Справа № 182/843/16-ц
Провадження № 4-с/0182/8/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2016 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді Рибакової В.В.

при секретарі Затуливітер Н.В.

за участю представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересована особа відділ державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, про закриття постанови про відкриття виконавчого провадження, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції (далі відділ ДВС) (а.с.1,2), вимоги якої уточнював в судовому засіданні та якою остаточно просив закрити постанову по ВП № 47149978 від 01.04.2015 року про відкриття виконавчого провадження по виконанню постанови АЕ № 262708 від 25.06.2010 року; зобовязати відповідача повернути йому незаконно, безпідставно стягнені з нього кошти у сумі 621 грн. 80 коп.

В обґрунтування вимог скарги посилається на наступні обставини.

23.11.2015 року банк на підставі платіжної вимоги № 1052 та постанови старшого державного виконавця відділу ДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3, винесеної у рамках виконавчого провадження ВП № 47149978, заблокував його рахунок, а 24.11.2015 року зняв з його рахунку 621 грн. 80 коп. і перерахував на рахунок відділу ДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції.

27.11.2015 року старший державний виконавець відділу ДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 ознайомив його з постановою про відкриття виконавчого провадження від 01.04.2015 року по ВП № 47149978 про примусове виконання постанови АЕ № 262708 від 25.06.2010 року, винесеної державною автомобільною інспекцією.

Постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 47149978 від 01.04.2015 року була винесена державним виконавцем з порушенням чинного законодавства України, а саме: державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження і про це його-скаржника повідомлено не було. Окрім того, державний виконавець відкрив виконавче провадження з приводу примусового виконання постанови АЕ № 262708 від 25.06.2015 року, однак з приводу примусового виконання постанови АЕ № 262708 від 25.06.2015 року вже відкривалось виконавче провадження ВП № 33199832.

Так, 27.06.2012 року державним виконавцем Бардюковою О.Ф. була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 33199832 з приводу примусового виконання постанови АЕ № 262708 від 25.06.2015 року, винесену ВДАІ, про що було повідомлено йому-скаржнику та ОДАІ. Вказані обставини він повідомив старшому державному виконавцю відділу ДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3, однак це було безрезультатно. Останній повідомив йому, що він-скаржник домовився з державним виконавцем Бардюковою О.Ю. про закінчення виконавчого провадження.

Тому, 30.11.2015 року він звернувся зі скаргою на дії старшого державного виконавця відділу ДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 до начальника відділу ДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 з проханням закрити виконавче провадження ВП № 47149978, яке відкрито безпідставно і повторно. Однак безрезультатно.

Вважає такі дії незаконними і просить вимоги скарги задовольнити.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 у судовому засіданні викладені у скарзі обставини та вимоги скарги підтримав, просив їх задовольнити. Суду повідомив, що після звернення до суду скаржнику було повернуто кошти у сумі 621 грн. 80 коп., однак від вимог скарги в цій частині не відмовився, відповідної заяви до суду не подав, як то передбачено нормами ЦПК України.

Представник відділу ДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не зявився. У матеріалах справи наявні заперечення представника відділу ДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 на скаргу (а.с.12-14), якою просив відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на те, що виконавче провадження ВП № 47149978 стосовно примусового виконання постанови АЕ № 262708 від 25.06.2010 року, виданої ВДАІ, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 510,00 грн. 04.12.2015 року було закінчено на підставі п.8 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». 01.03.2016 року надлишково стягнуті зі скаржника кошти у розмірі 621,80 грн. останньому були повернуті, що підтверджується платіжним дорученням № 126 від 01.03.2016 року. З огляду на відсутність предмету спору, просив відмовити у задоволенні скарги.

Вислухавши представника скаржника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч.3 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обовязковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Як встановлено у судовому засіданні, 27.06.2012 року державним виконавцем відділу ДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 33199832 з приводу примусового виконання постанови № 262708, виданої 25.06.2010 року ВДАІ, на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з виконанням постанови в повному обсязі, копії якої було направлено сторонам виконавчого провадження скаржнику ОСОБА_1, та ВДАІ (а.с.4).

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.04.2015 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 47149978 з приводу примусового виконання постанови АЕ № 262708, виданої ВДАІ 25.06.2015 року (а.с.3).

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що старшим державним виконавцем відділу ДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 в порушення положень Закону України «Про виконавче провадження» було повторно 01.04.2015 року відкрито провадження з приводу примусового виконання вищевказаної постанови АЕ № 262708, виданої ВДАІ 25.06.2010 року, яку згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 27.06.2012 року ВП № 33199832 було виконано в повному обсязі і провадження з примусового виконання постанови № 262708, виданої ВДАІ 25.06.2010 року закінчено.

ОСОБА_1 30.11.2015 року звертався зі скаргою до начальника ВДВС, на яку отримав відповідь (а.с.5), згідно якої, крім іншого, йому було повідомлено про те, що 04.12.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, припинено чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення, знято арешт накладений на кошти боржника.

З матеріалів справи вбачається, що 04.12.2015 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 47149978 з приводу примусового виконання постанови АЕ № 262708, виданої ВДАІ 25.06.2010 року на підставі п.8 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом, розпорядження № 47149978 від 04.12.2015 року (а.с.18), також було постановлено припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення, припинити чинність арешту накладеного на кошти, що містяться на рахунках.

Згідно платіжного доручення № 126 від 01.03.2016 року надлишково стягнуті з ОСОБА_1 кошти у розмірі 621,80 грн. останньому були повернуті 01.03.2016 року (а.с.13). Викладене підтвердив у судовому засіданні представник скаржника.

Враховуючи викладене, беручі до уваги те, що виконавче провадження ВП № 47149978, відкрите 04.12.2015 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 з приводу примусового виконання постанови АЕ № 262708, виданої ВДАІ 25.06.2010 року було закінчене на підставі фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом, розпорядження №47149978 від 04.12.2015, про що винесено постанову від 04.12.2015 року, грошові кошти у розмірі 621,80 грн. скаржнику були повернуті, тобто державним виконавцем були самостійно усунуті порушення, суд вважає, що відпали підстави для поновлення порушених прав скаржника та для задоволення вимог скарги. Тому у задоволенні вимог скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст.383-387 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1, заінтересована особа відділ державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, про закриття постанови про відкриття виконавчого провадження, зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) через суд першої інстанції протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_6