АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа №759/9595/16-ц Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Шахової О.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 13 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про розірвання договору дарування квартири, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про розірвання договору дарування квартири АДРЕСА_1, укладеного 29 серпня 2015 року між ним та ОСОБА_3

Вимоги обґрунтовує тим, що 26 грудня 2014 року між сторонами зареєстровано шлюб. 29 серпня 2015 року за сніданком дружина запропонувала йому випити спиртних напоїв, а через декілька годин, коли ОСОБА_2 вже перебував у нетверезому стані, дружина, погрожуючи розлученням, повідомила про необхідність термінового оформлення договору дарування квартири. ОСОБА_2, побоюючись втратити дружину та під впливом алкогольного сп»яніння погодися на пропозицію та в цей же день договір був укладений.

ОСОБА_2 зазначає, що після цього відношення дружини до нього значно погіршилось, в червні 2016 року вона повідомила про намір розірвати шлюб та припинення проживання у цій квартирі; ініціювала сварки, викликала міліцію, звинувачувала у побоях та в алкозалежності.

Посилаючись на викладені обставини зазначає, що дії дружини на позбавлення його власного житла були заздалегідь сплановані, є злочином, і тому він просить розірвати договір на підставі ч.ч. 1, 4, 5 ст.727 ЦК України.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 13 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує доводами позовної заяви, посилається на упередженість судді по відношенню до нього у вигляді необґрунтованих та формальних відмов у забезпеченні позову, у виклику та допиту свідка, у витребуванні доказів.

В судовому засіданні позивач доводи апеляційної скарги підтримав.

Відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Третя особа в судове засідання не з»явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена судом належним чином.

Відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з»явились в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як установлено судом першої інстанції та убачається з матеріалів справи, на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 26 грудня 1996 року ОСОБА_2 належала квартира АДРЕСА_1.

26 грудня 2014 року сторони зареєстрували шлюб.

29 серпня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено Договір дарування квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу ОСОБА_4

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності обставин, на які посилається позивач.

З такими висновками колегія суддів погоджується.

Відповідно до ч.1 ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Частина 1 статті 727 ЦК України, на яку посилається ОСОБА_2 як на підставу розірвання договору, встановлює, що дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування нерухомих речей чи іншого особливо цінного майна, якщо обдаровуваний умисно вчинив злочин проти життя, здоров'я, власності дарувальника, його батьків, дружини (чоловіка) або дітей.

Якщо обдаровуваний вчинив умисне вбивство дарувальника, спадкоємці дарувальника мають право вимагати розірвання договору дарування.

Відповідно до ст.11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб'єктом злочину.

Не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Підтвердженням злочину є судове рішення у кримінальній справі, яке характеризує певну поведінку, дію чи бездіяльність як вчинок, що є злочином.

За змістом ч.1 ст. 727 ЦК України встановлено таку правову підставу розірвання договору дарування, як вчинення обдаровуваним протиправних та аморальних дій відносно особи дарувальника, проте обов»язковою умовою застосування цієї норми є вирок суду щодо особи обдарованого.

Разом з тим, доказів на підтвердження наявності відповідного судового рішення про вчинення відповідачем злочину матеріали справи не містять.

При цьому, колегія зауважує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду із вимогою про розірвання договору дарування, позивач як на підставу своїх вимог посилався на вчинення злочину відповідачем (обдаровуваним).

Твердження позивача щодо чинення правочину в стані алкогольного сп»яніння само по собі не є підставою для розірвання договору дарування на підставі ч.1 ст. 727 ЦК України, а може мати інші правові наслідки.

Відтак, судом першої інстанції вірно установлені фактичні обставини справи та вирішено спір в межах заявлених позивачем вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 13 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

О.В. Шахова