справа № 198/399/16-ц
провадження № 6/0198/8/16
УХВАЛА

іменем України

15 вересня 2016 року Юрївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Гайдар І.О., за участю секретаря судового засідання Маслівець О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Юрївка Дніпропетровської області цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк", Юрївський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_1, ОСОБА_2, про заміну сторони виконавчого провадження,

в с т а н о в и в:

Заявник ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" звернулось до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, в обґрунтування зазначивши, що рішенням Юрївського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2013 року ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість за договором № 647-А-018-В6 від 26.10.2006 року про надання споживчого кредиту.

20 квітня 2015 року між ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" та ПАТ "УкрСиббанк" укладено договір факторингу № 17, за умовами якого право грошової вимоги за вищезазначеним кредитним договором перейшло до заявника.

На підставі викладеного, в звязку з заміною кредитора в зобовязанні заявник просить замінити сторону виконавчого провадження ПАТ "УкрСиббанк" на його фактичного правонаступника - ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія".

Представник заявника в судове засідання не зявився, надав суду клопотання, в якому просив розглянути справу за його відсутності.

Заінтересовані особи ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не зявились, судові повістки про дату, час та місце розгляду справи направлені судом за юридичною адресою банка та зареєстрованим місцем проживання фізичних осіб.

Представник заінтересованої особи Юрївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 378 ЦПК України неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в заяві, заслухавши пояснення сторін, зясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 15 лютого 2013 року рішенням Юрївського районного суду Дніпропетровської області ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 647-А-018-В6 від 26.10.2006 року в розмірі 13 458,10 доларів США та пеню в сумі 9 746,04 доларів США (а.с. 6-9).

З наданих суду копій документів виконавчого провадження № 37744022 встановлено, що на підставі вказаного рішення суду 04 квітня 2013 року за заявою стягувача видано виконавчий лист № 0446/839/12. Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Юрївського районного управління юстиції Дніпропетровської області від 25.04.2013 року відкрито виконавче провадження (а.с. 139-158).

25 грудня 2014 року постановою державного виконавця виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" в звязку з тим, що майно боржника, розшук якого здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлено протягом року з дня оголошення розшуку, та у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення. Виконавчий документ в той же день направлено на адресу стягувача ПАТ "УкрСиббанк". Разом з тим, строк повторного предявлення виконавчого листа до виконання встановлено до 25 грудня 2015 року (а.с. 158).

За змістом статей 30 та 50 Закону України "Про виконавче провадження" внаслідок повернення виконавчого документа стягувачеві виконавче провадження вважається завершеним.

20 квітня 2015 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" укладено договір факторингу № 17, за умовами якого Банк відступив фактору право вимоги за кредитним договором № 647-А-018-В6 від 26.10.2006 року (а.с.2-5).

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Таким чином, до ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" перейшли всі права первісного кредитора у зобовязанні після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором № 647-А-018-В6 від 26.10.2006 року, укладеним між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1, ОСОБА_2

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора у зобовязанні допускається протягом усього часу існування зобовязання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобовязальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобовязанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобовязання, яке передається, після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості, на стадії його виконання, не суперечить нормам цивільного законодавства та не обмежує прав учасників спірних правовідносин.

Водночас, щодо можливості заміни сторони виконавчого провадження (стягувача) його правонаступником, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади та місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню.

Умови та порядок виконання судових рішень, які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (далі Закон № 606-XIV).

Так, згідно зі статтею 1 Закону № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

За нормами статей 19, 25, 30 Закону № 606-XIV виконавче провадження відкривається за заявою стягувача на підставі виконавчого документа, який відповідає встановленим законом вимогам, за умови, що строк пред'явлення такого документа до виконанняне закінчився. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження та провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку.

Системний аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження спрямоване на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), починається з відкриття такого провадження на підставі постанови державного виконавця та триває до його завершення у визначеному законом порядку. Тому, здійснення виконавчих дій, реалізація учасниками виконавчого провадження прав, виконання обовязків, визначених Законом України "Про виконавче провадження", можливі лише в межах виконавчого провадження, яке триває.

Відповідно до частин 1,2 ст. 8 Закону № 606-XIV сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

За змістом положень статті 378 ЦПК України, частини 5 статті 8 Закону № 606-XIV в разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника всі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обовязкові тією мірою, якою вони були б обовязковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Аналогічні положення містяться і в пункті 2.13. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5.

Крім того, згідно з п. 2.14. зазначеного підзаконного акта правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни сторони виконавчого провадження, що вибула, її правонаступником державний виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

Отже, внаслідок відступлення первісним кредитором права вимоги за договором на стадії примусового виконання судового рішення відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у звязку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження. При цьому, заміна сторони виконавчого провадження проводиться відповідно до ч. 5 ст.8 Закону № 606-X, ст. 378 ЦПК України, на будь-якій стадії з моменту відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, хоча заміна кредитора внаслідок відступлення права вимоги його правонаступником відбувається поза межами виконавчого провадження, однак заміна сторони провадження (стягувача) можлива тільки в межах відкритого виконавчого провадження до його завершення у встановленому законом порядку.

Як встановлено в судовому засіданні, виконавче провадження за заявою первісного стягувача ПАТ "УкрСиббанк" завершено через повернення виконавчого листа стягувачеві (постанова державного виконавця від 25 грудня 2014 року). Строк для повторного предявлення виконавчого документа до виконання встановлено до 25 грудня 2015 року, однак стягувач у встановлений строк наданим йому правом не скористався.

Відповідно до статті 22 Закону № 606-X строк для предявлення виконавчих документів до виконання становить 1 рік та починається з наступного дня після набрання судовим рішенням законної сили.

За частиною 5 статті 47Закону № 606-X повернення виконавчого документа стягувачу не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Разом з тим, суд відмічає, що встановлення законом строків для предявлення виконавчих документів до примусового виконання зумовлене необхідністю забезпечити стабільність правовідносин, що виникають на стадії виконання судового рішення, а також дотримання балансу прав та обовязків всіх сторін відповідно до загальних засад цивільного права та судочинства, та має на меті унеможливити зловживання стягувачем своїми правами. Тому, пропущення зазначеного строку має своїм наслідком відмову державного виконавця у відкритті виконавчого провадження (стаття 26 Закону № 606-X).

Щодо посилань заявника на постанову Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13, яка на його думку підлягає врахуванню при застосуванні норм права до цих правовідносин, то суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України Висновок Верховного Суду України щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Разом з тим, при врахуванні висновків суду вищої інстанції необхідно брати до уваги подібність правовідносин, яка означає, зокрема, тотожність субєктного складу учасників відносин, обєкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою зясування їх подібності в різних рішеннях суду визначається обставинами кожної конкретної справи.

У рішенні суду касаційної інстанції та справі, що розглядається, обставини, які формують зміст правовідносин та впливають на застосування норм матеріального права, не можна визнати подібними.

Так, у справі, що розглядається, виконавче провадження не відкрите. Натомість за обставинами, викладеними в рішенні суду касаційної інстанції, виконавче провадження на момент розгляду судом питання про заміну сторони виконавчого провадження тривало.

За таких обставин, враховуючи, що виконавче провадження за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Юрївського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2013 року, яким ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість за договором № 647-А-018-В6 від 26.10.2006 року, на момент розгляду заяви ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про заміну сторони виконавчого провадження завершено, виконавчий лист повернуто стягувачу, банк не скористався правом повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання, а відсутність відкритого виконавчого провадження унеможливлює вирішення питання про заміну стягувача його правонаступником, суд вважає, що заява ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 293, 378 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк", Юрївський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_1, ОСОБА_2, про заміну сторони виконавчого провадження відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Юрївський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня проголошення ухвали. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: І.О.Гайдар