Провадження № 2/761/739/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Макаренко І.О.

при секретарі Данилевській Є.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-тя особа - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про усунення від спадкування,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина.

Позивач є спадкоємцем першої черги за законом.

Від нотаріуса позивачу стало відомо, що окрім неї, заяви про прийняття спадщини подали відповідачі по справі.

Позивач вважає, що відповідачі повинні бути усунуті від спадкування, оскільки матеріальної допомоги спадкодавцю не надавали, не цікавились його проблемами та життям, розірвали з ним родинні стосунки, при цьому спадкодавець був похилого віку та через свої хвороби знаходився у безпорадному стані.

Відповідачі в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на його безпідставність, необґрунтованість та недоведеність позивачем обставин, на які він посилається.

Представник третьої особи, Головного управління юстиції у м. Києві, в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність, у вирішенні справи поклався на розсуд суду.

Вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідачів та представника відповідача ОСОБА_2, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи суд встановив.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, що доводиться свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві 18 листопада 2013 року (а.с. 7).

Позивач була дружиною померлого ОСОБА_4 відповідно свідоцтву про шлюб НОМЕР_2, виданого ВРАЦС Шевченківського РУЮ у м. Києві 02.10.2009 р.

Позивач звернулась до Третьої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка (а.с. 99 оборот).

Відповідно до матеріалів спадкової справи, витребуваної судом, до Третьої Київської державної нотаріальної контори із завами про прийняття спадщини також звернулися відповідач ОСОБА_2 - син померлого, який є спадкоємцем першої черги, та відповідач ОСОБА_3 - онук померлого, який звернувся із заявою на прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії після померлого сина спадкодавця ОСОБА_5 (а.с. 106, 111).

Позивач зазначає, що її померлий чоловік ОСОБА_4 знаходився у безпорадному стані у зв'язку із похилим віком та хворобою, при цьому відповідачі ухилялися від надання йому допомоги.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, яка є невісткою позивачки пояснила, що у ОСОБА_4 та його сина ОСОБА_2 були нормальні стосунки, однак допомоги останній батькові не надавав, а онука ОСОБА_4 вона взагалі не бачила. Померлий ОСОБА_4 проживав разом із дружиною ОСОБА_1, яка піклувалася про нього. В 2012 р. позивач звільнилася з роботи та сім'я проживала на пенсійні кошти ОСОБА_4

Також свідок пояснила, що ОСОБА_4 зловживав спиртними напоями, однак останні роки не вживав алкоголю.

Дані свідчення свідка спростовуються поясненнями, наданими сторонами в судовому засіданні, які зазначали, що померлий, фактично до своєї смерті, зловживав спиртними напоями, неодноразово лікувався від алкогольної залежності, й саме через це мав проблеми зі здоров'ям.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази суд приходить до висновку про необхідність відмовити позивачці ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Відмовляючи в задоволенні позову суд керується вимогами ст. 60 ЦПК України, згідно якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог. В ході розгляду справи позивачка не довела суду обставини на які вона посилалась як на підстави задоволення позову.

Оцінюючи зібрані в справі докази суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_6, оскільки її свідчення не ґрунтуються на зазначенні конкретних проміжків часу, що не дає можливість суду з'ясувати коли саме мали місце події про які повідомив свідок.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що безпорадний стан - це стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судом не встановлено обставин, які б давали можливість зробити висновок, що ОСОБА_4 знаходився у безпорадному стані та потребував допомоги, оскільки останній проживав із дружиною, сам себе обслуговував, забезпечував сім'ю, їздив на відпочинок до м. Ізмаїл, при цьому стан його здоров'я погіршився тільки 04.11.2013 р., коли він був ушпиталений до Олександрівської клінічної лікарні м. Києва, де й помер 17.11.2013 р. (а.с. 16).

Підстав для усунення відповідачів від спадкування судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1224 ЦК України, ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-тя особа - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про усунення від спадкування - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: