Справа № 195/1784/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

30.08.2016 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Скрипченка Д.М., при секретарі Левкович Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання правочину удаваним,

ВСТАНОВИВ:

Першочергово ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення солідарно з них заборгованість за договором позики в сумі 197487,52 гривень, витрат зі сплати судового збору в сумі 2096,68 гривень та витрат за юридичні послуги в сумі 1800 гривень.

Згодом ОСОБА_1 збільшив суму позовних вимог до 587911,38 гривень, яка складається з основного боргу в сумі 315656,06 гривень еквівалентна 12692 доларів США за курсом НБУ станом на 28.01.2016 року 24,8705 гривень за 1 долар США, 3% річних від простроченої суми - 28616,60 гривень (315656,06х3%х1103 (кількість прострочених днів), індексу інфляційних витрат за період 2013-2016 роки, що складає 100,5%х124,9%139,5%=1,75х305415,45/100%=552398,10-31566,06=236742,04 гривень, сплачений по справі судовий збір в сумі 2096,68 гривень та сума витрат на правову допомогу 1800+3000=4800 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з ОСОБА_2 19.12.2008 року був укладений договір позики грошових коштів в сумі 100000 гривень, які позичальник зобов'язувався повернути у строк до 19.01.2013 року.

Вказаний договір позики був нотаріально посвідчений.

З метою захисту позикодавця від збитків, позичальник в п. 3 договору позики зобов'язався повернути суму боргу у гривнях еквівалентну 12692 доларів США за офіційним курсом Національного Банку України на день платежу.

Згідно ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, так як даний договір укладався в інтересах сім'ї та за згодою дружини ОСОБА_3 відповідачі повинні нести солідарну відповідальність в погашенні боргу.

ОСОБА_2 звернувся у свою чергу до ОСОБА_1 з зустрічним позовом про визнання удаваним договір позики укладений між ними 19.12.2008 року, що був нотаріально посвідчений, та застосувати до такого правочину правила договору оренди землі щодо двох земельних ділянок площею 6,07 га та 6,09 га на території Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області строком на п'ять років зі щорічною орендною платою в сумі 50000 гривень.

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що з ОСОБА_1 було укладено 19.12.2008 року договір оренди належних йому та його дружині двох земельних ділянок, який нотаріально посвідчений, з щорічною орендною платою, який був прихований ними на вимогу орендатора ОСОБА_1 з метою уникнути відповідних податкових платежів.

Факт удаваності договору позики підтверджується даними єдиного земельного кадастру України, показами свідків, відомостями Оленівської сільської ради та поясненнями ОСОБА_1

Таким чином, укладаючи договір позики на суму 100000 гривень сторони насправді фактично уклали договір оренди земельних ділянок.

У судовому засіданні представник позивача, що діє на підставі договору про надання правової допомоги №03/11 від 13.11.2014 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №4125 виданого 16.11.2011 року, підтримав позовні вимоги.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про місце, дату та час судового засідання були належним чином повідомлені. Представник відповідачів, що діє на підставі довіреності від 26.08.2016 року у своїй письмовій заяві просить суд згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України розглянути справу за його та відповідачів відсутності у судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті у їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, що складаються з копій договору позики грошових коштів укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 19.12.2008 року, посвідченого нотаріусом Магдалинівського районного нотаріального округу ОСОБА_4, позичальник отримав від позикодавця грошові кошти в сумі 100000 гривень, які зобов'язався повернути у строк до 19.01.2013 року.

Сторони також домовилися, що в разі девальвації протягом строку дії договору національної грошової одиниці України позичальник зобов'язується повернути суму грошей у гривнях еквівалентну 12692 доларів США за офіційним курсом Національного Банку України на день платежу.

Згідно ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, одержані за цим договором є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Станом на 28.01.2016 року офіційний курс одного долара США становив 24,8705 гривень, що підтверджується відповідним витягом, тому борг відповідачів становить 315656,06 гривень.

Крім того, з відповідачів підлягає стягненню 3% річних від простроченої суми: 315656,06х3% / 365х1103 (кількість прострочених днів) =28616,60 гривень, індекс інфляційних втрат за період 2013-2016 року: 100,5% х 124,9% х 139,5% = 1,75 х 305415,45/100% = 552398,10-315656,06 = 236742,04 гривень, сума судових витрат у виді сплаченого судового збору - 2096,68 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 1800 + 3000 = 4800 гривень.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Посилаючись на удаваність договору позики грошових коштів укладеного з ОСОБА_1 та посвідченого нотаріусом Магдалинівського районного нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_2 посилається на те, що фактично вони мали намір укласти договір оренди земельних ділянок площами 6,07 га та 6,09 га належних йому та його дружині ОСОБА_3, у зв'язку з уникненням податкових зобов'язань.

За нормою ч. 1 ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Натомість відповідачами не доведено суду того факту, що дійсно сторони під час укладення договору позики грошових коштів, насправді мали намір укласти договір оренди належних їм земельних ділянок, у зв'язку із чим отримали орендну плату.

Виходячи з цього зустрічний позов ОСОБА_2 не підлягає задоволенню внаслідок недоведеності обставин, на які він посилається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, ч. 1 ст. 60, ст.ст. 212 - 215 ЦПК України, ч. 1 ст. 235, ст. ст. 526, 610, 625, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 основну суму боргу, 3% річних від простроченої суми, індекс інфляційних витрат, судові витрати, витрати на правову допомогу, всього 587911,38 гривень.

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання правочину удаваним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_5