Справа № 466/7855/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Зими І.Є.

при секретарі Губач Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах недієздатного ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 , треті особи ОСОБА_5, Шевченківська райадміністрація Львівської міської ради, ЛКП» Варшавське- 407» про усунення перешкод в користуванні майном, зобов»язання до вчинення дій, відшкодування моральної шкоди ,-

в с т а н о в и в :

07.09.16 р. ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах недієздатного ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою, в якій уточнивши вимоги просила суд постановити рішення, яким зобов»язати відповідачів не чинити перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом : демонтажу за власний рахунок металевих дверей до квартири АДРЕСА_2 з встановленням дверного полотна, що відкривається всередину вказаної квартири ; демонтажу за власний рахунок телевізійної антени, встановленої на фасаді будинку АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 ; демонтажу за власний рахунок самовільно встановленої стіни в підвальному приміщенні між коморами , якими користуються мешканці квартир № АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ; звільнення тамбуру загального користування квартир № АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 від шафи . Крім того, просила стягнути солідарно з відповідачів моральну шкоду по 2500 грн. у користь кожного з позивачів. Свої вимоги мотивує тим, що позивачі та відповідачі є власниками сусідніх квартир № АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, що розташовані поруч. Сім»я ОСОБА_3 замінила вхідні двері до належної їм квартири на металеві, що відкриваються назовні у коридор спільного користування. Це позбавляє можливості позивачів безперешкодно виходити із належної їм квартири. Крім того відповідачі, ігноруючи принципи добросусідства, відкриваючи металеві двері до своєї квартири, пошкоджують стіну та двері до квартири позивачів. Без жодного узгодження з позивачами відповідачі встановили у коридорі загального користування також шафу, яка обмежує доступ до квартири позивачів. На фасаді будинку між квартирами сторін відповідачами облаштовано також телевізійну антену, що позбавляє можливості позивачів виконати роботи по утепленню фасаду будинку по периметру їх квартири. Позбавлені позивачі можливості також безперешкодно користуватись коморою в підвалі, оскільки відповідачі самовільно облаштували стіну у приміщенні загального користування біля комори в підвалі, що належить їм, що унеможливлює відкриття дверей у підвальне приміщення позивачів. Всі ці неправомірні дії відповідачів порушують права позивачів та призводять до моральних страждань. Позивач ОСОБА_2 є психічно хворою людиною , визнаний судом недієздатним, а незручності у користуванні належним йому житлом викликають загострення хвороби. Просили позов задовольнити.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов з підстав, наведених у заяві.

Відповідачі повторно не з»явились в судове засідання, хоча належним чином повідомлялись про час та місце судового розгляду. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. Між тим, як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини , кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов»язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватись належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов»язки. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі 16.09.16 р. отримали копію позовної заяви з повідомленням про виклик до суду на 26.09.16 р., проте у засідання не з»явились, причин неявки не повідомили. Після виклику відповідачів у судове засідання на 18.10.16 р. відповідачем ОСОБА_3 було подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв»язку з раптовим погіршенням стану здоров»я. Жодні медичні документи з цього приводу в подальшому суду надані не були. Не з»явились відповідачі і у судове засідання, що було призначено на 08.11.16 р. та про причини неявки не повідомили. У судове засідання 08.12.16 р. відповідачі знову не з»явились та подали клопотання про відкладення судового розгляду для надання їм можливості укласти угоду з захисником. На думку суду, такі дії відповідачів свідчать про зловживання своїми правами . Відтак, суд прийшов до висновку про можливість завершення розгляду справи у їх відсутності.

Представник ЛКП» Варшавське 407» в судовому засіданні пояснила, що у вирішенні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди покладається на рішення суду, в решті просила позов задовольнити.

Представник Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради пояснила, що у вирішенні спору покладається на рішення суду. В подальшому просила розглядати справу у її відсутності.

Третя особа ОСОБА_5 подав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності. Позов підтримує.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачі та ОСОБА_5 проживають та є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Згідно рішення Шевченківського райсуду м. Львова від 04.08.08 р. опікуном недієздатного ОСОБА_2 призначено ОСОБА_1 Власниками квартири АДРЕСА_2 у вказаному будинку, що розташована поруч , є відповідачі.

Відповідно до вимог ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист усіх суб"єктів права власності. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що врегульовано ст. 391 ЦК України. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого ,- за умови, що ці зміни не призведуть до порушень права власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

З акту ЛКП» Варшавське-407» вбачається, що у квартирі АДРЕСА_2 встановлено з порушенням проектної документації вхідні металеві двері, що відкриваються назовні в сторону квартири № АДРЕСА_1. Внаслідок користування таким дверним полотном пошкоджено вхідний отвір та штукатурка на стінах квартири № АДРЕСА_1 . Крім того, на стіні, яка суміжна з квартирою АДРЕСА_2 частково відпала штукатурка та з зовнішньої стіни будинку мешканцями квартири АДРЕСА_2 влаштована антена. У згаданому акті також відображено ту обставину, що у коридорі загального користування біля квартири АДРЕСА_2 стоїть шафа. У підвальному приміщенні, де розташовані комори квартир № АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, мешканцями квартири АДРЕСА_2 самовільно встановлено перегородку з дверима у загальному коридорі, які перешкоджають входу до комори квартири № АДРЕСА_1. Зокрема, вказана перегородка унеможливлює відкриття дверей комори позивачів.

Оскільки вказані порушення унеможливлюють позивачам належне користування їх майном ,позов в частині демонтажу перегородки у підвалі, антени на фасаді будинку , дверного полотна із заміною на таке, що відповідно до проектної документації будинку буде відкриватись всередину квартири та прибирання шафи з коридору загального користування підлягає до задоволення.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею АДРЕСА_1 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано ст. 10 ЦПК України.

Відповідно до норми ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно із п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати,зокрема : у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв»язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Позивачами в розпорядження суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що діями відповідача їм спричинена моральна шкода.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку. що у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

На виконання вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути судові витрати.

Керуючись ст.ст.10,11, 57, 60, 209 ЦПК України, ст..ст. 23, 391, 379, 383 ,1167 ЦК України, суд ,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково .

Зобов»язати ОСОБА_3, ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом : демонтажу за власний рахунок металевих дверей до квартири АДРЕСА_2 з встановленням дверного полотна, що відкривається всередину вказаної квартири ; демонтажу за власний рахунок телевізійної антени, встановленої на фасаді будинку АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 ; демонтажу за власний рахунок самовільно встановленої стіни в підвальному приміщенні між коморами , якими користуються мешканці квартир № АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ; звільнення тамбуру загального користування квартир № АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 від шафи .

В решті вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 551,20 грн. судового збору в користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його оголошення в апеляційному суду через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя І. Є. Зима