У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Малько О.С., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 16 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_1, третя особа на стороні позивачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Млинівська селищна рада Рівненської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою загального користування,

заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7, представника ОСОБА_10 - ОСОБА_11, представника позивачів - ОСОБА_12, представників відповідачки - ОСОБА_13, третьої особи-ОСОБА_17., перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 16 березня 2016 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_1, третя особа на стороні позивачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Млинівська селищна рада Рівненської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою загального користування задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_1, що проживає по АДРЕСА_1 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою загального користування, а саме АДРЕСА_1 шляхом демонтажу частини огорожі, зведеної на проїжджій частині провулку напроти її будинковолодіння, довжиною 20 метрів і шириною, що виступає на два метри проїжджої частини провулку та привести її в придатний для використання стан.

Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 22 березня 2016 року виправлено описку допущену в рішенні від 16 березня 2016 року, вказавши в абзаці другому резолютивної частини рішення суду довжину паркану "35" метрів.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що рішення прийняте судом з неповним з'ясуванням обставини, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що оскільки АДРЕСА_1 перебуває на балансі Млинівської селищної ради та є комунальною власністю то з даним позовом мала звертатись Млинівська селищна рада, як власник відповідного майна у разі наявності відповідного факту порушення її прав.

Позивачами не було надано належних та допустимих доказів про те, що вони являються власниками чи землекористувачами сусідніх земельних ділянок та, що наявність паркану порушує їхні права.

Посилання на те, що відповідний паркан створює перешкоди у вільному проїзді транспортних засобів та очистки дороги в зимовий час не заслуговує на увагу з огляду на те, що АДРЕСА_1 є ґрунтовою дорогою з одностороннім рухом, яка перебуває в незадовільному стані, а комунальними службами Млинівської селищної ради не проводяться роботи щодо її ремонту та очистки від снігу в зимовий час.

Також, безпідставними вважає твердження позивачів про порушення нею принципу добросусідства, визначеного в ст. 103 ЗК України, оскільки належна їй згідно рішення Млинівської селищної ради від 27.07.1973 року №77 земельна ділянка нею використовується відповідно до цільового призначення, тобто обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Фактів які б свідчили про те, що нею створюються незручності (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо) сусіднім землекористувачем судом встановлено не було.

Доводить, що акти, складені за результатами розгляду звернень громадян Млинівською РДА, Млинівською районною радою та Млинівською селищною радою, на які послався суд в оскаржуваному рішенні, не можуть бути взяті до уваги, оскільки чинним земельним законодавством Млинівська РДА не наділена повноваженнями щодо розгляду земельних спорів, а акти Млинівської районної ради та Млинівської селищної ради відповідно до норм ст.ст. 159, 161 ЗК Україні мали бути затвердженні відповідними рішеннями органів місцевого самоврядування.

Оскільки, в матеріалах справи відсутні дані про те, що АДРЕСА_1 являється дорогою з двосторонньою проїзною смугою, то відповідно до положень ДБН 360-92 "Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень" його ширина, як дороги з однією проїзною смугою, повинна становити не менше 3,5 м.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності факту самовільного захоплення ОСОБА_1 земельної ділянки загального користування, а саме ділянки проїжджої частини АДРЕСА_1 навпроти межі її господарства, чим порушується право користування позивачів на вказану земельну ділянку загального користування.

Такий висновок відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 проживає у житловому будинку, який розташований на земельній ділянці по АДРЕСА_1 площею 700 кв.м., яка була відведена їй під індивідуальне будівництво рішенням виконкому Млинівської селищної ради народних депутатів трудящих №77 від 27 липня 1973 року.

Відповідно до будівельного паспорту на земельну ділянку під будівництво житлового будинку, виданого на ім'я ОСОБА_1, довжина земельної ділянки становить 35 м. (а.с.54-58).

Згідно інформації Млинівської селищної ради АДРЕСА_1 перебуває на її балансі. За результатами проведених обмірів станом на 10.02.2016 року площа земельної ділянки ОСОБА_1 становить 770 кв.м. (ширина - 22 м., довжина - 35 м.( а.с.90-91,103)

Дослідженими судом першої інстанції доказами, зокрема, актом комісії Млинівської селищної ради від 18.07.2014 року, відповіддю Млинівської районної ради №01-46/245 від 23.08.2014 року та відповіддю Державної інспекції сільського господарства №Я-33-6-9/2433 від 24.12.2014 року в сукупності підтверджується факт самовільного зайняття ОСОБА_1 ділянки проїжджої частини АДРЕСА_1 шляхом самовільного встановлення нею огорожі своєї земельної ділянки на проїжджу частину провулку на 2 м.

За результатами перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства виявлено самовільне зайняття ОСОБА_1 зазначеної частини земельної ділянки. Її притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП та призначено адмінстягнення у вигляду штрафу у сумі 170 грн., видано припис на усунення виявленого порушення. ( а.с.14)

Із будівельного паспорту земельної ділянки ОСОБА_14, що межує з АДРЕСА_1 вбачається, що ширина вказаного провулку становить 6 м. ( а.с.109).

За наведеного, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що внаслідок самовільного встановлення відповідачкою паркану ширина АДРЕСА_1 навпроти, виділеної їй земельної ділянки, становить 4 м. замість 6 м., передбачених генеральним планом забудови смт. Млинів.

Відповідно до ст. 38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Згідно ст. 39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Відповідно до положення п.3.22 ДБН 360-92 "Планування і забудова міських і сільських поселень", затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 р. №44, у районах садибної забудови при потребі, крім вуличної мережі (розділ 7), слід формувати мережу внутрішньоквартальних проїздів. Ширина їхньої проїжджої частини з однією смугою руху приймається 3,5 м., з двома - 5,5 м. На односмугових проїздах передбачаються роз'їзди (п.3.11).

Згідно п.7.36 ДБН 360-92 "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" ширина смуги руху житлових вулиць сільських населених місць повинна становити 3 м., а кількість смуг руху - 2.

Відповідно до ст. 212 Земельного Кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Враховуючи викладене, оскільки незаконним загородженням дороги порушується право позивачів, які також проживають по АДРЕСА_1 на користування земельною ділянкою загального користування, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вимога про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою загального користування шляхом демонтажу частини огорожі, що виступає на 2 метри проїжджої частини АДРЕСА_1 та приведення її в придатний для використання стан підлягає до задоволення.

Доводи апеляційної скарги про, те що з даним позовом мала звертатись Млинівська селищна рада на балансі якої перебуває АДРЕСА_1, не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з матеріалів справи позивачі не одноразово звертались до Млинівської селищної ради з приводу самовільного захоплення відповідачкою частини провулку, однак спір вирішено не було, а тому не подання позову селищною радою не позбавляє позивачів, передбаченого ст. 3 ЦПК України, права в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Безпідставними є покликання відповідачки на те, що позивачами не було доведено, що вони являються власниками чи землекористувачами сусідніх земельних ділянок, оскільки під час розгляду справи судом першої інстанції нею дані обставини не заперечувалися.

Твердження ОСОБА_1 про те, що АДРЕСА_1 є ґрунтовою дорогою, яка перебуває в незадовільному стані, а комунальними службами Млинівської селищної ради не проводяться роботи щодо її ремонту та очистки від снігу в зимовий час не дають підстав для самовільного захоплення та відгородження її частини.

Не можуть бути прийняті судом доводи про неналежність та недопустимість, як доказів, актів Млинівської РДА, Млинівської районної ради та Млинівської селищної ради, так як згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідачкою будь-яких доказів на спростування, відображених у вказаних актах даних суду надано не було.

Доводи про те, що акти Млинівської районної ради та Млинівської селищної ради відповідно до норм ст.ст. 159, 161 ЗК Україні мали бути затвердженні відповідними рішеннями органів місцевого самоврядування, ґрунтуються на власному невірному трактуванні правових норм.

Покликання апеляційної скарги на те, що АДРЕСА_1 являється дорогою з однією проїзною смугою та відповідно до положень ДБН 360-92 "Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень" його ширина повинна становити не менше 3,5 м. спростовуються викопіюванням з генерального плану забудову смт. Млинів та іншими письмовими доказами у справі.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанцій не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких підстав рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 317, 325 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 16 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

Малько О.С.

Шимків С.С.