Провадження № 2/201/2690/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2016 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

головуючого судді - Наумової О.С.,

при секретарі - Джамаловій С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

16 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що між нею та відповідачем шлюб, зареєстрований 08 лютого 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Олександрійського міського управління юстиції. Від шлюбу є донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 13 лютого 2016 року між сторонами фактично припилися шлюбні відносини, сторони проживають окремо. Подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача та є недоцільним. Позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 5000 грн.

Сторони в судове засідання не з'явилися, надали до суду письмові заяви, відповідно до яких просили суд розглянути справу за їх відсутністю та розірвати шлюб, укладений між ними.

З огляду на таке, суд вирішує справу за відсутністю учасників цивільного процесу на підставі доказів, наявних в матеріалах справи та враховуючи ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебувають у шлюбі з 08 лютого 2002 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Олександрійського міського управління юстиції, актовий запис № 40 (а.с. 11).

Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3. В зазначеному вище свідоцтві про народження батьком дитини записано ОСОБА_2.

На теперішній час шлюбні відносини між сторонами припинились, між ними втрачені почуття любові та взаємної поваги. З 13 лютого 2016 року сторони проживають окремо.

Згідно положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

У відповідності зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Позивач у поданій до суду позовній заяві зазначає, що сім'я сторін остаточно розпалася. Подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам їх дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 81 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідач у поданій до суду заяві про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності, обумовлені вище факти не спростовує, що дає підстави суду вважати за недоцільне, з урахуванням інтересів сторін, надавати останнім строк для примирення та намагатися зберегти їх сімейні відносини.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини. Заявлені позовні вимоги відповідають дійсній волі дружини, проти задоволення яких відповідач не заперечує.

Так, відповідач, у поданій до суду заяві проти задоволення позовних вимог не заперечував, зокрема, не заперечував проти стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання їх спільної доньки у розмірі 5000,00 грн.

Виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи матеріальне становище позивача та відповідача, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також те, що відповідач також повинен брати участь в утриманні дитини та визнання останнім заявленої позивачем суми аліментів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки аліменти в розмірі 5000 грн., але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 серпня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення, в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати у розмірі 551,20 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись, ст. ст. 24, 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112, 180-182, 184 СК України, ст. ст. 10, 11, 24, 60, 61, 88, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212 - 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, - задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 08 лютого 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Олександрійського міського управління юстиції за актовим записом № 40, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 серпня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня отримання рішення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: О.С. Наумова