АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/559/16 Доповідач - Щавурська Н.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Щавурської Н.Б.

суддів - Фащевська Н. Є., Ходоровський М. В.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю сторін - відповідача ОСОБА_1 і його

представника адвоката Сампари Н.М., позивача

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 22 лютого 2016 року про залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 22 лютого 2016 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначену ухвалу, вважаючи її незаконною, постановленою порушенням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судового рішення від 26.08.2015 року в справі про розірвання шлюбу він не отримував. Повістка про виклик до суду була надіслана за невірною адресою: АДРЕСА_1, з невірно зазначеним прізвищем ОСОБА_4, в результаті чого вказана повістка була вручена іншій особі.

Також, на думку апелянта, невірним є посилання суду на те, що матеріали справи не містять інформації щодо факту ознайомлення представника ОСОБА_1 з матеріалами справи, оскільки це спростовується копією заяви про ознайомлення, долученою ним до апеляційної скарги.

Вважає невірним посилання суду, як на підставу залишення його заяви без розгляду на ст.72 ЦПК України, оскільки, з підстав незаявлення ним клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження заочного рішення, суд повинен був би застосувати до його заяви вимоги ст.121 ЦПК України, як до неналежно оформленої.

Наявність підстав, передбачених ст.121 ЦПК України для залишення позову ОСОБА_3 без розгляду, пов'язує також зі сплатою нею судового збору лише за одну позовну вимогу, в той час як позивачем одночасно заявлялося три позовні вимоги: про розірвання шлюбу, про стягнення аліментів та про встановлення місця проживання дітей.

Звертає увагу й на те, що судом першої інстанції було порушено правила підсудності даного спору, передбачені ст.109 ЦПК України, оскільки позивач ОСОБА_3 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2, відповідач ОСОБА_1 також проживає за адресою АДРЕСА_2. Отже, вказаний позов на, думку відповідача, повинен був розглядатися Заліщицьким районним судом.

Також, вважає, що судом не вжито заходів до примирення подружжя у формі зупинення провадження у справі та надання сторонам строку для примирення.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 і його представник адвокат Сампара Н.М. апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Позивач ОСОБА_3 відносно апеляційної скарги заперечила, вважає ухвалу суду законною й такою, що скасуванню не підлягає. Заперечення відносно доводів апеляційної скарги в частині порушення правил підсудності обгрунтовує тим, що вона є одноосібним власником квартири АДРЕСА_3, в якій постійно проживає разом з неповнолітніми дітьми, а тому підставно звернулася з даним позовом за місцем свого проживання саме до Тернопільського міськрайонного суду. Щодо необізнаності ОСОБА_1 з існуванням рішення про розірвання шлюбу пояснила, що вона повідомляла відповідача про звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу й, крім цього, в жовтні 2015 року між ними було укладено нотаріально посвідчений договір про поділ майна подружжя, підписаний ОСОБА_1 особисто, в якому чітко зазначено, що поділ майна проводиться між "колишнім подружжям", а тому посилання на те, що про рішення суду він дізнався лише після ознайомлення його представника 16.02.2016 року з матеріалами справи вважає безпідставними. Також, ствердила, що підстав для надання подружжю строку для примирення під час розгляду справи в суду не було, оскільки вона категорично не бажає проживати однією сім'єю з відповідачем, з липня 2015 року вони проживають окремо й жодних кроків для примирення з боку відповідача не вживалося.

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю з наступних підстав.

Окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції, зазначені в ст.293 ЦПК України.

Так, пунктом 16 вищезгаданої статті передбачено оскарження окремо від рішення ухвал про залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду. При цьому, узагальнюючи практику ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах, Верховний Суд України звернув увагу на те, що даний пункт передбачає оскарження ухвал про залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду з підстав, передбачених ст.207 ЦПК України.

В той час, ухвала про залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення з підстав, передбачених ст.207 ЦПК України, судом першої інстанції не постановлялася.

Крім цього, пунктом 7 ст.293 ЦПК України передбачено також право оскарження окремо від рішення суду ухвал про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк.

Залишаючи заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення без розгляду, суд обґрунтовував свої висновки тим, що заявником пропущено передбачений законом процесуальний строк для звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення й не подано клопотання про його поновлення.

За вказаних обставин залишення без розгляду судом першої інстанції заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення без розгляду з підстав, що клопотання про поновлення пропущеного ним процесуального строку для подання такої заяви не заявлялося, не позбавляє заявника звернутися до суду першої інстанції повторно з відповідною заявою, одночасно заявивши таке клопотання про поновлення процесуального строку.

За результатами розгляду в судовому засіданні питання про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення, постановляється відповідна ухвала. У випадку постановлення судом першої інстанції ухвали про відмову в поновленні процесуального строку, така у відповідності до п.7 ст.293 ЦПК України може бути предметом самостійного оскарження. А у випадку задоволення заяви про поновлення процесуального строку, за результатами розгляду самої заяви про перегляд заочного рішення, судом відповідно до ст.231 ЦПК України постановляється ухвала про залишення заяви без задоволення, наслідком чого є оскарження заочного рішення, або ж ухвала про скасування заочного рішення й призначення справи до розгляду в загальному порядку.

При цьому, доводи апелянта в частині, що рішення суду він не отримував, судова повістка була надіслана за невірною адресою та на невірно вказане прізвище, в зв'язку з чим така була вручена іншій особі, які він наводить як окремі підстави для скасування ухвали про залишення його заяви без розгляду, фактично повинні бути доводами клопотання про поновлення процесуального строку.

Враховуючи наведене, й зокрема те, що апеляційним судом помилково відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою на ухвалу суду, яка в переліку таких, що можуть бути оскаржені окремо від рішення не значиться (п.16 ст.293 ЦПК України передбачає оскарження ухвал про залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду з підстав, передбачених ст.207 ЦПК України), колегія суддів приходить до висновку, що вказане апеляційне провадження підлягає закриттю.

Також, колегія суддів вважає за необхідне роз'яснити ОСОБА_1 право на повторне звернення з заявою про перегляд заочного рішення, подавши при цьому відповідне клопотання про поновлення пропущеного строку для оскарження.

Враховуючи те, що ухвала про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 не перешкоджає подальшому рухові справи та розпорядженню суб'єктивними правами особи, оскільки не позбавляє позивача повторно звернутись з заявою про перегляд заочного рішення, 10-денний строк на оскарження якого ним пропущено з поважних причин, заявивши при цьому відповідне клопотання про поновлення процесуального строку, така оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст.293 ч.1 п.7, 16, 313 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного від 22 лютого 2016 року про залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення у справі про - закрити.

Роз'яснити ОСОБА_1 право на повторне звернення з заявою про перегляд заочного рішення, подавши при цьому відповідне клопотання про поновлення пропущеного строку для оскарження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.Б. Щавурська

Судді : Н.Є.Фащевська

М.В.Ходоровський