Справа № 300/178/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 червня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого Собослой Г.Г.,

суддів Бондаренко Ю.О., Власова С.О.,

секретарі Сочка І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ПАТ «Акцент-Банк» на рішення Воловецького районного суду від 04 квітня 2016 року по справі за позовом ПАТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року ПАТ «Акцент-Банк» звернувся в суд із даним позовом, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 21 серпня 2008 року відповідач отримав у позивача кредит у розмірі 3 000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості по кредиту з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідач допустив заборгованість у сумі 25 059,27 грн., яку позивач просив стягнути на свою користь.

Рішенням Воловецького районного суду від 04 квітня 2016 року в позові ПАТ «Акцент-Банк» відмовлено.

В апеляційні скарзі ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстави передбачені чинним законодавством для відмови у позові відсутні.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції з посиланням на вимоги ст.ст.256, 257, 261, 266, 267 ЦК України констатував, що позов предявлено 23.02.2016 року, а перебіг позовної давності почався по закінченні річного строку чинності кредитного ліміту, тобто 22.08.2009 року і позов предявлено за межами позовної давності.

Судова колегія не погоджується із даним рішенням суду першої інстанції із наступних підстав.

Відповідно до укладеного кредитного договору №б/н від 21.08.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У звязку з порушенням зобовязання за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 30.12.2015 року має заборгованість 25 059,27 грн., яка складається із 2 447,78 грн. заборгованості за кредитом, 12 122,00 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 8 820,00 грн. заборгованість за пеню та комісією, а також штрафів відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1 169,49 грн. штраф (процентна складова).

Згідно зі ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуюся щомісяця до дня повернення позики.

Встановлено, що кошти вищезазначеним кредитним договором в належному розмірі повернуті не були і кредитна заборгованість за процентами підлягає стягненню у межах строку позовної давності за останні календарні три роки перед зверненням кредитора до суду.

Таким чином, сума заборгованості по нарахуванню відсотків за період із 30.12.2012 року по 30.12.2015 рік становить 5 543,50 грн., а сума заборгованості по комісії за аналогічний період становить 3 780,00 грн., згідно розрахунку наданого позивачем і дані суми підлягають стягненню із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акцент-Банк» у відповідності до ст.ст.599, 1048 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі №6-249цс15 від 02 грудня 2015 року, яка згідно ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.

В решті заявлених позовних вимог слід відмовити у звязку із спливом строку позовної давності, встановленої ст.257, ч.3, 4 ст.267 ЦК України, який почався по закінченню річного строку чинності кредитного ліміту, із 22.08.2009 року, а позов предявлений 23.02.2016 року.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у відповідності до п.п.1, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України із ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Акцент-Банк» слід задовольнити частково із вищезазначених підстав, а в решті позову слід відмовити.

Судові витрати у відповідності до ст.ст.79, 88 ЦПК України, які складаються із судового збору сплаченого позивачем при зверненні в суд із позовом у розмірі 1 378,00 грн. та за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 515,00 грн. підлягають стягненню із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акцент-Банк» у розмірі 1 378,00 + 1 515,00 = 2 893,00 грн..

Керуючись ст.ст.307, 309, 316 ЦПК України, ст.ст.257, 261, 267, 599, 1048 ЦК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «Акцент-Банк» задовольнити.

Рішення Воловецького районного суду від 04 квітня 2016 року скасувати.

Позов ПАТ «Акцент-Банк» задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором по нарахуванню відсотків у розмірі 5 543,50 грн. та по комісії 3 780,00 грн., а всього 9 323,50 грн..

В решті позову відмовити.

Сягнути із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акцент-Банк» 2 893,00 грн. сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді:

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області ОСОБА_2