Справа № 555/429/16-ц
Номер провадження 2/555/282/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2016 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Мельника В. Я.

при секретарі Оксенюк Ю. Ю.,

з участю:

представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

представника відповідачки ОСОБА_3 - адвоката Щура О.В.,

представника Друхівської сільської ради, її голови - Мудрої Р.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Березне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсними свідоцтв про право власності на спадкове майно, визнання незаконним рішення виконавчого комітету сільської ради, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка в заяві від 26 лютого 2016 року зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_6, а ІНФОРМАЦІЯ_2 - батько ОСОБА_7 , який прийняв спадщину після смерті своєї дружини.

Вона фактично також прийняла спадщину після смерті матері, оскільки забрала деякі мамині речі.

Після смерті батька вступила в володіння спадковим майном, бо доглядала за будинком, підтримувала господарство, забрала з нього речі батьків - швейну машинку "Зінгер", домашній посуд, ікону, постільну білизну. В будинку зробила поточний ремонт, дозволила проживати племінниці - ОСОБА_3 Не зверталася в нотаріальну контору, адже фактично прийняла спадщину.

12 квітня 1997 року уклала шлюб з громадянином Словаччини ОСОБА_5 і переїхала проживати до чоловіка в м. Кошіце.

У 2015 році приїхала в Україну щоб оформити свої спадкові права, почала збирати документи, в ході чого їй стало відомо, що 8 жовтня 2008 року здійснена державна реєстрація права власності на будинок батьків її племінницею ОСОБА_3 і на підставі рішення № 70 від 25 вересня 2008 року виконкомом Друхівської сільської ради їй видано свідоцтво про право власності.

Їй також стало відомо, що земельна ділянка для будівництва і обслуговування будинку по АДРЕСА_1 також передана у власність ОСОБА_3 і здійснена державна реєстрація права власності на неї 24 квітня 2014 року.

Вважає порушеними свої спадкові права.

Покликається на ст. 549 ЦК Української РСР, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, та у зв'язку з фактичним вступом у володіння та управління спадковим майном просить встановити факт прийняття нею спадщини після смерті матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та після смерті батька ОСОБА_7, що помер ІНФОРМАЦІЯ_2, визнати незаконним рішення виконкому Друхівської сільської ради № 70 від 25 вересня 2008 року, яким оформлено право власності на спірний будинок за відповідачкою, та недійсним свідоцтво про право власності на нього, реєстраційний номер майна 24981399, а також визнати недійсним свідоцтво про право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, площею 0.25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

В судовому засіданні такі її вимоги підтримала з наведених підстав представник позивачки ОСОБА_2 Пояснення вона дала аналогічні, викладеному у позовній заяві в суд.

Представник відповідачки адвокат Щур О.В. їх не визнав, покликаючись на те, що позивачка ОСОБА_1 не вчинила дій, які б свідчили б про прийняття нею спадщини. Таким чином, втратила право на спадкове майно. Отже не вправі порушувати питання про визнання незаконними прийнятих рішень.

Допитані як свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 показали суду, що після смерті як матері позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_6, що мало місце ІНФОРМАЦІЯ_1, так і батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, питання про вступ спадкоємців у володіння спадковим майном за згодою усіх спадкоємців першої черги не вирішувалося. Ними було прийнято рішення про належність спадкового будинку і господарських будівель усім дітям ОСОБА_7, які б мали змогу приїздити до місця проживання батьків, можливість зупинитися в будинку, відвідати могили батьків.

Поряд з цим, доглядати за господарством, залишився брат ОСОБА_7, що проживав в іншому будинку в с. Друхів Березнівського району, який в послідуючому перейшов туди жити. А ще через деякий час, орієнтовно з 1999 року, в будинку поселилася його дочка ОСОБА_3 з сім'єю, яка після розірвання шлюбу з чоловіком поїхала в Італію, де й проживає в даний час з дітьми.

Після смерті батьків було проведено газифікацію будинку, зроблено ремонт, участь в якому позивачки ОСОБА_1 свідки не заперечують.

Що стосується речей спадкодавців, то з будинку деякі речі на пам'ять про батьків брали усі діти, разом з тим швейну машинку за спільною згодою усіх спадкоємців було передано найменшій сестрі ОСОБА_18, яка на той час проживала в м. Луцьку, яку туди їй навіть завезли.

ОСОБА_1 приїжджала в будинок батьків як і всі діти на поминальні дати.

У відповідності зі ст. 549 ЦК Української РСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав держаній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Дії, що їх вчинила ОСОБА_1 після смерті як матері так і батька - вивезення з будинку деяких речей, що належали батькам, не можуть свідчити про вступ її в управління або володіння спадковим майном при тому, що там вона не проживала. Будь-які записи про це в погосподарських книгах Друхівської сільської ради, копії яких досліджені в судовому засіданні, відсутні.

Допитана в судовому засіданні сільський голова Мудра Р.Д. як представник другого відповідача не підтвердила факт прийняття спадщини ОСОБА_1

Натомість з її пояснень відомо, що спадщину фактично прийняв син померлого ОСОБА_7 ОСОБА_12, який поселився у спірному будинку після смерті батька і поживає у ньому до сьогоднішнього дня, він же поселив у вказаний будинок дочку ОСОБА_3 з сім'єю, що підтверджується записами в погосподарських книгах сільської ради.

Тоді як на час відкриття спадщини після смерті обох спадкодавців до компетенції виконкомів місцевих Рад відносилося питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

За змістом Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5 виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Записи в погосподарських книгах визнавалися на той час в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

З погосподаських книг Друхівської сільської ради за 1991 - 1995, 1996-1999, 2000-2005, 2006-2010 роки, оглянутих в судовому засіданні, відомо, що сім'я ОСОБА_3 проживала у спірному будинку, а рішенням Друхівської сільскої ради від 25 вересня 2008 року № 70 за нею на підставі п.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно оформлено право власності на будинок АДРЕСА_1 (а. с. 44).

Витяг із земельно-шнурової книги на а. с. 47-48 свідчить, що за нею рахується земельна ділянка за вказаною адресою в розмірі 0.67 га.

За таких обставин дії сільської ради по видачі документів про право власності на спірний будинок на ім'я ОСОБА_3 не суперечать діючому на той час законодавству, а тому не підлягає скасуванню її рішення від 25 вересня 2008 року.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_6 спадщину прийняв ОСОБА_7, батько позивачки. А після його смерті спадщину ніхто із спадкоємців не приймав за домовленістю між ними. За будинком доглядав, а в послідуючому перейшов у нього жити син спадкодавця ОСОБА_7 ОСОБА_12

Зроблено це було за згодою усіх спадкоємців. Жоден з них цього факту не оспорював і в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини не звертався.

Таким чином, суд приходить до висновку, що покликання позивачки ОСОБА_1 на те, що вона прийняла спадщину після смерті кожного з батьків є помилковим.

Оскілки факт прийняття спадщини нею в судовому засіданні не доведений, за нею не може бути визнано право власності на спадкове майно батьків.

Її інтереси діями другого відповідача - Друхівської сільської ради по оформленню права власності на спадкове майно за ОСОБА_3 не порушуються, отже не підлягають задоволенню її вимоги про визнання недійсними свідоцтв про право власності на нерухоме майно, в тому числі правовстановлюючого документу на земельну ділянку.

Керуючись ст. ст. 3-14, 209,212-215,218 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 529,548-549 Цивільного кодексу Української РСР, ст. ст. 1216, 1297 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_3, Друхівської сільської ради про визнання недійсними свідоцтв про право власності на спадкове майно, визнання незаконним рішення виконавчого комітету Друхівської сільської ради № 70 від 25 вересня 2008 року, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Березнівський районний суд.

Суддя: Мельник В. Я.