк Л.М., оформлено на ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 останній після раптової важкої хвороби помер, і після його смерті відкрилась спадщина, яка складається, зокрема, із придбаного будинку. Спадкоємицями померлого також є його дочки від першого шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_4. Позивач вважає, що відповідно до ст. 60 СК України будинок АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю її та померлого ОСОБА_7, а тому їй належить право власності на ? частину вказаного будинку. З урахуванням викладеного позивач просить визнати вказане майно спільною сумісною власністю подружжя, визнати за нею право власності на ? частину вказаного будинку, а також виключити зі спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_7, ? частину належного їй на праві власності будинку АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та її представники адвокати Каріта В.В. і Заболотна Г.В. позов підтримали з підстав, викладених у ньому, просили позов задовольнити. Позивач пояснила, що навесні 2007 року вона познайомилась із ОСОБА_7 та вони почали зустрічатись. На той час ОСОБА_7 орендував будинок по АДРЕСА_1 з метою його майбутньої купівлі. В серпні 2007 року вона та ОСОБА_7 фактично почали проживати однією сім'єю. Жили разом з ним та його дочкою ОСОБА_4 то у її матері, то в орендованому ОСОБА_7 будинку. В листопада 2007 року їх виселили із орендованого будинку і вона, ОСОБА_7 та його дочка ОСОБА_4, яка ще навчалась у школі, переїхали жити до її матері. Тоді вона та ОСОБА_7 вирішили придбати власний будинок і разом в ньому проживати. В грудні 2007 року вона та ОСОБА_7 знайшли спірний будинок і за спільні кошти в сумі 50000,00 грн. його придбали. Гроші вони заробили в кафе, яке ОСОБА_7 орендував як фізична особа-підприємець, а вона там допомагала йому працювати, обслуговувала клієнтів, мила посуд. Спрямування отриманого від кафе доходу вони визначали разом з ОСОБА_7 Також частину грошей на придбання будинку, вона зняла зі свого депозиту, а приблизно 25000,00 грн. їм дала її мама, які вона також зняла зі свого депозиту. Будинок на час його придбання був не придатний для проживання, там не було зроблено внутрішні роботи, відсутні вікна, підлога, і вони його разом добудовували, провели в будинок всі комунікації. Переїхали до будинку вони ще в січні 2008 року, до укладення договору купівлі-продажу, оскільки колишні власники будинку надали на це згоду. В той час проживали в літній кухні біля будинку, з ними також проживала відповідач ОСОБА_4 Іноді, зважаючи на вагітність, вона та ОСОБА_7 ночували у її матері. Після придбання будинку були потрібні ще кошти на його ремонт та облаштування, а тому за спільним з ОСОБА_7 рішенням, вони взяли в банку кредит під заставу будинку. Кредит був оформлений на ОСОБА_7, бо саме він значився власником будинку. Ремонт у вказаному будинку вони робили власними силами, іноді за допомогою друзів та робітників. Також кошти на ремонт вони брали з допомоги на дітей і її депозиту. Кредит сплачували разом із спільного бюджету. Вона фізично допомагала робити в будинку ремонт, готувала для всіх, носила цеглу, копала, мішала цемент, хоча і була вагітна. Облаштування та ремонт будинку вони з ОСОБА_7 закінчили в грудні 2010 року. Відповідач ОСОБА_4 виїхала з будинку до своєї матері ще влітку 2009 року.

В судовому засіданні 09.06.2016 відповідач ОСОБА_6 позов визнала повністю, не заперечувала проти його задоволення, просила справу розглянути у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнала повністю і заперечувала проти його задоволення. Пояснила, що з 2005 року вона та її сестра ОСОБА_6 проживали разом із батьком ОСОБА_7, щоб отримати освіту в Україні. Батько складав гроші, щоб купити їм з сестрою квартиру. Перед виселенням їх з будинку по АДРЕСА_1, який батько орендував, вона дізналась, що батько та позивач зустрічаються. В листопаді 2007 року вони переїхали до квартири, що належала матері позивача. Батько, позивач та ОСОБА_9 шукали будинок, щоб вона та батько там проживали. Вони знайшли будинок по АДРЕСА_1, і вона з батьком переїхали туди, де проживали в літній кухні. Позивач з ними там не проживала, а лише приходила в гості. Пізніше з ними проживали її сестра ОСОБА_6 та син позивача. ОСОБА_1 почала з ними жити лише в 2009 році. Батько розповідав їй, що на придбання даного будинку він позичив гроші у своїх брата та сестри. Про те, що кошти також давала позивач, він їй нічого не говорив. Влітку в кафе замість батька працювала вона, а не позивач. На ремонт будинку батько взяв у банку кредит. Вона до 16 години працювала в кафе, а тому не бачила, чи позивач працювала на будівництві будинку. Зазначила, що коли батько хворів перед смертю, то лікування позивач проводила за свої кошти. Також відповідач підтвердила, що будинок на час придбання був непридатний для проживання, потребував проведення облаштування та ремонту.

Представник відповідача адвокат Середюк О.В. вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивач не довела, що спірний будинок придбано за спільні кошти позивача та ОСОБА_7 Останній проживав з позивачем однією сім'єю з грудня 2007 року, а будинок придбаний у лютому 2008 року, тобто позивач і ОСОБА_7 разом проживали лише 2 місяці, а тому у них не могло бути спільних коштів для придбання будинку. Доказів спільної праці на будівництві та наявності спільних коштів з ОСОБА_7 позивач суду не надала. Документів, які б свідчили про те, що кошти, зняті з депозитного рахунку позивача, були витрачені саме на придбання чи ремонт будинку (придбання будівельних матеріалів чи транспортні витрати) також не надано. Покійний ОСОБА_7 був зареєстрованим як суб'єкт підприємницької діяльності, орендував кафе, здавав в оренду свою земельну ділянку, від чого отримував дохід, який і витратив на самостійне придбання спірного будинку.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що померлий ОСОБА_7 був його близьким другом, якого він знав раніше, ніж позивача. З 2007 року позивач та ОСОБА_7 проживали однією сім'єю, вели спільне господарство. Позивач працювала в кафе у ОСОБА_7, допомагала з ремонтом у кафе, потім допомагала в обслуговуванні його відвідувачів, готувала, мила посуд. Деякий час вони проживали у матері позивача і одночасно шукали будинок, щоб купити його і разом проживати. Він допоміг їм знайти будинок АДРЕСА_1. Даний будинок був недобудований, оскільки там були лише стіни та стеля. Позивач та ОСОБА_7 повністю робили внутрішні роботи. Він допомагав робити ремонт і бачив, що позивач також працювала на будівництві, а також готувала їм їсти, мила посуд. Мама позивача розповідала йому, що від продажу майна у неї та позивача на депозиті були кошти, які вони зняла і дала дочці для купівлі спірного будинку. Після придбання будинку ОСОБА_7 також брав у банку кредит, щоб провести ремонтні роботи. ОСОБА_7 казав йому, що бере кредит, тому що у них не вистачає грошей, а позивач зі свого рахунку вже зняла всі кошти для придбання та ремонту будинку. Дохід від кафе у них був спільний, вони нічого не ділили і всі гроші витрачали разом. Дочки ОСОБА_7 жили спочатку у позивача, а потім і деякий час в будинку. Їхні весілля ОСОБА_7 та позивач також робили за спільні кошти. Позивач відносилась до них як до своїх дітей. Коли ОСОБА_7 захворів, позивач майже щодня їздила до нього в лікарню в м. Вінницю, купувала необхідні ліки. ОСОБА_7 казав йому, що позивач зняла гроші з депозиту для придбання будинку, бо грошей не вистачало. Також він казав йому, що цей будинок він будує для його з позивачем сина ОСОБА_10 і що він хоче одружитись із позивачем.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що сім'ю позивача вона знає з грудня 2007 року, коли вони перед купівлею оглядали спірний будинок, розташований через паркан від її будинку. Перед купівлею будинку його огляд здійснювали позивач, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 Вона запитувала колишню власницю будинку, хто хоче його придбати, і остання повідомила, що сімейна пара, які утримують на ринку кафе. Потім ОСОБА_9, якого вона знала раніше, сказав їй, що будинок купує пара і що жінка вагітна. Коли вони купили будинок, то внутрішні роботи в ньому ще не були зроблені. Ремонт будинку робили ОСОБА_7, позивач, ОСОБА_9 та наймані робітники. Позивач усім готувала їжу, мила посуд, фарбувала і робила все, що могла робити вагітна жінка. Також позивач працювала із ОСОБА_7 в кафе, у них був спільний бізнес. Спочатку в кафе також був ремонт, позивач теж там фарбувала, мила, прибирала, а потім допомагала готувати, купувала продукти. Деякий час дочки ОСОБА_7 жили в літній кухні будинку, а потім вони посварились і пішли проживати в інше місце. Позивач та ОСОБА_7 до закінчення ремонту в будинку цілий день працювали на будівництві, а ночували у матері позивача. ОСОБА_7 розповідав їй, що позивач знімала зі свого рахунку гроші для придбання будинку, а потім вони взяли кредит у банку, щоб зробити ремонт.

Заслухавши учасників судового розгляду, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Положення статті 60 СК України встановлюють принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності. При цьому належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що ст. 74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї.

Для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні кошти або спільна праця подружжя.

Такі правові позиції викладені в постановах Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-148цс12, від 01 липня 2015 року у справі № 6-612цс15.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23.03.2016 встановлено факт, що має юридичне значення, а саме факт того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство з грудня 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 7-8).

Отже, факт проживання позивача та померлого ОСОБА_7 однією сім'єю без реєстрації шлюбу та ведення ними спільного господарства в період з грудня 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлений рішенням суду, яке не оскаржувалось та набрало законної сили 05.04.2016, і не підлягає доказуванню під час розгляду даної справи.

Від спільного проживання у ОСОБА_1 та ОСОБА_7 народилась дитина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 6).

Згідно копії Договору купівлі-продажу будинку від 20 лютого 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за НОМЕР_1 та посвідченого державним нотаріусом Могилів-Подільської міської державної нотаріальної контори, ОСОБА_7 набув у власність (купив) житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці. Продаж за домовленістю сторін вчиняється за 50000 грн. (а.с. 11). Даний договір купівлі-продажу зареєстровано в реєстрі Державного реєстру правочинів за НОМЕР_3 (а.с. 9). Факт набуття ОСОБА_7 права власності на вказаний будинок також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, наданого комунальним підприємством «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» (а.с. 10).

З пояснень сторін та допитаних судом свідків встановлено, що станом на час придбання будинку, той був непридатний для проживання. Вказаний факт вбачається і з фототаблиць, доданих до матеріалів справи (а.с. 52-61).

Також судом встановлено, що ОСОБА_7 був зареєстрований як фізична особа-підприємець та орендував для здійснення господарської діяльності кафе на ринку в м. Могилеві-Подільському. Як підтвердили суду свідки, позивач там неофіційно працювала: спочатку під час ремонту фарбувала, мила та прибирала, а потім, коли кафе працювало, допомагала готувати їжу, мила посуд, купувала продукти. Дані обставини також можна встановити і з фототаблиць, долучених до матеріалів справи, з яких вбачається, як позивач разом із ОСОБА_7 роблять ремонтні роботи, а потім позивач працює в даному кафе (а.с. 115-123). Як пояснила позивач, а також підтвердив свідок ОСОБА_9, дохід від діяльності кафе вносився до спільного бюджету ОСОБА_1 та ОСОБА_7, і вони разом вирішували, на що саме витрачати дані кошти, що свідчить про наявність у позивача та померлого ОСОБА_7 спільного бюджету та проведення спільних витрат. Як встановлено судом з пояснень сторін та свідка ОСОБА_9, частину грошей на придбання будинку по АДРЕСА_1 в м. Могилеві-Подільському позивач та ОСОБА_7 взяли саме із прибутку від спільної діяльності в даному кафе.

Також як вбачається із виписки по особовому рахунку, 21.02.2008 мати позивача ОСОБА_12 зняла із свого вкладного (депозитного) рахунку в Публічному акціонерному товаристві «Райффайзен банк Аваль» 49855,57 грн. (а.с. 106). Саме в цей період ОСОБА_7 уклав Договір купівлі-продажу спірного будинку і, як пояснила позивач, її мати частину знятих грошей передала їй та ОСОБА_7 на оплату придбаного будинку.

Крім того, з виписки по особовому рахунку позивача також вбачається, що вона 17.03.2008 внесла 25000,00 грн., а 27.08.2008 зняла із свого вкладного (депозитного) рахунку в Публічному акціонерному товаристві «Райффайзен банк Аваль» 25817,54 грн. (а.с. 65), що свідчить про наявність у позивача власних заощаджень та підтверджує її пояснення на вклад наявних у неї коштів в придбання та ремонт спірного будинку.

Разом з тим, згідно довідки Могилів-Подільської ОДПІ сума доходу ОСОБА_7 від здійснення господарської діяльності становила: за 2 квартал 2007 року 65559,50 грн., за 3 квартал 2007 року 5867,60 грн. (а.с.78), що на думку суду спростовує посилання відповідача ОСОБА_4 та її представника про достатній дохід ОСОБА_7 для самостійного придбання та облаштування спірного будинку. При цьому докази отримання ОСОБА_7 іншого доходу суду надані не були.Також, як пояснили суду свідки, ОСОБА_7 особисто говорив їм про те, що частину грошей на придбання будинку вносила позивач з власних заощаджень, а частину вони вкладають з заробітку від діяльності кафе, в якому працювала і позивач.

Отже, жодних доказів того, що ОСОБА_7 придбав спірний будинок за особисті кошти, відповідачем суду не надано. Іпотечний договір з Закритим акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» ОСОБА_7 уклав 07.03.2008, що підтверджує пояснення позивача та свідків про те, що кредит був оформлений не на купівлю будинку, а вже на його ремонт (а.с. 107-108).

При цьому лише факт нетривалого проживання позивача та ОСОБА_7 однією сім'єю до придбання спірного будинку не може бути єдиною достатньою підставою для відмови у задоволенні позову.

Вказані обставини дають суду підстави вважати, що житловий будинок АДРЕСА_1, набутий за час проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_1 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, придбаний ними за спільні кошти, в тому числі за кошти від спільної праці в орендованому кафе, і відповідно до ст. 74 СК України належав їм на праві спільної сумісної власності.

Також в судовому засіданні позивачем доведено той факт, що внаслідок спільної праці її та ОСОБА_7, а також внеску їхніх спільних коштів, в період з 2008 по 2010 роки проведено ремонт вказаного будинку, завершено внутрішні роботи і на даний час будинок є пристосованим для проживання в ньому. Той факт, що позивач працювала на будівництві підтвердили допитані в судовому засіданні свідки, які пояснили, що ОСОБА_1, будучи вагітною, допомагала здійснювати ремонт, фарбувала, готувала їжу для робітників, мила, прибирала, а пізніше носила цеглу, мішала цементний розчин. Дані обставини також підтверджуються наданими позивачем фотографіями, з яких вбачається, що позивач приймала активну участь у покращенні її спільного з ОСОБА_7 будинку (а.с. 52-64).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с. 5).

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З аналізу вказаних норм вбачається, що позивач має право на ? частину майна, що належало їй та ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності, зокрема, на ? частину спірного будинку, а до спадщини ОСОБА_7 входить лише його право на іншу половину даного житлового будинку. Такий принцип встановлено і в ч. 1 ст. 1226 ЦК України, згідно якої частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Тобто ? частина будинку АДРЕСА_1, що належить позивачу, не підлягає додатковому виключенню зі спадкового майна, оскільки до складу спадщини ОСОБА_7 входить лише право на його частку даного будинку, а тому позов в цій частині не підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем надано достатньо доказів того, що будинок АДРЕСА_1 належав їй та ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, на праві спільної сумісної власності, а тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в частині визнання спірного будинку спільною сумісною власністю та визнання за позивачем права власності на його ? частину.

Керуючись ст. ст. 10, 57-60, 61 ч. 3, 209 ч. 3, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 60. 70 ч. 1, 74 СК України, ст. ст. 1218, 1226 ч. 1 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_7 житловий будинок АДРЕСА_1, набутий за час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з надвірними прибудовами.

В іншій частині позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області.

Суддя: Лисенко Т.Ю.

Повний текст рішення виготовлено 10.10.2016.