РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/6992/16-ц

Провадження № 2/643/4442/16

12.12.2016 року Московський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді Букреєвої І.А., при секретарі Саілян Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи : ОСОБА_3 , приватний нотаріус Одеського нотаріального округу Ярош Олена Миколаївна про визнання договору дійсним та визначення часток у праві спільної сумісної власності, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з заявою про визнання дійсним договір купівлі-продажу №806 від 30.07.1994 р., відповідно до якого ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1 купили у ОСОБА_3 на Харківській універсальній біржі (Акціонерне товариство «Харківська універсальна біржа») квартиру АДРЕСА_1; просить також визначити, що частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, частка ОСОБА_1, частка ОСОБА_2, в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становили по 1/3 частини.

Представник позивача до суду не зявився, просив розглянути позов у його відсутність та задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду про розгляд справи у її відсутність. Позов визнала у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_3 звернувся до суду про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував.

Третя особа приватний нотаріус Одеського нотаріального округу Ярош О.М. до суду не зявилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд розглядає справу на підставі наданих доказів.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у штаті Каліфорнія, США, помер батько позивача - ОСОБА_5, що підтверджується доданим свідоцтвом про смерть. Після його смерті залишилось спадкове майно - частка у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є його син позивач - ОСОБА_1 та дружина померлого відповідач - ОСОБА_2 .

Протягом шести місяців після смерті ОСОБА_5, позивач та відповідач звернулись до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ярош Олени Миколаївни (третя особа без самостійних вимог) із заявами про прийняття спадщини. Після закінчення шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, позивач та відповідач звернулись до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину.

Але у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено з таких причин: у нотаріуса виникли сумніви щодо дійсності правочину, на підставі якого було придбано спадкове майно; частки співвласників у спадковому майні не визначені.

Судом встановлено наступне.

30.07.1994р. між ОСОБА_3 з однієї сторони (продавець) та ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2 (покупці), був укладений договір купівлі-продажу № 806, відповідно до якого покупці придбали у продавця на Харківській універсальній біржі (Акціонерне товариство «Харківська універсальна біржа») квартиру АДРЕСА_1. На момент укладення договору вік позивача складав 15 років.

Нотаріус, посилаючись на норми ч.2 ст.203 ЦК України та ст.177 СК України, вважає, що є підстави сумніватися у дійсності цього правочину, оскільки вчинення правочину неповнолітньою особою потребує згоди органів опіки та піклування, яка не була отримана для укладення договору від 30.07.1994р.

Суд вважає вказаний договір дійсним з наведених підстав.

Як зазначено в п.2 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009р. N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦК УРСР 1963р., неповнолітні віком від п'ятнадцяти до вісімнадцяти років вправі укладати угоди за згодою своїх батьків (усиновителів) або піклувальників.

Згідно зі ст.78 КпШС України, якщо у неповнолітніх є належне їм майно, батьки управляють ним як опікуни і піклувальники без спеціального на те призначення, але з додержанням відповідних правил про опіку і піклування.

А відповідно до ч.ч.І, 2 ст. 145 КпШС України, опікун не вправі без дозволу органів опіки і піклування укладати угоди, а піклувальник - давати згоду на їх укладення, якщо вони виходять за межі побутових. Такими угодами, зокрема, є договори, що потребують нотаріального посвідчення і спеціальної реєстрації.

Договір купівлі-продажу від 30.07.1994р. був укладений за згодою обох батьків позивача, що є безспірним, оскільки вони також були учасниками договору на стороні позивача.

Але батьки позивача не отримали згоди органу опіки та піклування, чим порушили вказані вище вимоги законодавства, яке діяло на момент укладення правочину.

Згідно з ч.І ст.48 ЦК УРСР 1963р., недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

Позивач заявляє, що укладений договір від 30.07.1994р. не ущемляв його майнові або особисті немайнові права. Жодних доказів протилежного ніким не надано і не може бути надано, оскільки укладений договір відповідав майновим інтересам позивача, що він і підтверджує у цій позовній заяві. Також, з моменту укладення договору і до звернення до суду з цим позовом, жодна особа його не оскаржила, не заявила про порушення її прав у зв'язку з укладенням договору.

Договором купівлі-продажу від 30.07.1994р. не визначено розміру частки кожного з покупців за договором.

Будь-якого договору про визначення часток власників спільного майна між позивачем, відповідачем та померлим не укладалось.

Відповідно до ч.1 ст.357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Згідно з ч.2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Презумпція рівності часток співвласників у спільній частковій власності мала місце і в законодавстві та судовій практиці, які діяли на момент укладення договору від 30.07.1994 р.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Визнати дійсним договір купівлі-продажу №806 від 30.07.1994р., відповідно до якого ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1 купили у ОСОБА_3 на Харківській універсальній біржі (Акціонерне товариство «Харківська універсальна біржа») квартиру АДРЕСА_1.

Визначити, що частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_5, частка ОСОБА_1, частка ОСОБА_2 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становили по 1/3 частини.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня йог о проголошення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя