АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 645/8927/16ц Головуючий 1 інстанції: Іващенко С.О.
Провадження: № 22ц/790/5384/16
Категорія: інші Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Гуцал Л.В.,

суддів Пилипчук Н.П.., ОСОБА_2,

за участю секретаря Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на ухвалу Фрунзенського районного суду міста Харкова від 05 липня 2016 року за скаргою Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3, -

встановила:

01 червня 2016 року Міністерство економічного розвитку і торгівлі України звернулось до суду із вказаною скаргою.

На обгрунтування скарги заявник посилався на те, що на виконанні головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 перебуває виконавче провадження ВП №49738205 щодо поновлення ОСОБА_4 на посаді генерального директора державного підприємства «Державний проектний інститут «Дніпроверф». На переконання заявника виконання даного рішення є неможливим, оскільки судом поновлено ОСОБА_4 на посаду, яку він ніколи не займав, наказ про призначення його генеральним директором не видавався, контракт з ним не укладався. Крім того, наказом Мінекономрозвитку від 12 березня 2016 року № 427 затверджено нову редакцію статуту ДП «Державний проектний інститут «Дніпроверф», якою не передбачено посади генерального директора. Заявник звертався з заявою до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України з приводу звернення до суду щодо встановлення порядку виконання рішення. Після накладення штрафів за невиконання судового рішення, державний виконавець Артемчук Т.В. звернувся з поданням (повідомленням) про кримінальне правопорушення від 05 травня 2016 року №20.1-318/14 до Печерського РУ Головного управління Національної поліції в місті Києві, в якому просив порушити кримінальне провадження за фактом умисного невиконання посадовими особами Міністерства економічного розвитку і торгівлі України рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2015 року у справі № 645/8927/15-ц, за ст.382 КК України, та внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Заявник просив визнати протиправними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 щодо звернення з поданням (повідомленням) про кримінальне правопорушення від 05 травня 2016 №20.1-318/14 до Печерського РУ Головного управління Національної поліції в м. Києві.

Ухвалою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 05 липня 2016 року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, в особі свого представника, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою скаргу задовольнити. При цьому посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального і процесуального права.

В суді апеляційної інстанції представник заявника апеляційну скаргу підтримав, представник особи, дії якої оскаржують ся, проти задоволення скарги заперечувала, вважала її безпідставною, а ухвалу суду - законною і обґрунтованою.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Із скарги вбачається, що рішенням Фрунзенським районним судом міста Харкова від 17 грудня 2015 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 - визнано незаконним та скасовано наказ № 144-п від 21 вересня 2015 року про звільнення ОСОБА_4 від виконання обовязків генерального директора Державного підприємства «Державний проектний інститут «Діпроверф»; визнано незаконним та скасовано наказ № 145-п від 21 вересня 2015 року про призначення ОСОБА_5 генеральним директором Державного підприємства «Державний проектний інститут «Діпроверф»; поновлено ОСОБА_4 на посаді генерального директора Державного підприємства «Державний проектний інститут «Діпроверф». Рішення набрало законної сили. На виконання цього рішення був виданий виконавчий лист №2024/6913/12; 2/2024/1682/12 від 19 грудня 2012 року, за яким було відкрито виконавче провадження.

Слід зазначити, що суд в оскаржуваній ухвалі послався на вказані обставини, хоча матеріали справи не містять ні копії судового рішення ні копій документів, які б свідчили про відкриття виконавчого провадження.

05 травня 2016 року головний державний виконавець Артемчук Т.В. звернувся до Печерського РУ Головного управління Національної поліції в місті Києві з поданням (повідомленням) про кримінальне правопорушення, в якому просив порушити кримінальне провадження за фактом умисного невиконання посадовими особами Міністерства економічного розвитку і торгівлі України рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2015 року у справі № 645/8927/15-ц, за ст. 382 КК України, та внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що при виконанні судового рішення, головний державний виконавець Артемчук Т.В. діяв відповідно до закону, у межах своїх повноважень, права заявника порушено не було.

Проте такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч.ч. 2,3 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У п.17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що згідно зі ст. 26 ЦПК України сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими у ст. 386 ЦПК України, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Суд першої інстанції на вказані вимоги закону уваги не звернув, не вирішив питання щодо участі у розгляді справи як заінтересованої особи іншого учасника виконавчого провадження стягувача ОСОБА_4 права і обов'язки якого зачіпає розгляд і вирішення цієї скарги, та постановив передчасну ухвалу з порушенням вимог процесуального закону.

Зазначене порушення норм процесуального права є суттєвим та таким, що порушує принцип змагальності цивільного судочинства та право стягувача ОСОБА_4І, на судовий захист, оскільки оскаржувана ухвала може вплинути на його права і обов'язки.

Суд апеляційної інстанції не має процесуальної можливості залучити ОСОБА_4 до участі у справі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок для його вирішення.

При новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно залучити до участі у справі в якості заінтересованої особи ОСОБА_4, перевірити доводи і заперечення сторін виконавчого провадження і вирішити скаргу відповідно до встановленого порядку і вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, п.3 ч.1 ст.312, ст.ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника Міністерства економічного розвитку і торгівлі України задовольнити частково.

Ухвалу Фрунзенського районного суду міста Харкова від 05 липня 2016 року скасувати з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді