Д О Д А Т КО В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 грудня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді -Шаховніної М. О. ,
при секретарі - Якимович К. І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку та виділ земельної ділянки в натурі,
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 липня 2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку та виділ земельної ділянки в натурі задоволено.

18 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, у якій заявник просить вирішити питання про судові витрати.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача просив розподілити судові витрати порівну між сторонами посилаючись на те, що судовим рішенням ОСОБА_1 були виділені приміщення, згідно висновку експертизи по першому варіанту розподілу будівель і споруд, а не так як просив позивач у позові. Також, просив врахувати, що витрати за експертизу понесла саме відповідачка.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали заяви та справи, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення у справі з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, при постановленні рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку та виділ земельної ділянки в натурі, в його резолютивній частині не було вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" №14 від 18.12.2009 року роз'яснено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно зі ст. 215 ЦПК України в резолютивній частині рішення зазначається, зокрема, розподіл судових витрат.

У п. 41 постанови Пленуму від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання. Проте якщо під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат суду не надавалися, то додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви має бути відмовлено.

Судом встановлено, що при подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 4 162 грн. 73 коп. (а.с. 1)

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 липня 2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку та виділ земельної ділянки в натурі задоволено та поділено земельну ділянку та будинок за адресою - АДРЕСА_1 згідно першого варіанту розподілу будівель і споруд (без врахування самовільно збудованих сараю Е та гаражу Ж) згідно висновку судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 24/16 від 06.05.2016 року (а.с. 181-185).

Представник відповідача просив розподілити судові витрати порівну між сторонами посилаючись на те, що судовим рішенням ОСОБА_1 були виділені приміщення, згідно висновку експертизи по першому варіанту розподілу будівель і споруд, а не так як просив позивач у позові, а, отже, на його думку позов задоволено частково. Також, просив врахувати, що витрати за експертизу понесла саме відповідачка.

Однак, суд не бере дані твердження представника відповідача до уваги, оскільки у рішенні від 26 липня 2016 року зазначено, що позов задоволено. Крім того, вказано, що сторони у судовому засіданні висловили згоду на перший варіант розподілу будівель і споруд (без врахування самовільно збудованих сараю Е та гаражу Ж).

Під час розгляду справи, ОСОБА_2 питання про компенсацію їй витрат, пов'язаних із проведенням експертизи, не порушувала, а також відповідних доказів суду не надавала.

Враховуючи те, що стосовно позовної вимоги про стягнення судового збору судом не ухвалено рішення, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення, яким стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4 162 грн. 73 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 60, 61, 88, 220 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4 162 грн. 73 коп. (чотири тисячі сто шістдесят три гривні сімдесят три копійки).

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання через Подільський районний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М. О. Шаховніна