Справа № 297/1480/16-ц
16 вересня 2016 року м. Берегове
Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Гал Л. Л., при секретарі Адамчо К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берегове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою в сумі 8000 доларів США, що еквівалентно 199 270 гривень.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 13 серпня 2013 року позивач надав позику відповідачу ОСОБА_2 4500 доларів США про що відповідач склав відповідну розписку та зобовязався повернути борг в строк до 13.08.2014 року. Через 2 місяці позивач позичив відповідачу ще 3500 доларів США, які останній зобовязався повернути в строк до 31 грудня 2014 року, про що також відповідач надав відповідну розписку. В установлений термін відповідачем борг не був повернутий, у звязку з чим позивач звернувся до суду та просить стягнути з нього суму боргу в розмірі 8000 доларів США, що на дату звернення до суду відповідно до офіційного курсу НБУ становить 199 270 гривень та судові витрати по справі.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, згідно поданої заяви просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задоволити (а.с. 35).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторноне зявився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило (а. с. 18, 23, 26, 32).
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного.
Статтею 1046 ч. 1 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Як вбачається з розпискивід 13.08.2013 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 у борг грошові кошти в розмірі 4 500 доларів США на термін 1 рік (а.с. 5).
Відповідно до другої розписки ОСОБА_2 ще отримав від ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 3500 доларів США, яку зобовязався повернути до 31 грудня 2014 року (а.с. 4).
Згідно довідки банку від 04.07.2016 року курс НБУ гривні до долара США станом на 21.06.2016 року, тобто на день подачі позову до суду, становить: 100 доларів США = 2490, 8886 гривень (а.с. 14).
Статтею 530 ч. 1 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 не повернув ОСОБА_1 отримані згідно розписок кошти у встановлений строк.
Таким чином, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 позику в розмірі 4500 доларів США строком до 13 серпня 2014 року та 3500 доларів США строком до 31 грудня 2014 року, однак своєчасно не повернув позики, тому вимога про стягнення з відповідача боргу в сумі 8000 доларів США є підставною і підлягає задоволенню.
Згідно п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
При цьому, слід зазначити, що згідно офіційного курсу встановленого Національним банком України на день ухвалення рішення, тобто на 16 вересня 2016 року офіційний курс гривні до долара США становила за 100 доларів США 2620, 6713 гривень.
Отже заборгованість в розмірі 8000 доларів США на день ухвалення рішення 16.09.2016 року становить 209 653, 70 гривень.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214, 224-226 ЦПК України, ст.ст.530, 1046, 1047, 1049 ЦК України,
Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 борг за договорами позики в розмірі 8000 (вісім тисяч) доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 16.09.2016 року складає 209 653 (двісті девять тисяч шістсот пятдесят три) гривні 70 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1992 (одна тисяча девятсот девяності дві) гривні 70 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через Берегівський районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя ОСОБА_3.