АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 18 липня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в м. Києві Маковей Елізи Анатоліївни про відмову у відкритті виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Маковей Е.А. про відмову у відкритті виконавчого провадження, обґрунтовуючи тим, що постановою державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві Маковей Е.А. від 04.04.2016 року їй було відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-613 від 07.07.2006 року про вселення її та неповнолітнього сина ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1. Заявник вважає цю постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки 27.08.2008 року вона змінила прізвище з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2», копію відповідного свідоцтва вона надала до ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві також у 2008 році, а тому вона є стягувачем за вищевказаним виконавчим листом.

Крім того, скарга на дії державного виконавця була розглянута за відсутності виконавця, чим було допущено порушення вимог закону, що є підставою для скасування ухвали суду. Посилаючись на викладене, заявник просив задовольнити її вимоги та скасувати оскаржувану постанову.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18 липня 2016 року в задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, скаржник подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 04.04.2016 року, мотивуючи тим, що ухвала є незаконною, необґрунтованою, суд порушив норми процесуального права, розглянув скаргу за відсутності державного виконавця; державний виконавець не виконала в повному обсязі вимоги суду про надання доказів; суд не дослідив усі докази по справі; не було виконано вимоги виконавчого листа.

В суді апеляційної інстанції представник скаржника підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник ВДВС Деснянського РУЮ в м.Києві просила відхилити апеляцію, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець правомірно відмовив стягувачу у відкритті виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як встановлено судом і вбачається з копії виконавчого провадження 787/20 (номер за ЄДРВП 50612934), 24.03.2016 року до ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві надійшла заява ОСОБА_2 від 18.03.2016 року про прийняття до виконання виконавчого листа № 2-613 від 07.07.2006 року про вселення її та неповнолітнього сина ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1. До заяви заявником було додано оригінал виконавчого листа № 2-613 від 07.07.2006 року, копію ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 29.12.2015 року, копію повідомлення Деснянського районного суду м. Києва від 15.05.2015 року (а.с. 22-23).

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Маковей Е.А. від 04.04.2016 року було відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-613/2006, виданого 07.07.2006 року Деснянським районним судом м. Києва, оскільки стягувачем за виконавчим документом є ОСОБА_5, однак заяву про відкриття провадження подає ОСОБА_2

Відповідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Частина 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що у разі , якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, власне ім'я чи по батькові (для фізичної особи), державний виконавець за наявності підтверджуючих документів своєю постановою, яка затверджується начальником відділу, змінює назву сторони виконавчого провадження.

Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону:

1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;

4) в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій вказує, зокрема, про необхідність боржнику самостійно виконати рішення в строк до семи днів з моменту винесення постанови.

Відповідно до пунктів 6, 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону, та за наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Як вбачається з копії свідоцтва про зміну імені, заявник 27.02.2008 року змінила прізвище «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2» (а.с. 5).

Встановлено, що ОСОБА_2 при зверненні 24.03.2016 року до ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві з заявою про прийняття до виконання виконавчого листа не надала документів, що підтверджують зміну імені.

За таких обставин державний виконавець правомірно відмовив у відкритті виконавчого провадження, у зв'язку з тим, що з відповідною заявою звернулася особа, котра не є стягувачем за виконавчим документом.

Посилання апелянта на ту обставину, що до відділу виконавчої служби Деснянського РУЮ в м.Києві скаржником неодноразово подавалася копія документу, що свідчить про переміну прізвища скаржника, не може бути прийнята до уваги. Оскільки виконавчий документ передається до провадження конкретного державного виконавця , який не є обізнаним із іншими виконавчими провадженнями, які були на виконанні в інших державних виконавців.

Та обставина, що ухвала суду першої інстанції була ухвалена за відсутності державного виконавця, на думку колегії суддів, не є підставою для скасування цієї ухвали, оскільки в даному випадку представник ВДВС не скаржиться на порушення його прав шляхом розгляду справи за його відсутності, а права скаржника при цьому не порушені.

За таких обставин ухвала суду є законною, обґрунтованою, та не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 18 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді