Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/4117/15-ц Головуючий у 1-й інст. Корбут В. В.
Категорія 27 Доповідач Заполовський В. Й.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Талько О.Б., Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (надалі - Банк) звернувся до суду з цим позовом.

Зазначав, що 05.10.2006 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ZRSWGA00000063, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 84 800 грн. строком до 04.10.2010 року зі сплатою відсотків за користування у розмірі 1,34% на місяць на суму залишку заборгованості.

Зобов'язання належним чином відповідач не виконує, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 05.08.2015 року становить 798819,87 грн. та складається з наступного:

78 294,98 грн. - заборгованість за кредитом;

241 974,42 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

1 696 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;

476 854,47 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

За наведених обставин ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 798819,87 грн. та судові витрати.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено у зв'язку з пропуском строків позовної давності.

Не погодившись з рішенням суду ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі.

Зокрема зазначає, що висновок суду про пропуск Банком строку позовної давності є помилковим, оскільки даний строк переривався у зв'язку з ухваленням Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області 12.03.2013 року рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким забезпечено виконання зобов'язання за цим же кредитним договором. Тому перебіг строку позовної давності почався заново.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України колегія суддів визнає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із матеріалів справи вбачається, що 05.10.2006 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ZRSWGA00000063, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 84 800 грн. з кінцевим строком повного погашення кредиту до 04.10.2010 року зі сплатою відсотків за користування у розмірі 1,34% на місяць на суму залишку заборгованості.

Зобов'язання належним чином відповідач не виконувала. У зв'язку з цим утворилася заборгованість по поверненню кредиту, розмір якої відповідно до розрахунку наданого позивачем, станом на 05.08.2015 року становить 798819,87 грн.

Відмовляючи ПАТ КБ «ПриватБанк»у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України, сплив, а поважних причин такого пропуску позивачем не наведено.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду, оскільки висновок грунтується на матеріалах справи та нормах закону, що регулюють спірні правовідносини.

Так, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.2 ст.264 ЦК України - позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Частиною першою статті 265 ЦК України визначено, що залишення позову без розгляду не зупиняє перебіг позовної давності.

Відповідно до ч.ч. 3-5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Про застосування позовної давності відповідач заявила у суді першої інстанції до ухвалення судового рішення (а.с. 55).

Із досліджених апеляційним судом матеріалів цивільної справи за №0603/2655/12 (провадження №2/0603/1508/12) за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення, на яку посилається представник позивача в апеляційній скарзі, встановлено, що позов у вказаній справі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду був поданий 12.04.2012 року.

12.03.2013 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області було винесено заочне рішення по справі та позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено.

Проте, ухвалою цього ж суду від 03.12.2013 року заочне рішення скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.12.2015 року позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення залишено без розгляду відповідно до вимог пункту 5 ч.1 ст.207 ЦПК України.

Тобто, розгляд даної справи ухваленням рішення суду, що набрало законної сили не закінчився, а постановлено ухвалу про залишення позову без розгляду (а.с.2, 65, 106, 169 даної справи).

Сукупність наведених обставин та норм закону дає підстави зробити висновок, що строк позовної давності переривався у зв'язку з пред'явленням 12.04.2012 року Банком позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення, перебіг якого почався заново з цієї ж дати 12.04.2012 року і за загальним правилом сплинув 12.04.2015 року, оскільки розгляд вказаної справи ухваленням судом рішення, що набрало законної сили не закінчився, а була постановлена ухвала про залишення позову без розгляду, яка відповідно до ч.1 ст. 265 ЦК України не зупиняє перебігу позовної давності.

Як встановлено матеріалами справи, з позовом про стягнення заборгованості за кредитом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 у даній справі звернувся 01.09.2015 року, тобто з пропуском строку позовної давності, а поважних причин такого пропуску позивачем не наведено.

Водночас, колегія суддів зауважує, що обставини, які суд першої інстанції поклав в основу мотивів свого рішення про відмову у задоволенні позову, частково не узгоджуються з матеріалами справи по причині не дослідження заочного судового рішення від 12.03.2013 року у іншій справі, на яке позивач не посилався у суді першої інстанції, а послався на дане рішення в апеляційній скарзі. Однак, зроблений судом в оскаржуваному рішенні висновок про пред'явлення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» позову до ОСОБА_2 поза межами строку позовної давності в цілому є вірним.

Доводи, викладені представником ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в апеляційній скарзі про те, що позивачем не пропущено строк позовної давності, так-як строк переривався у зв'язку з ухваленням Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області 12.03.2013 року заочного рішення у іншій справі за позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення, та що перебіг строку почався заново з набранням законної сили даним рішенням, а саме 26.03.2013 року є безпідставними, оскільки, як зазначалося вище, розгляд вказаної іншої справи ухваленням судом рішення, що набрало законної сили не закінчився, а була постановлена ухвала про залишення позову без розгляду, яка відповідно до ч.1 ст. 265 ЦК України не зупиняє перебігу позовної давності.

Відтак, доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на увагу не заслуговують та висновків суду не спростовують.

Матеріали справи не свідчать про те, що судом першої інстанції при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. 309 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Отже, оскаржуване рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді