Справа № 215/3479/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

у складі: головуючого, судді Квятковського Я.А.

за участю секретаря Пасько М.В.

розглянувши в порядку ст.197 ч.2 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в м.Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди в звязку з ушкодженням здоровя,-

ВСТАНОВИВ:

10.08.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» /далі ПрАТ/, яким просить стягнути моральну шкоду у розмірі 313200 грн., у зв'язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності.

В обґрунтування вказує, що з 01.12.1998 року по 08.12.2004 року, з 08.12.2004 року по 11.12.2012 року виконував роботу відповідно до трудового договору (працював) за спеціальністю механіком дільниці та електромеханіком дільниці у кар»єрі та начальником дільниці у кар»єрі на ПАТ, а всього 13 років 6 місяців, ним отримано хронічне професійне захворювання хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пилотоксічний бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.). ЛН другого ступеня, яке відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу від 18.10.2012 року, виникло з вини роботодавця.

Згідно Довідки МСЕК (серія 10ААА № 084296) від 05.12.2012 року, йому первино з 26.11.2012 року було встановлено 20% втрати професійної працездатності, повторно Довідка МСЕК (серія АБ №0007620) від 25.11.2013 року, йому безстроково з 01.12.2013 року було встановлено 20% втрати професійної працездатності. Вважає, що йому не було забезпечено безпечних умов праці, він втратив працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювань позивача, стаціонарного та амбулаторного лікування, йому важко виконувати будь яку роботу, він страждає на задишку при помірному фізичному навантаженні, кашель з утрудненим відходженням харкотиння, біль у грудній клітині, він обмежений в вирішенні своїх побутових потреб, що порушує його нормальні життєві зв"язки. Виходячи з тривалості роботи у відповідача, просить стягнути з ПрАТ 313200 грн. моральної шкоди.

Позивач в судові засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання 13.09.2016 не зявився надав до суду заяву, згідно якої просив справу розглядати без його участі і позов підтримує у повному обсязі.

Представник ПрАТв судове засідання 13.09.2016 не зявився надав до суду заяву, про розгляд у його відсутність, проти задоволення позову заперечує, також надав письмові заперечення вказує, що позивач був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, користувався пільгами та гарантіями і у всякий час міг змінити роботу. Наявність шкідливих умов праці є обєктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Вказує на відсутність підстав для стягнення моральної шкоди.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено поясненнями сторін, медичними висновками, характеристиками умов праці, а.с. 14, 15-16,17, актом розслідування хронічного професійного захворювання а.с.18-21, що позивачу ОСОБА_1 встановлено хронічне професійне захворювання, а саме хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пилотоксічний бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-дркгої ст.), ЛН другого ступеня. Позивачу було встановлено повторно 25.11.2013 року 20% втрати професійної працездатності безстроково, а.с.23. На момент встановлення профзахворювання позивач протягом 13 років 6 місяців працював у ПрАТ, а.с.-26-31.

З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей.

Законами України про Державний бюджет України на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія на 2006 -2007 р.р., абзацу 4 ст.1, підпункту "є"ч. 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч.3 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей.

Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п.3 Прикінцевих положень вказаного Закону виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної шкоди потерпілим на виробництві і крім того з 01.01.2008 р. припинено відшкодування моральної шкоди Фондом, незалежно від часу настання страхового випадку.

Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішення спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв'язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини.

Згідно ст.153 КЗпП України - на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обов'язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України - власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивачу, як вказувалося раніше згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання, інформаційної довідки про умови праці на підприємстві, а.с.18-21,17, встановлено професійне захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання, є шкідливі, напружені умови праці: перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу відповідача. Шкідливі умови праці ПрАТ відносяться до 3 класу 1-2 ступеня. Встановлена вина роботодавця в пошкодженні здоров"я позивача, рекомендовано згідно п.16-18 акту застосування заходів по зменшенню рівня впливу шкідливих факторів, та важкості праці.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Суд враховує характер захворювання, пов'язаного з обмеженням в вирішенні своїх побутових потреб, що порушує його нормальні життєві зв"язки, він страждає на задишку при помірному фізичному навантаженні, кашель, біль у грудній клітині, фізичних і моральних страждань позивача в зв'язку з цим; їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках.

Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються медичним висновком а.с.14, позов слід задовольнити частково та стягнути на користь позивача 13000,00 грн. моральної шкоди у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму що вимагає позивач завищеною.

Посилання представника відповідача на добровільний вибір позивачем умов праці та обєктивний характер шкідливості умов його праці суд до уваги не приймає, так як вони не мають правового значення для вирішення спору.

Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст. 10, 27, 31, 60, 81, 88, 209 ч.3, 212 - 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІН - НОМЕР_1) моральну шкоду у розмірі 13 000 (тринадцять тисяч) грн., без урахування податків та обовязкових платежів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо - збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

В інший частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-и денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: