Справа № 275/645/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

23 травня 2016 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Руденка В.О.

при секретарі Довгаленко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Брусилів Житомирської області справу за позовом ОСОБА_1 до Соловіївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Соловіївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1. Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2, яка за життя заповіла все своє майно позивачці. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на майно заповідачки, зокрема, вищевказаний житловий будинок. Позивачка спадщину прийняла вчасно та отримала свідоцтва про право на частину спадкового майна. Але видати їй свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок нотаріус відмовився з огляду на відсутність правовстановлюючих документів на це майно. Просить визнати за нею право власності на спадковий будинок з надвірними будівлями.

У судове засідання позивачка та її представник не з'явились, подали заяву про розгляд справи без участі сторони позивача на підставі поданих доказів.

Представник відповідача - Соловіївської сільської ради до суду не з'явився, натомість сільський голова надіслав до суду лист про розгляд справи за відсутності представника сільської ради.

Дослідивши матеріали цивільної справи та подані сторонами докази, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими і, отже, підлягають задоволенню.

З поданих сторонами письмових доказів, долучених до справи, слідує, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Соловіївка Брусилівського району, що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_1, виданим виконавчим комітетом Соловіївської сільської ради 11.08.2010 р.

6 грудня 1996 року ОСОБА_2 оформила заповіт, посвідчений у виконкомі Соловіївської сільської ради, згідно якому на випадок своєї смерті заповіла все своє майно ОСОБА_3.

Прізвище «Бороденко» є дошлюбним прізвищем позивачки, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 виданим 24 вересня 2010 року виконавчим комітетом Соловіївської сільської ради Брусилівського району.

З повідомлень Попільнянської державної нотаріальної контори від 29 вересня 2015 року в адресу позивачки та від 19 квітня 2016 року в адресу суду, встановлено, що позивачка є єдиним спадкоємцем всього майна ОСОБА_2, належним чином у встановлені строки прийняла спадщину та отримала свідоцтва про право власності на частину спадкового майна. Проте у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок №40 по вулиці Щорса в селі Соловіївці Брусилівського району, право власності на який не було зареєстровано, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в цій частині.

Згідно технічному паспорту на вказаний будинок, виготовленому 10 липня 2011 року, об'єкт нерухомості визначений як садибний (індивідуальний) житловий будинок, 1976 року побудови.

З довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 13.07.2011 р. №405 встановлено, що право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано.

В той же час, згідно виписки з погосподарського обліку Соловіївської сільської ради №488 від 10 травня 2016 року, ОСОБА_2 на час смерті була власником господарства (будинку з господарськими будівлями) та земельної ділянки площею 0,5000 га в АДРЕСА_1, що підтверджується записом у по господарській книзі №3 за 2006-2010 роки по особовому рахунку НОМЕР_3.

Вказаним фактичним обставинам відповідають правовідносини у сфері набуття права власності внаслідок спадкування за законом та захисту набутого права власності шляхом його визнання, які врегульовані нормами ст. 328, 392, 1216, 1226, 1261, 1268 ЦК України.

Законодавство, відповідно якому встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно, визначаються часом завершення спорудження будинку.

Згідно ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними, якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

До часу набрання чинності Цивільним кодексом України та Законом України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності на нерухоме майно підлягало реєстрації, але виникнення права власності на нерухоме майно від факту реєстрації не залежало.

До законодавства, що регулювало виникнення права власності у спадкодавця на житловий будинок, відноситься, зокрема, Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затверджена наказом Міністра юстиції Української РСР 31.10.1975 р. №45/5. Згідно п.62 цієї Інструкції, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради, які видавались в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Записи у по господарських книгах визнавались в якості актів органів влади, які підтверджують право приватної власності також згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р.

Таким чином, довідки про записи в погосподарській книзі, надані позивачкою про право власності спадкодавця на будинок та земельну ділянку підтверджують той факт, що житловий будинок за життя ОСОБА_2 належав їй на праві власності.

Згідно ст.1218 ЦК України право власності входить до складу спадщини.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин суд вважає, що позивачка набула право власності на успадкований будинок з моменту відкриття спадщини. Тож позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню повністю.

Судові витрати по оплаті судового збору підлягають розподілу відповідно до статті 88 ЦПК України.

Керуючись ст. 10, 11, 15, 88, 212-215 ЦПК України, на підставі ст. 328, 392, 1218, 1226, 1261, 1268 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з Соловіївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в сумі 487,20 гривень (чотиреста вісімдесят сім гривень 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Житомирської області через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.О. Руденко

В. О.