У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Пиляй І.С., за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „ЕкономКомфорт" на рішення Кузнецовського міського суду від 24 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю „ЕкономКомфорт" про визнання правочинів недійсними та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

28 січня 2016 року ОСОБА_2 звернувся в Кузнецовський міський суд з позовом до ТзОВ „ЕкономКомфорт", в обґрунтування якого вказував, що 23.10.2013 року між ним та відповідачем було укладено договори № 01765/13, № 01766/13, № 01767/13, предметом яких є те, що одна сторона (адміністратор), за згодою іншої сторони (учасника), зобов'язується за плату вчинити від імені та за рахунок останнього певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару, визначеного в додатку № 1 до договорів, в тому числі: створити групу учасників, забезпечити їх адміністрування; присвоїти та повідомити учаснику його номер групи та персональний код у групі; організувати та проводити розподіл свідоцтв; здійснити оплату товару на користь учасника або надати учаснику відповідну суму у позику; надавати інші послуги та здійснювати інші правочини, погоджені сторонами, у порядку та в строки, передбачені договором та додатковою угодою до нього.

Діяльність ТзОВ „ЕкономКомфорт" містить ознаки фінансової послуги

________________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/991/2016 Головуючий у 1 інстанції : Ковтунович М.І.

Доповідач : Григоренко М.П.

та підлягає ліцензуванню. Станом на 23.10.2013 року (дата укладення договорів) такої ліцензії у відповідача не було.

Тому вважає, що відповідно до ч. 1 ст. 227 ЦК України договори за № 01765/13, № 01766/13, № 01767/13 підлягають визнанню недійсними, як такі, що вчинені юридичною особою без відповідного дозволу (ліцензії).

Також зазначав, що на виконання оспорюваних договорів ним було сплачено 56383,88 грн.

Із цих підстав просив визнати недійсними укладені між ОСОБА_2 та ТзОВ „ЕкономКомфорт" договори №01765/13, № 01766/13, № 01767/13 від 23.10.2013 року та стягнути з відповідача на його користь 56368 грн.

Рішенням Кузнецовського міського суду від 24 березня 2016 року позов ОСОБА_2 - задоволено частково.

Визнано недійсними договори, укладені між ОСОБА_2 та ТзОВ „ЕкономКомфорт" : №01765/13, № 01766/13 та № 01767/13 від 23.10.2013 року.

Стягнуто з ТзОВ „ЕкономКомфорт" на користь ОСОБА_2 27222,44 грн., сплачених по договорах №01765/13, № 01766/13 та № 01767/13 від 23.10.2013 року та 1925,86 грн. судових витрат.

У задоволенні решти вимог - відмовлено.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі ТзОВ „ЕкономКомфорт" покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Вказує, що п. 5 ч. 1 ст. 1 ЗУ „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" визначено, що фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством,- і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Тобто, щоб послуги відповідача відповідно до законодавства були віднесені до фінансових, він має: 1). Здійснювати їх саме з фінансовими активами; 2). Отримувати від здійснення операцій з фінансовими активами прибуток або займатись збереженням їх реальної вартості; 3). Отримувати від своїх клієнтів оплату саме за послуги з операціями з їх фінансовими активами. Ці ознаки є обов'язковими для кваліфікації послуг, як фінансових.

Зазначає, що від залучення платежів згідно договору про участь у програмі відповідач прибутку не отримує, збереженням їх реальної вартості не займається і будь-яких послуг чи операцій з фінансовими активами за рахунок своїх клієнтів не здійснює. Прибуток підприємство отримує лише від надання юридичних, інформаційних, консультаційних, роз'ясню- вальних та довідкових послуг (допомога при укладенні договору, заповнення заявок на розподіл тощо). Жодних послуг, метою яких є операції з фінансовими активами учасників і будь-яких оплат за такі послуги умови договорів не містять.

Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 5555 від 31.03.2006 року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.04.2006 року за № 477/12351) дає підстави відповідачу здійснювати свою діяльність. Крім того, таким правом відповідач наділений і главою 71 Цивільного кодексу України.

Вказує, що кінцевою метою програми відповідача є надання учаснику безвідсоткової позики (з оформленням відповідного договору), кошти фонду не переходять у власність відповідача (обліковуються на окремому рахунку, не розміщуються на депозитних та інших доходних рахунках і не використовуються у господарській діяльності адміністратора). Відповідач проводить лише документальний та юридичний супровід діяльності програми і учасники сплачують вартість тільки цих послуг. Жодних послуг, метою яких є операції з фінансовими активами учасників і будь-яких оплат за такі послуги умови договорів відповідача не містять.

ТзОВ „ЕкономКомфорт" не надає жодних послуг, які б за визначенням п. 5 ч. 1 ст. 1 ЗУ „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" відносились до фінансових, а тому відповідно до чинного законодавства не потребує ліцензування. Товариство здійснює свою діяльність відповідно до Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 5555 від 31.03.2006 року, глави 71 ЦК України та іншого чинного законодавства.

Крім того, залучення фінансових активів передбачає володіння або користування ними тим хто їх залучає і таких прав відповідач позбавлений п.1 умов програми, де чітко зазначено, що „право власності на платежі Фонду програми до Адміністратора не переходить". Замовники сплачують внески не на користь відповідача, а до власного Фонду і ці внески є їх власністю. Тобто відсутнє залучення фінансових активів зі сторони відповідача. Жодних умов придбання товарів та розподіл їх між учасниками договори і програма відповідача не містять.

Чинним законодавством не передбачено отримання ліцензії для надання послуг з адміністрування фінансових активів для отримання грошей у позику.

Із цих підстав просить оскаржуване рішення суду скасувати в частині визнання недійсними договорів № №01765/13, № 01766/13 та № 01767/13 від 23.10.2013 року та стягнення сплачених за ними коштів, а також стягнення суми судового збору та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову, а в решті рішення суду залишити без змін. Справу просив розглядати без участі відповідача.

В ході апеляційного розгляду справи представник позивача просив відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, шляхом визнання недійсними договорів № №01765/13, № 01766/13 та № 01767/13 від 23.10.2013 року та стягнення на користь останнього грошових коштів, які той сплатив відповідачу у зв'язку із укладенням вищевказаних договорів, суд першої інстанції керувався положеннями ч.2 ст.203 та ч.1 ст.227 ЦК України та виходив із того, що зазначені договори були укладенні ТзОВ „ЕкономКомфорт" без попереднього отримання дозволу (ліцензії) на надання фінансових послуг, отримання якої в даному випадку є обов'язковим.

Даний висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, наявним у справі доказам та ґрунтується на законі.

Доводи апеляційної скарги також не спростовують правильності оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення обґрунтувань заявлених вимог, які вказані у запереченнях відповідача на заявлений позов, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.

Твердження відповідача про те, що за договорами № №01765/13, № 01766/13 та № 01767/13 від 23.10.2013 року ТзОВ „ЕкономКомфорт" не надає фінансових послуг, у зв'язку із наданням яких є обов'язковим отримання відповідної ліцензії, на увагу не заслуговують, оскільки згідно з пунктом 1.5 Ліцензійних умов, затверджених 09 жовтня 2012 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, фінансова установа може провадити діяльність з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах тільки після отримання ліцензії Нацкомфінпослуг відповідно до цих Ліцензійних умов, про що прямо зазначено у постанові Верховного Суду України від 16 березня 2016 року по справі № 6 - 2629 цс 15, яка переглядалась Верховним Судом України саме за заявою ТзОВ „ЕкономКомфорт" в аналогічній цивільній справі.

По даній цивільній справі встановлено, що договори № №01765/13, № 01766/13 та № 01767/13 від 23.10.2013 року між позивачем та відповідачем були укладені вже після того, коли закон вимагав отримання ліцензії для надання послуг з адміністративного фінансування активів для придбання товарів у групах.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення Кузнецовського міського суду від 24 березня 2016 року підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „ЕкономКомфорт" відхилити.

Рішення Кузнецовського міського суду від 24 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити ухвалу апеляційного суду та рішення суду першої інстанції до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвали апеляційної інстанції.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.М. Ковальчук

С.В. Хилевич