Справа № 444/1659/16-ц
Провадження № 2/444/851/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2016 року Жовківський районний суд Львівської області у складі :

головуючого судді Мікула В. Є.,

при секретарі Луців І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гійченскої сільської ради Жовківського району, 3-тя особа : Рава-Руська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер дід позивачки ОСОБА_2, про що в книзі реєстрації актових записів при смерть Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області вчинено актовий запис № 2 від 01.02.2011 року та видано Свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_1. На випадок своєї смерті ОСОБА_2 склав заповіт, на користь позивачки. Заповіт посвідчено секретарем виконкому Гійченської сільської ради Федюк Я.А. та зареєстровано в реєстрі за № 20 12.08.2010 року.

Зазначає, що спадкоємців щодо обов'язкової частки за законом після смерті ОСОБА_2 немає, оскільки його дружина (баба позивачки) вже також померла ІНФОРМАЦІЯ_3

Після смерті спадкодавця в Рава-Руській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 63/2014р. та видано позивачці Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину майна.

Інша частина майна зокрема у вигляді середньої земельної частки (паю), яка належала ОСОБА_2 на підставі Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) Серії НОМЕР_2, виданого Гійченською сільською радою 29.04.1997 р. не успадкована.

17 червня 2014 року за вх. № 114 позивачкою подано до Рава-Руської державної нотаріальної контори заяву про видачу Свідоцтва про право на спадщину. Однак, 03 серпня 2016 року Рава-Руською державною нотаріальною конторою за вих. № 260/01-16 позивачці відмовлено в видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв'язку із тим, що позивачкою не подано Сертифіката на право на земельну частку (пай) згідно форми, затвердженої Постановою КМУ від 12 жовтня 1995 р. № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на середню земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)».

Вказує, що надати нотаріусу Сертифікат на право на земельну частку (пай) згідно форми, затвердженої Постановою КМУ від 12 жовтня 1995 р. № 801 позивачка не може так як ОСОБА_2 було видано Сертифікат зразка затвердженого Львівською обласною радою, що діяв раніше та за життя останнього його не було обміняно на сертифікат державного зразка, а на даний час такий обмін не проводиться.

Просить позов задоволити.

Позивач в судове засідання не з'явилась, однак, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить позов задовольнити.

Представники відповідача Гійченської сільської ради Жовківського району в судове зсідання не з»явився, однак подав до суду листа в якому просить розгляд справи проводити без представника сільської ради.

Представник Рава-Руської державної нотаріальної контори в судове зсідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 належить задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, вбачається, що ОСОБА_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_6, померла ІНФОРМАЦІЯ_4

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5, вбачається, що 18.06.2015 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб, про що в книзі 18.06.2015 року складено відповідний актовий запис № 103. Прізвище позивача після укладення шлюбу - ОСОБА_7.

З копії сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії НОМЕР_2, вбачається, що ОСОБА_2 передається у приватну власність земельна ділянка площею 1,22 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Землю передано для ведення селянського (фермерського) або коллективного господарства.

Із копії заповіту посвідченого секретарем Гійченської сільської ради Жовківського району Я. Федюк, вбачається, що ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження, все своє майно де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, на що померлий матиме право і що буде належати йому на момент смерті заповів внучці ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) розробляється суб'єктами господарювання, які мають у своєму складі сертифікованих інженерів-землевпорядників, погоджується відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією і затверджується на зборах більшістю власників земельних часток (паїв) у межах земель, що перебувають у користуванні одного сільськогосподарського підприємства, та оформляється відповідним протоколом.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», оформлення державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв) здійснюється землевпорядною організацією, яка виконала землевпорядні роботи щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

Суд також враховує, те, що ст. 118 та ст. 116 Земельного кодексу України, встановлено, що передача у власність земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Встановлено, що розпорядження Жовківською районною державною адміністрацією з питань передачі позивачу земельної ділянки не приймалось.

А тому суд приходить до висновку, що райдержадміністрація самостійно вирішує питання щодо надання у власність земельної ділянки.

За таких обставин суд прийшов до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними і підлягають до часткового задоволення.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. 10, 11, 57, 60, 88, 208, 209 ч. 3, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_9 право на середню земельну частку (пай) розміром 1,27 га, що знаходиться на території с. Гійче Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Гійче.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Мікула В. Є.