Справа № 132/416/16-ц
Провадження № 2/132/242/16
РІШЕННЯ

Іменем України

24.02.2016 Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Павленко І.В.

за участю секретаря Жовтої С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в позові вказує, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) від 28.12.2012 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5609,77 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідачка надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «Приват Банк» Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та банком кредитний договір.

При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Однак, у порушення умов кредитного договору, відповідачка своїх зобов'язань не виконала, внаслідок чого станом на 27.12.2015 року має заборгованість в сумі 11521,15 грн. Тому позивач звернувся в суд з даним позовом.

Представник позивача на підставі довіреності ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, однак в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, згідно заяви, наявної в матеріалах справи позов визнає частково, а саме: в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту.

Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково з таких підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил падання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) від 28.12.2012 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5609,77 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідачка надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «Приват Банк» Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та банком кредитний договір, що підтверджується її підписом у заяві.

При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ст. 599 ЦК Українизобовязання припиняється виконанням проведеним належним чином.

Відповідно до вимог ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому кредитним договором.

Відповідно до п.1.1.3.2.11. Умов і правил банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких клієнт є поручителем , а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла у клієнта через невиконання зобовязань перед банком.

Однак, у порушення умов кредитного договору, відповідачка своїх зобов'язань не виконала, внаслідок чого станом на 27.12.2015 року має заборгованість в сумі 11521,15 грн. , яка складається з наступного:

-5360,56 грн.-заборгованість за кредитом;

-2769,73 грн.-заборгованість по процентам за користування кредитом;

-3216,30 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом;

-174,56 грн.-штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до вимог ст. 612 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно умов ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пунктом 2.8 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт передбачено , що при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту , позичальник сплачує банку пеню.

Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 28.12.2012 року, укладеного між ОСОБА_3 Банком та відповідачкою сума комісії та пені станом на 27.12.2015 року складає 3216,30 грн.

Пунктом 2.4 глави 2 розділу II Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України, затверджених постановою Правління Національного банку України від 18.06.03 року № 255, визначає комісійні доходи і витрати банку як операційні доходи й затрати за наданими або отриманими послугами, сума яких обчислюється пропорційно сумі активу або зобов'язання чи вважається фіксованою. Комісії, що отримуються (сплачуються) під час надання послуг встановлені підпунктом б) пункту 2.4 розділу II Правил № 255. За смисловою ознакою, виходить, комісія за надання та обслуговування кредиту - це плата за послуги банку. Позивач не надав розрахунків заборгованості за комісією, а сума 3216,30 грн., яку позивач просить стягнути як комісію, являється тільки пенею.

Однак, у відповідності до вимог ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

При вирішенні питання про зменшення неустойки суд повинен обєктивно оцінити конкретну ситуацію: чи є цей випадок винятковим виходячи з інтересів обох сторін, які заслуговують на увагу; майновий стан сторін; ступінь виконання зобовязання; причини неналежного зобовязання та форму вини боржника; співрозмірність розміру неустойки наслідкам порушення; добровільне усунення винною стороною порушення та його наслідків тощо.

Враховуючи, майновий стан відповідачки ОСОБА_1, яка являється багатодітною матірю та включена до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, в Департаменті соціальної політики, як багатодітна сімя, що підтверджується довідкою Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради №4776 від 16.11.2015 року та довідкою Асоціації органів самоорганізації населення м.Вінниці №1421 від 15.10.2015 року, суд вважає, що в задоволенні позову в частині стягнення комісії з відповідачки за користування кредитом слід відмовити в звязку з безпідставністю заявлених вимог.

Тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню загальна сума заборгованість в сумі 8304,85 грн. , яка складається з наступного:

-5360,56 грн.-заборгованість за кредитом;

-2769,73 грн.-заборгованість по процентам за користування кредитом;

-174,56 грн.-штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди.

Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ст.79 ЦПК України до судових витрат, зокрема відносяться витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн., які позивач сплатив відповідно до платіжного доручення №ВО906В104L від 26.01.2016 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 527, 530, 549, 551, 610, 612, 623, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 79, 88, 212-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн:НОМЕР_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ОСОБА_3» заборгованість за кредитним договором №б/н від 28.12.2012 року в розмірі 8304,85 грн. , яка складається з наступного:

-5360,56 грн.-заборгованість за кредитом;

-2769,73 грн.-заборгованість по процентам за користування кредитом;

-174,56 грн.-штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди.

В іншій частині заявлених вимог відмовити в звязку з їх безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ОСОБА_3» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Суддя: