АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер справи 752/990/16-ц Головуючий в І інстанції: Антонова Н.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів - Кравець В.А., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі - Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 вересня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договорів позики недійсними, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договорів позики недійсними.

В обгрунтування позову зазначила, що, як стало їй відомо з ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми боргу за договорами позики та процентів за користування грошима, у період з 2002 року по 2008 рік між її чоловіком, ОСОБА_5. та ОСОБА_3 було укладено ряд усних договорів позики, що підтверджується письмовими розписками

Позивач зазначала, що не була обізнана з тим, що між її чоловіком. ОСОБА_5, та ОСОБА_3 укладалися договори позики, згоди на їх укладення, попри те, що зазначені договори виходять за межі дрібного побутового правочину, не надавала, докази того, що грошові кошти, отримані ОСОБА_4 за договорами позики, були використані в інтересах сім'ї відсутні, посилаючись на положення ч. 2 ст. 65 СК України, просила визнати недійсними і договори позики.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 вересня 2016 року у позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представником ОСОБА_2 - ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового - про задовольняння позову у повному обсязі.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для правильно вирішення справи.

Справу розглянуто без участі ОСОБА_4, який перебуває на лікуванні ( а.с.225), після інсульту, як зазначала представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1

В судовому засіданні представник ОСОБА_1, діючи в інтересах ОСОБА_2, підтримав апеляційну скаргу (договір а.с.209-211), представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 скаргу не визнав.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що у період з 2002 року по 2008 рік між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено ряд усних договорів позики, що підтверджується відповідними письмовими розписками ОСОБА_5

13 червня 2002 року ОСОБА_4 отримав у власність від ОСОБА_3 55 000 доларів США, які зобов'язався повернути до 13 вересня 2003 року з виплатою щомісячно 2% процентів від суми позики, починаючи з 13 червня 2002 року

Також, як вбачається з розписки, 14 червня 2003 року за згодою сторін договір позики було продовжено на 1 рік, 26 березня 2005 року - до 26 березня 2006 року, та в подальшому до 31 грудня 2008 року, 31 грудня 2010 року, 01 жовтня 2013 року (а.с.7);

31 серпня 2003 року ОСОБА_4 отримав у власність від ОСОБА_3 20 000 доларів США, які зобов'язався повернути не пізніше 1 року та шести місяців з виплатою щомісячно 2% процентів від суми позики, починаючи з 01 жовтня 2003 року. Також, як вбачається з розписки, договір продовжено до 26 березня 2005 року, 31 грудня 2008 року, 01 жовтня 2013 року (а.с. 8);

07 жовтня 2003 року ОСОБА_4 отримав у власність від ОСОБА_3 10 000 доларів США, які зобов'язався повернути не пізніше 1 року та шести місяців з виплатою щомісячно 2% процентів від суми позики, починаючи з 08 листопада 2003 року.

Також, як вбачається з розписки, договір продовжено до 26.03.2006 року, 31 грудня 2008 року, 31 грудня 2010 року, 01 жовтня 2013 року (а.с. 9);

26 березня 2005 року ОСОБА_4 отримав у власність від ОСОБА_3 10 000 доларів США, які зобов'язався повернути не пізніше 26 березня 2009 року з виплатою щомісячно 2,2% процентів від суми позики, починаючи з 10 травня 2005 року.

Також, як вбачається з розписки, договір продовжено до 31 грудня 2008 року, 31 грудня 2010 року, 01 жовтня 2013 року (а.с. 10);

11 червня 2005 року ОСОБА_4 отримав у власність від ОСОБА_3 5 000 доларів США, які зобов'язався повернути не пізніше 2 років з виплатою щомісячно 2,2% процентів від суми позики, починаючи з 15 липня 2005 року.

Також, як вбачається з розписки, договір продовжено до 31грудня 2008 року, 31 грудня 2010 року, 01 жовтня 2013 року (а.с.11);

09 лютого 2006 року ОСОБА_4 отримав у власність від ОСОБА_3 25 000 доларів США, які зобов'язався повернути не пізніше 3 місяців з виплатою щомісячно 4.0% процентів від суми позики, з можливою пролонгацією ще на 3 місяці.

Також, як вбачається з розписки, договір продовжено до 31 грудня 2008 року, 31 грудня 2010 року, 01 жовтня 2013 року (а.с.12);

10 лютого 2006 року ОСОБА_4 отримав у власність від ОСОБА_3 15 000 доларів США, які зобов'язався повернути не пізніше 3 місяців з виплатою щомісячно 4.0% процентів від суми позики, з можливою пролонгацією ще на 3 місяці.

Також, як вбачається з розписки, договір продовжено до 31 грудня 2008 року, 31 грудня 2010 року, 01 жовтня 2013 року року (а.с. 13);

29 травня 2006 року ОСОБА_4 отримав у власність від ОСОБА_3 20 000 доларів США, які зобов'язався повернути після продажу магазина чи будинку з виплатою 10.0% процентів від суми позики одночасно з погашенням позики.

Також, як вбачається з розписки, договір продовжено до 31 грудня 2008 року, 31 грудня 2010 року, 01 жовтня 2013 року (а.с.14);

13 червня 2007 року ОСОБА_4 отримав у власність від ОСОБА_3 20 000 доларів США, які зобов'язався повернути не пізніше 1 року з виплатою щомісячно 20,0% процентів від суми позики.

Також, як вбачається з розписки, договір продовжено до 31 грудня 2008 року, 31 грудня 2010 року, 01 жовтня 2013 року (а.с.15);

06 жовтня 2007 року ОСОБА_4 отримав у власність від ОСОБА_3 35 000 доларів США, які зобов'язався повернути не пізніше 1 року з виплатою щомісячно 2.0% процентів від суми позики, з можливою пролонгацією.

Також, як вбачається з розписки, договір продовжено до 31 грудня 2008 року, 31 грудня 2010 року, 01 жовтня 2013 року (а.с. 16);

27 жовтня 2007 року ОСОБА_4 отримав у власність від ОСОБА_3 35 000 доларів CШA, які зобов'язався повернути не пізніше 1 року з виплатою щомісячно 2,0% процентів від суми позики.

Також, як вбачається з розписки, договір продовжено до 31 грудня 2008 року, 31 грудня 2010 року, 01 жовтня 2013 року (а.с. 17);

15 січня 2008 року ОСОБА_4 отримав у власність від ОСОБА_3 З 000 доларів США, які зобов'язався повернути не пізніше 1 місяця, з можливою пролонгацією.

Також, як вбачається з розписки, 06 лютого 2009 року ОСОБА_4 повернув ОСОБА_3 700 доларів США, 28 серпня 2014 року - 350 доларів США, залишок продовжено до 01 жовтня 2013 року (а.с.18);

09 червня 2008 року ОСОБА_4 отримав у власність від ОСОБА_3 32 000 гривень з цільовим призначенням «для вирішення питання оформлення землі в оренду по ТОВ «АТП «Фортуна Дарниця»», які зобов'язався повернути у випадку невиконання зобов'язань оформлення землі в оренду, з виплатою 15 процентів річних.

Також, як вбачається з розписки, договір продовжено до 31 грудня 2010 року, 01 жовтня 2013 року (а.с.19);

18 червня 2008 року ОСОБА_4 отримав у власність від ОСОБА_3 80 000 гривень та 500 доларів США з цільовим призначенням «для реєстрації статуту ТОВ «АТП «Фортуна Дарниця» та оплати переоформлення землі», які зобов'язався повернути у випадку, якщо «угода не відбудеться», з виплатою 15 процентів річних.

Також, як вбачається з розписки, договір продовжено до 31 грудня 2010 року, 01 жовтня 2013 року (а.с.20);

24 липня 2008 року ОСОБА_4 отримав у власність від ОСОБА_3 25 000 гривень з цільовим призначенням «для оформлення документів по землі ТОВ «АТП «Фортуна Дарниця»», у разі невиконання обов'язку по оформленню документів зобов'язався «компенсувати» 15 процентів річних.

Також, як вбачається з розписки, договір продовжено до 31 грудня .2010 року, 01 жовтня 2013 року (а.с.21);

30 липня 2008 року ОСОБА_4 отримав у власність від ОСОБА_3 1 000 гривень з цільовим призначенням «для оформлення землі по ТОВ «АТП «Фортуна Дарниця»», які у разі невиконання обов'язку по оформленню, зобов'язався повернути з виплатою 15 процентів річних.

Також, як вбачається з розписки, договір продовжено до 31 грудня 2010 року, 01 жовтня 2013 року (а.с.22); .

20 серпня 2008 року ОСОБА_4 отримав у власність від ОСОБА_3 1 600 гривень з цільовим призначенням «для оформлення документів по землі ТОВ «АТП «Фортуна Дарниця»», які. у разі невиконання вказаної умови, зобов'язався повернути з виплатою 1 5 процентів річних.

Також, як вбачається з розписки, договір продовжено до 31 грудня 2010 року, .01 жовтня 2013 року (а.с.23).

Як вбачається зі Свідоцтвом про укладення шлюбу, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 серпня 1975 року, що підтверджується (а.с.26).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.

Позичальник, як передбачено ст. 1049 ЦК України, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як на підставу недійсності договорів позики, укладених між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у період з 2002 року на 2008 роки, сторона позивача посилалася на положення ч. 2 ст. 65 СК України, відповідно до якого дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Суд першої інстанції правильно зазначав, що необізнаність позивача про укладення її чоловіком договорів позики та ненадання нею згоди на їх укладення не можуть бути прийняті судом до уваги, на обґрунтування наявності підстав для визнання договорів позики, укладених між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, недійсними, оскільки положення статті 65 Сімейного кодексу України щодо права подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються саме розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя та не стосуються права одного із подружжя на укладення договору позики, оскільки, за змістом ч. 1 ст. 1046 ЦК України договір позики є правочином щодо отримання у власність грошових коштів і не є тотожним з розпорядженням майном.

Договір позики є правочином щодо отримання у власність коштів та не є договором на розпорядження майном, належного подружжю, а тому обов'язкової згоди іншого із подружжя на укладання такого договору законом не передбачено.

Доводи апеляційної скарги стосовного того, що ОСОБА_4, укладаючи договори позики, повинен був отримати згоду позивача - ОСОБА_2 . на укладання таких договорів, не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції не встановлювались обставини використання в інтересах сім'ї одержаних ОСОБА_4 від ОСОБА_3 грошових коштів відповідно до договорів позики, оскільки це питання виходить за межі предмету позову та не породжує правових наслідків, крім тих, що передбачені ч.2 ст. 73 СК України, а саме наявність підстав для звернення стягнення на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст..ст.303,307,308, 313 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: