Справа № 2-6234/10
Номер провадження 6/404/197/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі:

головуючого судді - Павелко І.Л.

при секретарі - Бокатенко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3, заінтересовані особи ПАТ "Ощадбанк", ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 звернувся з заявою про визнання виконавчого листа № 2-6234 від 17.07.2014 р. в частині оплати боргу в сумі 118 684 грн. 39 коп. таким, що не підлягає виконанню, пославшись на те, що зі змісту інформації про виконавче провадження, яку відображено в їнтернет ресурсі Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень https:/ treade.informjust.ua вбачається, що залишок боргу по виконавчому листу складає 128 746 грн. 97 коп.

Відповідно до листа № 26315/10/1123/ -11 -08 від 08.07/2015 р. ПАТ «Ощадбанк» в особі Філії-Кіровоградське обласне управління нарахував дохід ОСОБА_4 за ознакою «126 додаткове благо в сумі 118 684 грн. 39 коп., з якого перераховано ПДФО в сумі 19 932 грн. 75 коп.

Згідно зі ст. 605 ЦК України «зобов'язання припиняється внаслідок звільнення. (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора».

Заявниця ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5, заінтересована особа ОСОБА_1 до суду не з'явились, повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не сповістили, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин до суду не надали, а представник скаржниці раніше надавав пояснення в судовому засіданні, аналогічні, викладеним в скарзі.

Представник АТ "Ощадбанк" до суду не з'явилась, повідомлялась належним чином, подала до суду заяву про розгляд заяви у її відсутність, вимоги заяви не визнала, просила відмовити в її задоволені.

Суд вважає за можливе, враховуючи стислі строки розгляду заяв та неодноразові виклики учасників процесу до суду, розглядати заяву за їх відсутності за наявними доказами.

Оцінивши докази по справі, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 19.06.2008 року між філією-Кіровоградське обласне управління АТ "Ощадбанк" та гр. ОСОБА_4 було укладено договір про іпотечний кредит № 284 від 19.06.2016 р, згідно якого останньому було надано кредит в сумі 470 000,00 грн. на придбання нерухомості строком на 20 років, термін остаточного погашення кредиту не пізніше 19.06.2028 р.. зі сплатою 18.5% річних за користування кредитом відповідно до умов договору.

У зв'язку із невиконанням позичальниками умов кредитного договору Банком було подано позов до суду, в результаті чого рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.11.2010 року стягнуто на користь АТ «Ощадбанк» солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6, заборгованості в сумі 470 779,73 гри.

З письмових заперечень АТ "Ощадбанк" вбачається, що підставі рішення постанови правління АТ Ощадбанк» № 37 від 29.09.2014 р. «Пре відшкодування безнадійної заборгованості за рахунок резерву», філією 14,10.2014 р відшкодувало за рахунок резерву, який сформовано в повному обсязі в сумі 122 243,64 грн. безнадійну заборгованість фізичної особи ОСОБА_7 за кредитним договором №284 під. 19.06.2008 р (філія - Кіровоградське обласне управління АТ "Ощадбанк"), а саме: заборгованість за основним боргом за кредитом, яка обліковується рахунку № 6109 у сумі 104 684,63 грн.; заборгованість за нарахованими доходами, яка обліковується в рахунку № 6109, у сумі 17 559,01 грн.(виправлено на 13 999,76 грн. у зв'язку з погашенням боржником частково в сумі 3 559,25 грн.)

Відповідно до зазначеної постанови - філію-Кіровоградське АТ «Ощадбанк» зобов'язано вжити повний комплекс заходів щодо стягнення відшкодованої за рахунок резерву безнадійної заборгованості згідно з вимогами Положення про організацію роботи з проблемними активами в установах АТ «Ощадбанк», затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» від 21.05.2012 року № 284, та повідомити ОСОБА_4 про відшкодування за рахунок страхового резерву кредитної заборгованості зі збереженням права АТ «Ощадбанк» вжити повний комплекс заходів щодо стягнення в подальшому кредитної заборгованості відповідно до чинного законодавства України.

Крім того, на дату списання безнадійної заборгованості ОСОБА_4 діяв Податковий Кодекс України в редакції підпункту д) пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПКУ де зазначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку (позичальника) включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

ОСОБА_4 в заяві посилається на норми підпункту д) пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПКУ, відповідно до Закону України від 28.12.2014 № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", який діє з січня 2015р., де вказано, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку (позичальника) включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді тільки основної суми боргу платника податку .

Враховуючи, що на момент відшкодування безнадійної заборгованості за рахунок резерву діяла норма ПКУ, де додатковим благом є тіло кредиту та відсотки по кредиту, Філія ( кредитор) повідомила ОСОБА_4 - платника податку - боржника шляхом надання повідомлення про анулювання (прощеного) боргу та включила суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку ( І ДФ) суму доходу, нарахованого (сплаченого) на його користь, за підсумками ІУ кварталу 2014 р., за ознакою 126 ( додаткове благо). Проте, повідомлення ОСОБА_4 не отриманого спричинило обов'язок Банку самостійно сплатити ПДФО з відшкодованої за разунок страхового резерву безнадійної заборгованості в розмірі 19 932,75 грн. (копію мемориального ордера №45111880 від 29.12.2014 р. додаємо)

У зв'язку зі списанням кредитної заборгованості позивач вважає, що у порядку ст. 605 ЦК України зобов'язання за кредитним договором є припинені. Дане твердження є безпідставним, у зв'язку із нижченаведеним:

Відповідно до ст. 605 ЦК України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Тобто, прощення боргу є не обов'язок, а усвідомлене волевиявлення, право кредитора звільнити боржника від його обов'язків, що не характерно спірним правовідносинам.

Так, зміст нормативних документів, на підставі яких приймалося рішення про визнання кредитної заборгованості позивача безнадійною та списання її за рахунок резервного фонду банку, не містить жодних положень, співзвучних з нормами ст. 605 ЦК, що регулюють припинення зобов'язань внаслідок прощення боргу кредитором, процедури оформлення припинення зобов»язання з цих підстав, з урахуванням кредитного договору, термін дії якого не сплив, правової о врегулювання, питань оподаткування тощо.

Натомість, пунктом 17 рішення Правління банку від 29.09.2014 р. передбачено продовжувати роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву заборгованості, визначеної безнадійною згідно нормативно-правових актів НБУ, до закінчення строку, що визначений Обліковою політикою банку з урахуванням вимог законодавства України щодо відшкодування збитків. Крім того, відповідно п. 7 Порядку відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 р. №172, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №722/19490, відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банк до позичальника/контрагента.

Банк зобов'язаний продовжувати роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії. а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК).

За загальним правилом, зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав. передбачених договором або Законом (ч. 1 ст. 598 ЦК).

Сторони є вільними у виборі будь-яких підстав припинення їх зобов'язань, в тому числі домовитися про можливість припинення зобов'язання в односторонньому порядку за бажанням будь якої сторони.

Під припиненням зобов'язання розуміється припинення правового зв'язку між його сторонами, звільнення їх від прав та обов'язків, що становлять зміст зобов'язання, та стосуються будь-яких цивільно-правових зобов'язань, якщо дотримуються умови їх настання.

Тобто кредитор втрачає право вимагати від боржника виконання передбачених у зобов'язанні дій, а боржник звільняється від обов'язку виконувати такі дії під загрозою застосування до нього мір відповідальності.

Ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, які не передбачають підставою припинення зобов'язання ухвалення судом рішення про визнання зобов'язання, в даному випадку за кредитним договором, припиненим, оскільки судовому захисту підлягає існуюче право на день прийняття судового рішення.

Доводи представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 щодо того, що зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора безпідставні, оскільки належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

На підставі та керуючись ст. 369 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження» суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа № 2-6234 від 17.07.2014 року виданого 17.07.2014 року Кіровським районним судом м. Кіровограда в частині оплати боргу в сумі 118 684 грн. 39 коп. таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її оголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда І. Л. Павелко