Справа № 464/4600/13 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/783/47/16 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Симець В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_3 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 8 серпня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 8 серпня 2013 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» 582366 грн. 54 коп. заборгованості за кредитним договором та 3441 грн. судових витрат. Виконання рішення суду розстрочено на один рік в рівних частинах.

Вказане рішення оскаржили ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_3

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 17 грудня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено. Апеляційну скаргу ПАТ «Креді Агріколь Банк» задоволено частково. Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 8 серпня 2013 року в частині стягнення заборгованості за кредитним договором та викладено в такій редакції: «стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» 72589 доларів США 57 центів (сімдесят дві тисячі п»ятсот вісімдесят дев»ять доларів США п»ятдесят сім центів) заборгованості за кредитним договором, що є еквівалентно 582 366,54 грн. (п»ятсот вісімдесят дві тисячі триста шістдесят шість гривень п'ятдесят чотири копійки.»). В решті рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 грудня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Львівської області від 17 грудня 2013 року скасовано та справу направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Креді Агріколь Банк» просить рішення змінити та стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» суму заборгованості за кредитним договором №128/07-фр від 02.07.2007 року в розмірі 72589,57 доларів США, що є еквівалентом 582366,54 грн. без застосування розстрочки виконання рішення суду. Вважають рішення таким, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не враховано факт отримання відповідачем кредитних коштів в іноземній валюті. Також, посилається на те, що надання відповідачам розстрочки не обговорювалося під час судового засідання, а тому позивач не зміг заперечити підстави надання розстрочки. Стверджує, що судом не проаналізовано фінансові показники відповідачів, відомостей про усі активи суд не мав. У матеріалах справи такі відомості відсутні, а тому, вважає, що суд без будь-яких доказів про матеріальний стан відповідачів надав розстрочку виконання рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Вважає, що рішення прийняте при неповному з'ясуванні обставин що мають значення для справи, порушенні норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що судом порушено ряд норм процесуального права, зокрема, щодо рівності права подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та щодо сприяння судом всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, на подання зустрічного позову, тощо. Зазначає, що у поданих позивачем матеріалах фактично відсутній належний розрахунок боргу. Щодо наданого розрахунку, то вважає, що такий відображає певні суми, які, крім розрахунку пені не підтверджені ні доказами, ні розрахунками і характеризують припущення позивача. Свій розрахунок вважає вірним та за таким суми нарахувань та сплати зовсім інші ніж ті, на які посилається банк. Посилається на те, що позивачем у підтвердження своїх позовних вимог надано неякісну (нечітку) копію договору поруки від 2.07.2007 року. Стверджує, що ОСОБА_4, подаючи заяву про призначення почеркознавчої експертизи, заявила, що договір поруки не підписувала. Вважає, що суд встановив факти щодо строку виконання зобов'язання за кредитним договором, які не відповідають обставинам справи. На думку апелянта, суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права щодо обчислення та сплати пені боржником, який прострочив виконання грошового зобов'язання, оскільки визначення в кредитному договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, однак унеможливлює застосування облікової ставки НБУ для обчислення пені за порушення виконання грошового зобов'язання, визначеного в іноземній валюті. Крім цього, судом не враховано неможливість нарахування відсотків Банком за певні періоди, натомість можливість нарахування лише сум передбачених ст. 625 ЦК України. В матеріалах справи відсутні дані про те, що позивач є правонаступником Банку у якому він брав кредит АТ «Індустріально експортний банк».

В судове засідання особи, що беруть участь у справі (їх представники) не з'явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що особи які беруть участь у справі повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України та те, що від представника позивача до суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 526, 530, 536, 554, 611, 625, 1048-1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. 217 ЦПК України та вказуючи про задоволення позову та стягнення солідарно з відповідачів в користь позивача 582366 грн. 54 коп. заборгованості за кредитним договором та 3441 грн. судових витрат, а також зазначаючи, що виконання рішення суду розстрочено на один рік в рівних частинах, - зазначав про таке. Судом першої інстанції встановлено, що 2.07.2007 року між АТ «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є позивач та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №128/07-Ф, згідно якого банк надав відповідачу грошові кошти у сумі 80 тис. доларів США, строком до 30.06.2017 року зі сплатою 12,8 % річних, а відповідач зобов'язався повертати кредит у вказаний строк із сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до договору про внесення змін та доповнень №1 від 10.12.2009 року строк користування кредитом продовжено до 1.08.2031 року. Позивач належним чином виконав умови договору надавши вказаному відповідачу кошти. В забезпечення виконання зобов'язань згідно договору кредиту 2.07.2007 року між згаданим банком та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір поруки, за яким вказана особа зобов'язалась відповідати перед банком за належне виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним договором від 2.07.2007 року №128/07-ф. Зважаючи на те, що вимога банком про погашення заборгованості по кредитному договору надсилалась та отримана відповідачами, однак така не виконана; розмір заборгованості станом на 10.06.2013 року складає 72859,57 доларів США, що еквівалентно 582366,54 грн., з них 64216,04 доларів США (екв. 513278,81 грн.) - заборгованість за простроченим кредитом; 7371,84 долари США (екв. 58923,12 грн.) заборгованість за простроченими відсотками; 1271,69 доларів США (екв. 10164,62 грн.) - пеня; те, що відповідачем ОСОБА_3 не представлено суду іншого розрахунку заборгованості за кредитним договором та не доведено неправильності розрахунку здійсненого позивачем; те, що ОСОБА_3 прострочив погашення поточних платежів по кредиту та нарахованих відсотків, не повернув отриманий кредит, не виконавши взятих за договором зобов'язань і такі зобов'язання не виконані поручителем; те, що відповідачі несуть солідарну відповідальність перед кредитором за виконання зобов'язань передбачених договором кредиту, - судом вирішено стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача 582366,54 грн. Також, судом зазначено про те що не може бути правовою підставою відмови в позові до ОСОБА_4, яка заперечує проти підписання договору поруки, оскільки з цих підстав договір не оспорений, відтак зобов'язання по ньому підлягають виконанню. Також, суд вважав, що виконання рішення слід розстрочити на один рік в річних частинах враховуючи матеріальне становище відповідачів та розмір суми заборгованості (понад пів мільйона гривень). При цьому судом враховано що ОСОБА_3 тимчасово не працює, доходи сім'ї суттєво змінились в порівнянні з 2007 роком, має на утриманні малолітню дитину, дружина перебуває у стані вагітності; щодо ОСОБА_4, то така, також, не працює, є пенсіонеркою. Відтак, на думку суду, для відповідачів в силу об'єктивних обставин, обумовлених фінансово-економічною кризою, відсутністю майнової спроможності на даний час повернути банківський кредит, є нереальним сплатити означену суму боргу.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду в повній мірі не відповідають обставинам справи та вимогам закону, ряд обставин, які суд вважав встановленими - не доведено, доводи ж апеляційних скарг слід вважати частково обґрунтованими.

Що стосується позову банку в частині вимог до ОСОБА_4.

Як встановлено судом першої інстанції, вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорювалось, дійсно 2.07.2007 року між АТ «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є позивач та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №128/07-Ф, згідно якого банк надав вказаному відповідачу грошові кошти у сумі 80 тис. доларів США, строком до 30.06.2017 року зі сплатою 12,8 % річних, а відповідач зобов'язався повертати кредит у вказаний строк із сплатою відсотків за користування кредитом (кредитний договір Т.1 а.с. 7-12, витяг статуту позивача де зазначено про те, що позивач є правонаступником АТ «Індустріально-експортний банк» Т.2 а.с. 131-133). Також, дійсно в забезпечення виконання зобов'язань, згідно договору кредиту 2.07.2007 року між згаданим банком та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір поруки, за яким вказана особа зобов'язалась відповідати перед банком за належне виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним договором від 2.07.2007 року №128/07-ф ( а.с. 29-30).

Однак як вбачається, із матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції відповідно до договору про внесення змін та доповнень №1 від 10.12.2009 року до договору кредиту №128/07-ф, було внесено ряд змін до умов договору, серед яких, зокрема, і продовження строку користування кредитом до 1.08.2031 року (Т.1 а.с. 13-28).

За положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми порука припиняється за дії двох умов:внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання; ці зміни призвели, або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Зокрема, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Вказане є правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у ряді Постанов, що є обов'язковими до застосування, як такі, що прийняті в порядку п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України, зокрема у справі №6-701цс15 від 24.06.2015 року.

Зважаючи на вказане слід вважати, що з укладенням без згоди поручителя договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору, яким зокрема, було продовження строк користування кредитом до 1.08.2031 року, тобто збільшено обсяг відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання, оскільки відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами, - порука ОСОБА_4 припинилася з 10.12.2009 року.

Зважаючи на припинення поруки, пред'явлення Банком вимог до поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором, до якого було внесено зміни та задоволення таких судом слід вважати безпідставними та такими, що до задоволення не підлягали. Зважаючи на вказане, рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судових витрат з поручителя слід скасувати.

Також, як вбачається із свідоцтва про смерть Серія І-СГ №372123 від 13.09.2014 року ОСОБА_4 померла 12.09.2014 року.

Зважаючи на вказане, а саме смерть відповідача, що унеможливлює ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову у цій частині із згаданих підстав, а також те, що правовідносини особистої поруки не допускають правонаступництва, провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід закрити.

Керуючись ст.ст. 205, 303, 304, 307 ч.1 п.2-4, 310, 313, 314 ч.1 п.3, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 8 серпня 2013 року - скасувати та провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: В.Я. Бакус

Т.А. Гірник