АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2744/16 Справа № 199/8985/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Якименко Л. Г. Доповідач - Ткаченко І.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 року м. Дніпро

13 вересня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Повєткіна В.В.

при секретарі - Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк»

на рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

22 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, який згодом було уточнено, до відповідачки ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 19.05.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №DNHDGR01430310 про надання кредиту на суму 27000,00 доларів США на термін до 18.05.2021 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. 18.05.2012 року між сторонами було укладено додаткову угоду до кредитного договору, в якій була зменшена сума заборгованості за кредитним договором, та встановлено новий графік та порядок погашення заборгованості за кредитом. Відповідачка належним чином умови договору не виконувала, у зв'язку з чим заборгованість за кредитним договором станом на 08.09.2015 року складає 30315,77 доларів США, з яких 21463,19 доларів США - заборгованість за кредитом; 4498,63 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1020,60 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також 3333,35 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитом. Оскільки до теперішнього часу на кількаразові вимоги позивача відповідачка від виконання своїх зобов'язань ухиляється, тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №DNHDGR01430310 від 19.05.2006 року в сумі 30315,77 доларів США, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору ( а.с.2-3, а.с.63-64).

Рішенням Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволенні частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором №DNHDGR01430310 від 19.05.2006 року у розмірі 21 905 доларів США 86 центів, з яких заборгованість по тілу кредиту 21688,97 доларів США, заборгованість за відсотками 216,89 доларів США.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» пеню за кредитним договором №DNHDGR01430310 від 19.05.2006 року у розмірі 6061 гривні 82 копійки.

Також вирішено питання щодо судових витрат ( а.с.108-109).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.111-115).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід скасувати, ухваливши нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.05.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №DNHDGR01430310 про надання кредиту на суму 27000,00 доларів США на термін до 18.05.2021 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

18.05.2012 року між сторонами було укладено Додаткову угоду до кредитного договору №DNHDGR01430310 від 19.05.2006 року, в якій була зменшена сума заборгованості за кредитним договором, що виникла у період з дати надання ОСОБА_2 кредиту до дати підписання додаткової угоди на 410,22 доларів США, та встановлено новий графік та порядок погашення заборгованості за кредитним договором і нові умови щодо нарахування пені у разі неналежного виконання зобов'язань за договором.

Позивачем заявлено, що відповідачка зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 08.09.2015 року складає 30315,77 доларів США, з яких 21463,19 доларів США - заборгованість за кредитом; 4498,63 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1020,60 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також 3333,35 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд 1 інстанції виходив з того, що відповідачка дійсно належним чином не виконували свої зобов'язання у зв'язку із чим виникла заборгованість, однак в іншому розмірі ніж вказано у розрахунку позивача. Врахувавши розрахунок відповідача та застосувавши позовну давність, суд дійшов висновку, що заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, становить 21 905 доларів США 86 центів, з яких заборгованість по кредиту 21688,97 доларів США, заборгованість за відсотками 216,89 доларів США, заборгованість по пені 6061 гривні 82 копійки.

Однак, колегія суддів в повній мірі не може погодитися з висновками суду 1 інстанції, оскільки вони зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до кредитного договору № DNHDGR01430310 від 19.05.2006 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 27000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитним лімітом у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, кінцевий термін повернення - 18.05.2021 року.

18.05.2012 року між сторонами було укладено додаткову угоду до кредитного договору №DNHDGR01430310 від 19.05.2006 року, в якій була зменшена сума заборгованості за кредитним договором, та встановлено нові умови щодо нарахування пені у разі неналежного виконання зобов'язань за договором, новий графік та порядок погашення заборгованості за кредитним договором.

Однак свої зобов'язання за цим договором позичальник не виконує і станом на 08.09.2015 року складає 30315,77 доларів США, з яких 21463,19 доларів США - заборгованість за кредитом; 4498,63 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1020,60 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також 3333,35 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитом.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

В силу ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, договір та додаткова угода до нього є правомірними, оскільки їх недійсність законом прямо не встановлена та судом недійсними вони не визнані, відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано посилання позивача щодо укладання договору та додаткової угоди до нього і наданий ним розрахунок заборгованості, та невиконання відповідачем його умов й до тепер в повному обсязі згідно умов договору та додаткової угоди до нього, а тому він повинен виконуватися, виходячи зі змісту норм матеріального права та з урахуванням його умов і змісту.

Відповідач, в порушення вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, не надав належних та допустимих доказів та не вказав на них під час розгляду справи щодо припинення зобов'язання його виконанням, проведеним належним чином, не спростував розмір заборгованості, як і не надав доказів на спростування розрахунку, наданого позивачем, лише надавши власний розрахунок, який на його суб'єктивну думку і є обґрунтованою сумою наявної заборгованістю.

Суд же 1 інстанції на зазначене уваги не звернув, належним чином не перевірив розрахунок наданий відповідачем, та його відповідність умовам договору та додаткової угоди до нього, якою було встановлено нові умови щодо нарахування пені у разі неналежного виконання зобов'язань за договором, новий графік та порядок погашення заборгованості за кредитним договором. Суд же лише констатував суми зазначені відповідачем у своєму запереченні на позов, та вказав їх без належного обґрунтування та розрахунку у рішенні.

Крім того, суд 1 інстанції необґрунтовано застосував строк давності до спірних правовідносин, не врахувавши, що відповідачем періодично здійснювалися платежі на погашення заборгованості.

Так, за змістом ст. ст. 256, 257, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)

Зі справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 на протязі всього часу за який нарахована заборгованість по кредитному договору періодично здійснювала платежі в рахунок погашення заборгованості, і, виходячи зі змісту ст.. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривався вищевказаними платежами.

Отже, підстави для застосування позовної давності, про що було заявлено відповідачем , були відсутні.

Також, враховуючи розмір заборгованості по кредиту та відсоткам, колегія суддів вважає, що підстави для зменшення суми пені також відсутні.

Згідно наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором, який відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано, і який ґрунтується на договорі та додатковій угоді до нього, станом на 08.09.2015 року складає 30315,77 доларів США, з яких 21463,19 доларів США - заборгованість за кредитом; 4498,63 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1020,60 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також 3333,35 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитом, яка підлягає стягненню з відповідача.

Вирішуючи питання про стягнення заборгованості, колегія суддів вважає за необхідне стягнути 26 982, 42 доларів США, з яких: заборгованість по кредиту - 21463, 19 доларів США, заборгованість по відсоткам - 4498,63 доларів США, заборгованість по комісії - 1020,60 доларів США, та пеню в сумі 78 488,44 грн. (що еквівалентно 3333,35 доларів США).

Щодо стягнення пені у національній валюті України - гривні, колегія наголошує, що відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»).

Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України; оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України та виходячи зі змісту ЗУ «Про судовий збір», сплачений позивачем судовий збір, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на його користь відповідно до суми задоволених позовних вимог в розмірі 13 397,98 грн.

Керуючись ст. ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2015 року - скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором №DNHDGК01430310 від 19.05.2006 року станом на 08.09.2015 ріку у розмірі 26 982 доларів США 42 центів, з яких заборгованість по тілу кредиту 21463, 19 доларів США, заборгованість за відсотками 4498,63 доларів США, комісія 1020,60 доларів США, та пеню в сумі 78 467,06 грн. (що еквівалентно 3333,35 доларів США).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» сплачений судовий збір у розмірі 10 054, 23 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: