Справа № 219/1905/16-ц
Провадження № 2/219/1563/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.09.2016 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний Донецької області в складі:

головуючого судді Конопленко О.С.

за участю секретаря Троян Л.К.

позивача, по зустрічному позову відповідача ОСОБА_1

відповідача, по зустрічному позову позивача ОСОБА_2

представника позивача, по зустрічному позову представника відповідача ОСОБА_3

представника відповідача, по зустрічному позову представника позивача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в місті Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ та просить визнати спільною сумісною власністю колишнього подружжя позивача та відповідача житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: м. Бахмут, вул. Щербакова, 18 А, Донецької області, та визначити рівними частки цього майна. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15 липня 2006 року між ним та відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу у них є дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. 24 листопада 2015 року шлюб між позивачем та відповідачем на підставі рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області було розірвано.

Перед розірванням шлюбу позивач домовився з відповідачем про добровільний поділ спільного майна, але відповідач під різними причинами відмовляється здійснити добровільний поділ майна, яке було набуте ними під час перебування у шлюбі і крім того перешкоджає йому у користуванні цим майном, тому він змушений звернутися до суду за захистом своїх законних прав. За період шлюбу ним з відповідачем було придбане наступне майно: житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: м. Бахмут, вул. Щербакова, 18А, Донецької області на підставі договору купівлі-продажу. Вказаний договір купівлі-продажу за проханням відповідача оформили на її імя.

04 травня 2016 року представник позивача ОСОБА_3, надала суду заяву про уточнення позовної заяви, відповідно до якої просить визнати спільною сумісною власністю колишнього подружжя позивача та відповідача житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: м. Бахмут, вул. Щербакова, 18, Донецької області та визначити рівними частики цього майна.

25 травня 2016 року відповідач звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1, про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ, просить визнати майно: житловий будинок із надвірними спорудами, побудовами №18А по вул. Фрунзе, в м. Бахмут, зареєстрований на імя ОСОБА_1 та житловий будинок із надвірними спорудами №18 по вул. Щербакова (ОСОБА_6) в м. Бахмут, зареєстрований на імя ОСОБА_2, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2. Провести поділ зазначеного вище майна, виділив позивачу (за зустрічним позовом) та визнати за позивачем ОСОБА_2 право власності на жилий будинок з надвірними спорудами та побудовами, який знаходиться в місті Бахмут по вул. Щербакова (вул. ОСОБА_6), номер 18, загальною площею 58,8 кв.м., в т.ч. житловою площею 39,8 кв.м., а відповідачу (за зустрічним позовом) виділити та залишити на праві власності жилий будинок з надвірними спорудами та побудовами, який знаходиться в м. Бахмут, вул. Фрунзе, номер 18А, загальною площею 74,3 кв.м., в т.ч. житловою площею 45,1 кв.м. Зустрічні позовні вимоги мотивує тим, що 15.07.2006 року між позивачем (за зустрічним позовом) та відповідачем був зареєстрований шлюб. В шлюбі у них народилась донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. 24 листопада 2015 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області шлюб між сторонами був розірваний. Після розірвання шлюбу за усною домовленістю між колишнім подружжям було досягнуто згоди про те, що донька залишається проживати з позивачем, будинок №18 по вул. Щербакова (вул. ОСОБА_6) в м. Бахмут (в якому зареєстровані і постійно проживають позивач з донькою) залишається позивачу (за зустрічною позовною заявою), а відповідачу залишається будинок №18-А по вул. Фрунзе в м. Бахмут. Обидва будинки були придбані в шлюбі і знаходяться в одному районі, є однотипними. Разом сумісне проживання позивача з донькою і відповідача не є можливим, оскільки відповідач є неврівноваженою особою, декілька разів намагався ініціювати своє самогубство на очах дитини і його батьки не хочуть за ним доглядати, а намагаються перекласти це на плечі позивача. Згідно договору купівлі-продажу жилого будинку від 14.05.2007 року подружжям ОСОБА_5 був придбаний жилий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться в м. Бахмут по вул. Фрунзе, номер 18-А. Згідно п.1 вказаного договору від 14.05.2007 року, придбаний житловий будинок №18-А по вул. Фрунзе, в м. Бахмут з господарськими спорудами та побудовами, загальною площею 74,3 кв.м., в т.ч. житловою площею 45,1 кв.м. та який розташований на земельній ділянці Артемівської міськради розміром 459,0 кв.м. Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.04.2013 року подружжям ОСОБА_5 був придбаний жилий будинок з надвірними спорудами та побудовами, який знаходиться в м. Бахмут по вул. Щербакова (вул. ОСОБА_6), номер 18. Згідно п.1 вказаного договору від 05.04.2013 року, придбаний житловий будинок №18-А по вул. Фрунзе, в м. Бахмут з господарськими спорудами та побудовами, загальною площею 58,8 кв.м., в т.ч. житловою площею 39,8 кв.м., та який розташований на земельній ділянці Артемівської міськради розміром 460,0 кв.м. Згідно довідки №184 про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні будинку від 14 квітня 2016 року в будинку №18 по вул. Щербакова (вул. ОСОБА_6) проживають і зареєстровані позивач (за зустрічним позовом) разом із дитиною ОСОБА_5 З урахуванням наведеного, чітко вбачається, що обидва будинку були придбані подружжям ОСОБА_5 в шлюбі, тобто є сумісною власністю позивача та відповідача, є рівноцінними за своїми технічними характеристиками (навіть у відповідача за зустрічним позовом будинок більше, ніж у позивача, з якою проживає спільна дитина колишнього подружжя). Тобто, принцип рівності прав на володіння в даному випадку не порушується. Також зазначила, що залишення за кожним право власності по 1/2 частині будинку не можливе, оскільки виконати це рішення буде фактично не можливим (дозвіл на реконструкцію, переобладнання будинку, присвоювання окремих номерів на будинок не входить до повноважень суду), такий спосіб поділу сумісного майна є неефективним та недоцільним. Просить позов задовольнити.

15 липня 2016 року ОСОБА_4, як представник відповідача, по зустрічному позову представник позивача, уточнила зустрічну позовну заяву в частині адреси, а саме, нею була допущена механічна помилка: замість правильного номеру будинку «48А» надрукований неправильний номер у зустрічній позовній заяві «18А» по вул. Фрунзе в м. Бахмут.

В судовому засіданні позивач, по зустрічному позову відповідач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та уточненні позовні вимоги, просив задовольнити їх в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві. Проти зустрічної позовної заяви заперечував частково, просив задовольнити її частково, визнавши будинок № 48А по вул. Фрунзе в м. Бахмут Донецької області визнати спільною сумісною власністю та визнати за ним та відповідачем за позивачем за зустрічною позовною заявою право власності на 1/2 частину на вказаний будинок. Також пояснив, що будинок за адресою: вул. Щербакова, 18 був придбаний за сумісні гроші, але частину грошей було взято у кредит, який допомогли сплатити його батьки, та які надали їм окрім цього ще кошти для придбання вказаного будинку. Окрім того пояснив, що останній час комунальні послуги сплачуються ними сумісно.

В судовому засіданні представник позивача, по зустрічному позову представник відповідача ОСОБА_3, яка діє на підставах та повноваженнях перевірених судом, підтримала вимоги, викладені в позовній та уточненій позовній заяві, надала пояснення, аналогічним поясненням ОСОБА_1 Просить задовольнити первісні позовні вимоги у повному обсязі, а зустрічні позовні вимоги частково, визнавши за сторонами по 1/2 частині будинку № 48А по вул. Фрунзе в м. Бахмут Донецької області.

В судовому засіданні відповідач, по зустрічному позову позивач ОСОБА_2 заперечувала проти позовної заяви до неї, доводи якої не визнає у повному обсязі та пояснила, що дійсно з позивачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, під час якого придбали майно, але заперечувала проти поділу сумісного майна за варіантом, запропонованим позивачем. Зустрічну позовну заяву та уточнення до неї підтримала в повному обсязі, просила задовольнити на підставах, викладених у зустрічній позовній заяві, надала пояснення аналогічні тим, що викладені у зустрічній позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача, по зустрічному позову представник позивача ОСОБА_4, яка діє на підставах та повноваженнях перевірених судом, надала суду аналогічні пояснення поясненням відповідача, по зустрічній позовній заяві позивача, заперечувала проти первісної позовної заяви, просила відмовити у її задоволенні у повному обсязі. Підтримала доводи, викладені у зустрічній позовній заяві та уточнення до неї, просила зустрічний позов задовольнити в повному обсязі на підставах, які викладені в ній.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, зустрічна позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, а зустрічна позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 липня 2006 року (зворот а.с. 9), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-НО №058803, актовий запис №38. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 листопада 2015 року (а.с. 45) розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Згідно копії свідоцтва про народження серії І-БП №031320 (а.с. 9) в період шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 16 грудня 2006 року народилась донька ОСОБА_5.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу житлового будинку (а.с. 10, 47) від 05 квітня 2013 року ОСОБА_7 продала ОСОБА_2 будинок №18, загальною площею 58,8 кв.м., в т.ч. житловою площею 39,80 кв.м., що знаходиться в м. Артемівськ, Донецької області, по вул. Щербакова, на земельній ділянці, що належить Артемівській міській раді, площею 0,046 га, кадастровий номер :00:010:0426. Продаж будинку здійснений за 49940 грн. Зазначена ціна за ствердженням сторін відповідає їх волевиявленню, є остаточною і змінам після укладення цього договору не підлягає.

З копії висновку про вартість жилого будинку загальною площею 58,80 кв.м., з господарчими будівлями, розташованого за адресою: Донецька область, м. Артемівськ, вул. Щербакова, 18 станом на 21 грудня 2015 року вбачається, що оціночна вартість обєкту складає 170288 грн. (а.с. 11).

Згідно копії договору купівлі-продажу жилого будинку (а.с. 46) від 14 травня 2007 року ОСОБА_8 продав ОСОБА_1 жилий будинок номер 48 «А», з господарськими спорудами та побудовами, загальною площею 74,3 кв.м., в т.ч. жилою площею 45,1 кв.м., що знаходиться в м. Артемівську, Донецької області, по вул. Фрунзе, на земельній ділянці Артемівської міської ради розміром 459,0 кв.м. Продаж здійснено за 22725 грн., які ОСОБА_8 отримав до підписання цього договору у повному обсязі. Право власності ОСОБА_1 на вказаний будинок також підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13 серпня 2007 року (а.с. 51).

З копії довідки № 184 (а.с. 48) про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 14 квітня 2016 року вбачається, що власником будинку за адресою: м. Бахмут, вул. Б.Грінченка (Щербакова), 18 є ОСОБА_2, і до складу її родини входить донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 09 червня 2016 року (а.с. 66-68) ОСОБА_1 є власником двокімнатної квартири розташованої за адресою: Донецька область, м. Бахмут, м. Соледар, вул. Носова, 24/13 з 03 липня 2012 року та власником житлового будинку розташованого за адресою: Донецька область, м. Артемівськ, вул. Фрунзе, 48а.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 09 червня 2016 року (а.с. 69-72) ОСОБА_2 є власником житлового будинку розташованого за адресою: Донецька область, м. Артемівськ, вул. Щербакова, 18.

З довідки про заробітну плату ОСОБА_1 від 26 липня 2016 року (а.с. 105) вбачається, що останній з квітня по вересень 2013 року отримав заробітну плату на загальну суму 32404,80 грн.

Відповідно до звіту про оцінку майна жилого будинку з господарчими будівлями, розташованого за адресою: Донецька область, м. Артемівськ, вул. Щербакова, 18 (а.с. 108-119) оціночна ринкова вартість вищевказаного будинку станом на 21 грудня 2015 року складає 170288 грн.

В судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_9 суду пояснив, що він є батьком позивача. Також пояснив, що перший будинок по вул. Фрунзе був куплений сторонами самостійно без допомоги за 30000 грн., другий будинок, розташований по вул. Щербакова вони купили за 128000 грн., половину коштів на купівлю будинку дав він, а саме, 64 тис. грн., проте підтверджуючого документа про це у нього не має.

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до статті 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Частина 1 ст. 70 СК України зазначає, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя №11 від 21 грудня 2007 року, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 Сімейного кодексу України та статтею 372 Цивільного кодексу України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до пункту 23 вказаної постанови вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 Сімейного кодексу України, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Статтею 70 Сімейного кодексу України визначено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до статті 71 Сімейного кодексу України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 19 вересня 2012 року № 17-рп/2012, власність у сімї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя. Підставами набуття права спільної сумісної власності подружжя є юридично визначений факт шлюбних відносин або проживання чоловіка і жінки однією сімєю, а особистої приватної власності кожного з подружжя є, зокрема, поділ, виділ належної частки за законом та спадкування.

Відповідно до ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди.

Відповідно до статті 10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть учать у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що придбане в період зареєстрованого шлюбу наступне майно: житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Щербакова, 18 та житловий будинок із надвірними спорудами, побудовами розташований за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Фрунзе, 48А, і тому вважається спільною сумісною власністю сторін.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до розяснень, які містяться у пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. №11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 статті 71 Сімейного кодексу України щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Оскільки в разі не вчинення сторонами дій, направлених на надання згоди присудження грошової компенсації та не внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Положеннями статті 365 Цивільного кодексу України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Тобто для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 Цивільного кодексу України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Судом встановлено, що під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі було придбано житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Бориса Гринченка (раніше Щербакова), 18 та житловий будинок із надвірними спорудами, побудовами розташований за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Трояндовій (раніше Фрунзе), 48А. Як вбачається з матеріалів справи, сторони не дійшли згоди щодо реального поділу вищевказаного майна. Сторони заперечували проти внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової компенсації один одному.

Судом були розяснені сторонам положення ст. 143 ЦПК України щодо порядку призначення експертизи, але сторони відмовились від призначення по справі судової товарознавчої експертизи для обґрунтування доводів, стосовно вартості спільного сумісного майна подружжя. Можливість для проведення експертизи або інших процесуальний дій під час судового розгляду у сторін була. Сторони у справі не скористалися наданим їм процесуальним правом заявляти клопотання про призначення експертизи, і тому суд приймає за основу при постановці даного рішення звіт про оцінку майна, а саме жилого будинку з господарчими будівлями, розташованого за адресою: Донецька область, м. Артемівськ, вул. Щербакова, 18 (а.с. 108-119), оціночна ринкова вартість якого станом на 21 грудня 2015 року складає 170288 грн.

Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам, під час розгляду справи було роз'яснено їх права та обов'язки, зокрема положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи та журналом судового засідання.

Оскільки зазначені неподільні речі не можуть бути поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд вважає, що відповідно до вимог статті 70 Сімейного кодексу України, з урахуванням дослідження матеріалів справи та доказів поданих сторонами, зіставивши їх належність, допустимість, достовірність як окремо та і взаємний їх зв'язок, слід визнати за сторонами право власності на ідеальні частки в цьому майні по 1/2 частини за кожним без його реального поділу та залишити житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Бориса Гринченка (раніше Щербакова), 18 та житловий будинок із надвірними спорудами, побудовами розташований за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Трояндовій (раніше Фрунзе), 48А у їх спільній частковій власності.

Вартість кожного будинку дуже різниться, а саме вартість одного будинку складає 170288 грн. на сьогоднішній день, а вартість іншого будинку по наданим документам - 22725 грн., суд же при вирішенні справи виходить із принципів справедливості, доцільності та раціонального вирішення спірних правовідносин, внаслідок чого вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ повністю і визнати спільною сумісною власністю колишнього подружжя позивача та відповідача житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: м. Бахмут, вул. Бориса Гринченка (раніше Щербакова), 18, Донецької області, та визначити рівними частки цього майна по 1/2 частині кожному, щодо зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ, то її слід задовольнити частково з урахуванням первинного позову і визнати спільною сумісною власністю колишнього подружжя позивача та відповідача житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: м. Бахмут, вул. Трояндовій (раніше Фрунзе), 48А, Донецької області, визначивши рівними частками цього майна по 1/2 частині кожному, в іншій частині зустрічного позову відмовити. Ухвалюючи вказане рішення суд виходить із принципів верховенства права, справедливості та доцільності, раціонального вирішення спірних правовідносин, не допускаючи порушення прав кожної сторони, а також їх дитини, яка проживає разом з відповідачем, по зустрічному позову позивачем ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57, 60, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст. 365 Цивільного кодексу України, статтями 10, 11, 60, 143, 212, 213, 214, 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, Артемівської міськради, Донецької області, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3, Артемівської міськради, Донецької області, житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Бориса Гринченка (раніше Щербакова), 18.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_3, Артемівської міськради, Донецької області, право власності на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Бориса Гринченка (раніше Щербакова), 18.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_3, Артемівської міськради, Донецької області, право власності на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Бориса Гринченка (раніше Щербакова), 18.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, Артемівської міськради, Донецької області, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3, Артемівської міськради, Донецької області, житловий будинок із надвірними спорудами, побудовами №48А по вул. Трояндовій (раніше Фрунзе), в м. Бахмут.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_3, Артемівської міськради, Донецької області, право власності на ? частину житлового будинку із надвірними спорудами, побудовами №48А по вул. Трояндовій (раніше Фрунзе), в м. Бахмут, Донецької області.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_3, Артемівської міськради, Донецької області, право власності на ? частину житлового будинку із надвірними спорудами, побудовами №48А по вул. Трояндовій (раніше Фрунзе), в м. Бахмут, Донецької області.

В іншій частині позову відмовити.

Повний текст рішення суду виготовлено 06 вересня 2016 року.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.С.Конопленко