РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/5575/16-ц

пр. № 2/759/3296/16

25 липня 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Фещук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, третя особа - ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в квітні 2016 року звернулася до суду з позовом, згідно з яким просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 35520,37 грн. втрат від інфляції та трьох відсотків річних, у зв'язку із неналежним виконанням рішення суду, за підстав передбачених ст. 625 ЦК України.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні на вимогах позову наполягав, надав пояснення, що зводяться до викладеного в позовній заяві.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 просили в задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Крім того, відповідач подав заяву про застосування до спору наслідків пропуску позивачем строків позовної давності.

ОСОБА_3 в суд не з'явилась.

Судом встановлено таке.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10.02.2014р., разом з іншим, постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 52038,03 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, та судові витрати в сумі 520,07 грн.

Дане рішення набуло законної сили 10.07.2014р. (а.с. 17) і виконано 21.10.2015р. в примусовому порядку через ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві (а.с. 21-25).

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Даною нормою, як це вбачається з її змісту, регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов'язань. Крім того, з рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст. 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Слід також зазначити, що відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2013 р. № 10-74/0/4-13).

Таким чином, дія ч. 2 ст. 625 ЦК не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди.

В даному випадку, на думку суду, відносини виникають не із цивільно-правових підстав, а з виконання рішення суду та регулюються законом України «Про виконавче провадження». Цим же законом передбачена і відповідальність за невиконання у добровільному порядку, ухилення, перешкоджання виконання рішення суду, тощо.

Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість позову і вважає за необхідне в задоволенні його вимог відмовити.

За такого висновку, розглядати питання про застосування до спору наслідків пропуску позовної давності не має потреби, і витрати, понесені позивачем при зверненні до суду підлягають зарахуванню у бюджет держави, відповідно і на підставі ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня оголошення рішення.

Головуючий Сенько М.Ф.