АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого-судді Поліщук Н.В.

суддів Головачова Я.В., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником за довіреністю ОСОБА_3, на ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 14 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінар» про визнання договорів недійсними, -

встановила:

В червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, у якому просив визнати недійсним укладений 28 квітня 2016 року між ОСОБА_4 та ТОВ «ФК «Фінар» договір від про відступлення права вимоги по договору про відкриття кредитної лінії №2901-026/11Ф від 10 листопада 2006 року та кредитному договору №2906-016/11Р від 11 травня 2007 року; визнати недійсним укладений 28 квітня 2016 року між ОСОБА_4 та ТОВ «ФК «Фінар» договір про відступлення права вимоги по договорам іпотеки №595-004/06Ф від 10 листопада 2006 року та №596-004/07Р від 16 травня 2007 року.

В обґрунтування позову, зокрема, зазначає, що за вказаними договорами він є боржником (іпотекодавцем) перед ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», є рішення суду про стягнення з нього боргу, яке перебуває на виконанні, і на цьому етапі не допускається відступлення прав вимоги іншим особам поза межею процедури заміни сторони у виконавчому провадженні. Також посилається на те, що правовідносини виникли між ним та банківською фінансовою установою, що унеможливлює набуття фізичною особою будь-яких прав кредитора.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 14 червня 2016 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України у зв»язку із непідсудністю справи цьому суду.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі посилається на помилковість висновків суду першої інстанції, зазначаючи, що спір не стосується нерухомого майна.

В судовому засіданні представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з»явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Колегія суддів ухвалила слухати справу за відсутності нез»явившихся осіб на підставі ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що спір стосується нерухомого майна, оскільки квартири, які є предметом іпотеки, не знаходяться на території Шевченківського району м.Києва.

З такими висновками колегія суддів погоджується.

Відповідно до ст.109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Відповідно до ч.1 ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до ст.115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Підставою для визначення підсудності позовної заяви відповідному суду є висновок суду за наслідками попереднього правового аналізу змісту позовної заяви.

Так, для визначення підсудності позовної заяви відповідно до ч.1 ст.114 ЦПК України є наявність заявлених позивачем вимог, які б стосувались нерухомого майна. Якщо позовна заява не містить вимог, які вказували б на виключну підсудність, питання про підсудність позовної заяви встановлюється на підставі інших правил.

Відповідно до роз»яснень, викладених в пункті 42 Постанови від 01.03.2013 року №3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», визначено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції керувався зазначеним роз»ясненням та дійшов обґрунтованого висновку про непідсудність справи Шевченківському районному суду м.Києва, ураховуючи, що нерухоме майно знаходиться на території Печерського району м.Києва.

Доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Відповідно до ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 305, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником за довіреністю ОСОБА_3, відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 14 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.В. Поліщук

Судді Я.В. Головачов

Є.В. Болотов