Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКоротуна В.М.,
суддів: Закропивного О.В., Писаної Т.О.,Мазур Л.М., Попович О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «Землемір», ОСОБА_7, управління Держземагентства в Іршавському районі, третя особа - Греблянська сільська рада, про визнання дій протиправними, визнання недійсним державного акта та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу судді апеляційного суду Закарпатської області від 29 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий ОСОБА_7, виключити відомості з державного земельного кадастру про земельну ділянку та скасувати державну реєстрацію зазначеного державного акта на право власності на земельну ділянку, скасувати відповідні записи у поземельній книзі.

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 31 серпня 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено. Визнано протиправними і такими, що суперечать чинному законодавству дії ТОВ «Землемір» з виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 для ОСОБА_7

Визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий Іршавським районним відділом земельних ресурсів ОСОБА_7 20 лютого 2006 року.

Зобов'язано управління Держземагенства у Іршавському районі Закарпатської області виключити відомості з державного земельного кадастру про земельну ділянку АДРЕСА_1, та скасовано державну реєстрацію вищезазначеного державного акта на право власності на земельну ділянку та відповідні записи у Поземельній книзі.

Ухвалою судді апеляційного суду Закарпатської області від 29 березня 2016 року ОСОБА_7 відмовлено у відкритті апеляційного провадження на рішення Іршавського районного суду від 31 серпня 2015 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання відкриття апеляційного провадження, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 31 серпня 2015 року, апеляційний суд виходив з того, що заявник пропустив строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, при цьому причини пропуску строку на апеляційне оскарження суд визнав неповажними.

Проте таких висновків апеляційний суд дійшов із порушенням вимог процесуального закону.

За положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Однією з основних засад судочинства відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції Україниє забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, і таким чином закріплені гарантії перевірки в апеляційному порядку судових рішень, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 294 ЦПК Україниапеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Згідно із ч. 3 ст. 297 ЦПК Україниапеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Перелік поважності причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Із матеріалів справи вбачається, що 31 серпня 2015 рокусудом першої інстанції ухвалено рішення.

25 лютого 2016 року ОСОБА_7 подав до суду першої інстанції апеляційну скаргу на рішення суду від 31 серпня 2015 року, тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою судді апеляційного суду Закарпатської області від 16 березня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків, зокрема, запропоновано вказанити інші поважні обставини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду.

На виконання вимог вказаної ухвали заявником було подано заяву, в якій він зазначав, що тривалий час лікувався, зокрема заявником було надано дві медичні довідки, з яких вбачається, що ОСОБА_7 перебував на лікуванні у період: з 31 серпня 2015 року до 18 вересня 2015 року та з 12 січня 2016 року до 22 січня 2016 року (а. с. 144, 145). Крім того, зазначав, що адвокат Шманько О.А., який представляв його інтереси в районному суді тривалий час не подавав апеляційну скаргу на оскаржуване ним рішення районного суду, а на його лист з проханням повернути всі документи у зазначеній справі не відповідав, документи не повернув (а. с. 160).

Суд апеляційної інстанції не дав належної оцінки доводам ОСОБА_7 з точки зору дотримання права заявника на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції Українита ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З огляду на викладене, ухвалу суду апеляційної інстанції відповідно до вимог п. 2 ст. 342 ЦПК Українинеобхідно скасувати та передати питання про відкриття апеляційного провадження на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу судді апеляційного суду Закарпатської області від 29 березня 2016 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.М. Коротун
Судді: О.В. Закропивний
Л.М. Мазур
Т.О. Писана
О.В. Попович