Справа № 180/1013/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2016 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Нанічкіної Н.М.,

з секретарями Завадською А.В., Ганоченко Л.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Територіальної громади м.Марганця в особі Марганецької міської ради, третя особа: приватний нотаріус Марганецького міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що його мати ОСОБА_5 проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1. У 2014 році його мати померла. ОСОБА_6 залишився проживати сам за вказаною адресою. В березні 2015 року він поїхав працювати до м.Дніпропетровська, де й проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (гуртожиток), а в жовтні повернувся до м.Марганця, і лише в лютому 2016 року дізнався про наявність заповіту, складеного ОСОБА_6, на його користь, а в березні 2016 року про смерть заповідача. Приватним нотаріусом ОСОБА_4, до якої він звернувся з питанням щодо спадщини у березні 2016 року, було відмовлено у звязку з пропущенням шестимісячного строку на прийняття спадщини. Вважає, що пропустив шестимісячний строк прийняття спадщини з поважних причин, оскільки не знав про наявність заповіту та смерть заповідача.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні просив заявлені вимоги задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснив, що позивач пропустив шестимісячний строк подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини, а саме: з 01 березня 2015 року по 01 жовтня 2015 року ОСОБА_7 в м.Марганці не проживав і не спілкувався зі ОСОБА_6, і те, що останній помер, дізнався лише у лютому 2016 року. Даний факт можуть підтвердити свідки. Також, позивач був необізнаний про наявність заповіту на його користь.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, оскільки, на її думку, позивач не довів того, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_8 надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень стосовно позовної заяви не має.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як зазначає позивач у своєму позові, ОСОБА_6 був чоловіком його матері ОСОБА_5, з якою проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

15 серпня 2012 року померла ОСОБА_5, актовий запис № 573 (а.с.5).

18 вересня 2012 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, заповів на випадок своєї смерті все своє майно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.7).

12 березня 2015 року ОСОБА_6 помер, актовий запис № 183 (свідоцтво про смерть серія І-КИ № 615218, а.с.6).

З приводу прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 позивач звернувся до приватного нотаріуса лише в березні 2016 року.

ОСОБА_3 зареєстрований та фактично проживає: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Згідно довідки Дочірнього підприємства «Побут» Дніпропетровської виробничо-торгівельної фірми «Славутич» ОСОБА_3 проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, з 01 березня 2015 року по 01 жовтня 2015 року (а.с.8).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 показали, що намагалися знайти ОСОБА_3 у м.Марганці в 2015 році, однак дізналися лише про те, що він поїхав на заробітки.

Отже, судом встановлено, що з 01 березня 2015 року і до 01 жовтня 2015 року позивач працював в м.Дніпропетровську.

Відповідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦПК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Таким чином, обставиною, яку зобовязаний був довести ОСОБА_3С, є поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Однак, позивач довів лише той факт, що працював у м.Дніпропетровську в період з 01 березня по 01 жовтня 2015 року. Разом з тим, ОСОБА_3 не доведено, що з моменту смерті ОСОБА_6 і до березня 2016 року, коли він звернувся до нотаріуса, йому було невідомо про смерть ОСОБА_6 та про наявність заповіту, складеного на його користь.

За таких обставин суд не вбачає підстав до задоволення позову.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 209, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Марганецький міський суд Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.М.Нанічкіна

Вступну та резолютивну частину рішення суду проголошено в судовому засіданні 19 вересня 2016 року. Повний текст рішення виготовлено 23 вересня 2016 року.

Суддя: Н. М. Нанічкіна