Справа № 361/2702/16-ц Головуючий у І інстанції Шинкар А. О.
Провадження № 22-ц/780/5278/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 19 24.11.2016
УХВАЛА

Іменем України

24 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі :

Головуючого Коцюрби О.П.,

Суддів - Сержанюка А.С., Журби С.О.,

При секретарі Топольському В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Броварська районна державна нотаріальна контора Київської області, приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_6 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, -

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги,колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі звернулися до Броварського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, у якому зазначили, що 23 січня 2014 року між ОСОБА_3, в інтересах якої за довіреністю діяла ОСОБА_2, та ОСОБА_7 0.1. був укладений та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу частини земельної ділянки, за яким ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_5 купив 2/6 частини земельної ділянки площею 0,1612 га., наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, с. Русанів, вул. Хамбіра П., 13.

30 липня 2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був укладений та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу частини земельної ділянки, за яким ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_4 купила 2/6 частини земельної ділянки площею 0.1612 га., наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, с. Русанів, вул. Хамбіра П., 13.

Посилаючись на те, що вказані договори купівлі-продажу є фіктивними, оскільки вчинені без наміру створення правових наслідків, без вчинення будь-яких дій на виконання цих договорів, без передачі земельної ділянки та отримання грошей, позивачі просили визнати вищезазначені договори купівлі-продажу частини земельної ділянки фіктивними на підставі ст. 234 ЦК України.

Крім того, 14 серпня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу житлового будинку, за яким ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_4 купила житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Русанів. вул. ОСОБА_7, 13.

14 серпня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 також був укладений та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу частини земельної ділянки, за яким ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_4 купила 4/6 частини земельної ділянки площею 0.1612 га., наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, с. Русанів, вул. Хамбіра П., 13.

ОСОБА_2, посилаючись на те, що вказані договори вчинені внаслідок обману зі сторони ОСОБА_4, оскільки вони домовлялись укласти договір довічного утримання, а нотаріус зміст договорів не роз'яснював і вона підписала їх не читаючи, просила визнати вищезазначені договори купівлі-продажу житлового будинку та частини земельної ділянки недійсними з підстав, передбачених ст. 230 ЦК України.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2, ОСОБА_3 оскаржили його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просили, скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2016 року, ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог. Зазначили, що рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2016 року є незаконним, необґрунтованим, при розгляді справи судом порушено норми матеріального та процесуального права, неповно зясовано обставини справи, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2016 року в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2, ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 січня 2014 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_8 посвідчено договір купівлі-продажу частини земельної ділянки, за яким ОСОБА_3, в інтересах якої за довіреністю діяла ОСОБА_2, продала, а ОСОБА_5 купив 2/6 частини земельної ділянки площею 0,1612 га., наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, с. Русанів, вул. Хамбіра П., 13.

30 липня 2015 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_8 посвідчено договір купівлі-продажу частини земельної ділянки, зареєстрований в реєстрі за № 1152, за яким ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_4 купила 2/6 частини земельної ділянки площею 0,1612 га., наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, с. Русанів, вул. Хамбіра П., 13.

Згідно п.2.2 вказаних договорів, підписання договору буде свідчити про те, що розрахунки за 2/6 частини земельної ділянки здійснені повністю та про відсутність претензій до покупця по оплаті з боку продавця, в особі представника.

У п. 4.1 спірних договорів, сторони засвідчили, що договір відповідає їх дійсним намірам та не є фіктивним чи удаваним правочином: вони однаково розуміють значення та умови договору, його правові наслідки.

14 серпня 2015 року державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_9 посвідчено договір купівлі-продажу житлового будинку, за яким ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_4 купила житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по вул. ОСОБА_7, 13, в с. Русанів, Броварського району, Київської області, який розташований на земельній ділянці площею 0,1612 га., наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), 4/6 частини якої належать продавцю.

За змістом п. 11 даного договору, сторони підтверджують, що укладання договору відповідає їх інтересам; волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі; умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін; договір спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені у ньому.

В цей же день, 14 серпня 2015 року державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_9 посвідчено договір купівлі-продажу частини земельної ділянки, за яким ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_4 купила 4/6 частини земельної ділянки площею 0,1612 га., наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, с. Русанів, вул. Хамбіра П, 13.

Згідно п. 16 цього договору, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, підписуючи вказаний договір, заявили про дійсність своїх намірів здійснити цей договір купівлі-продажу земельної ділянки і про відсутність їх заперечень щодо кожної з умов цього договору.

Викладене підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлюються цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вказано, що для визнання правочину фіктивним, необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину.

Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у Постанові від 21 січня 2015 року у справі № 6-197цс14, прийнятої за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, яка є обов'язковою при виборі правової норми, що підлягає застосуванню в силу положень ч. 2 ст. 214, ч. І ст. 360-7 ЦПК України, для визначення правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним: вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі: ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків.

В ст. 230 ЦК України вказано: якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. І ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз'яснено, що відповідно до ст. ст. 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Пунктом 20 вище вказаної постанови роз'яснено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що твердження позивачів про фіктивність договорів та вчинення їх під впливом обману спростовуються змістом спірних договорів, а також про те, що ними не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, що оспорювані договори купівлі-продажу 2/6 частини земельної ділянки є фіктивними, а договори купівлі-продажу житлового будинку та 4/6 частини земельної ділянки вчинені під впливом обману, що є їх обовязком, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України та вважає, що за таких обставин, Броварський міськрайонний суд Київської області правомірно відмовив ОСОБА_2, ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог.

Так як Броварський міськрайонний суд Київської області розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, порушень норм процесуального законодавства при розгляді справи не допустив, тому, колегія приходить до висновку про відмову ОСОБА_2, ОСОБА_3 в задоволенні апеляційної скарги та залишенні без змін рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2016 року.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: