Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 55 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

Головуючого - судді Трояновської Г.С.,

суддів: Якухна О.М., Павицької Т.М.,

з участю секретаря Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства „Трубний завод "Трубосталь", третя особа Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради про стягнення заборгованості із заробітної плати та компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 січня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом. В обґрунтування вимог зазначав, що наказом №72 від 18.01.2012 року був зарахований на посаду інженера-електронника цеху №1 ПрАТ „Трубний завод "Трубосталь". Посилаючись на те, що в порушення норм трудового законодавства та норм колективного договору за час його роботи відповідачем не була проведена індексація його заробітної плати, збільшивши в ході розгляду справи свої позовні вимоги, просив визнати дії ПрАТ „Трубний завод "Трубосталь" такими, що порушують норми КЗпП України та стягнути з відповідача заборгованість по індексації за листопад та грудень 2014 року в сумі 572,46 грн. , компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати у сумі 1799,43 грн., заборгованість по індексації за листопад 2015 року в сумі 415,09 грн., та судові витрати.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 січня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення заявлених позовних вимог. Зазначає, що вказаним рішення порушено верховенство права, соціальні гарантії та норми матеріального права. Зокрема, вказує, що індексація доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101%, однак в порушення Закону України „Про індексацію грошових доходів населення" відповідачем не правильно проведені розрахунки, внаслідок чого не була здійснена індексація його грошових доходів за листопад та грудень 2014 року та листопад 2015 року, що є підставою для стягнення індексації за цей період та у зв'язку з цим - виплати компенсації втрати частини грошових доходів.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 відповідно до наказу №72 від 18.01.2012 року працює інженером-електронщиком цеху №1 Приватного акціонерного товариства „Трубний завод "Трубосталь".

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 33 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції від 1 січня 2003 року), згідно з нормами ст. ст. 1, 2 якого індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів й послуг. Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру.

Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 %. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

На підставі ч. 5 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», в разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв'язку з індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з 06 березня 2003 року (дати опублікування Закону України від 06 лютого 2003 року «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (01 січня 2001 року).

Структуру заробітної плати визначено статтею 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Суми індексації заробітної плати та компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати є складовими частинами заробітної плати (додаткова заробітна плата).

З огляду на наведене та з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 9рп/2013 працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, без обмеження будь-яким строком.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції обгрунтовано взяв за основу письмові докази відповідача, а саме розрахунок індексації заробітної плати ОСОБА_1 за 2013-2015 роки (по формі додатку 4 до Порядку №1078), довідку про нарахування заробітної плати на індексації ОСОБА_1 за 2014-2015 року (по формі додатку 4 до Порядку №1078), розрахункові листи про виплату заробітної плати позивачу за 2014-2015 року, довідку про нарахування заробітної плати за листопад 2015 року /а.с.20-32,65/.

Із наданих бухгалтерських документів вбачається, що позивачу у листопаді 2014 року нараховано індексацію у розмірі 134,46грн. із розрахунку величини приросту індексу споживчих цін для суми індексації - 16,6%, виплачено 05.12.2014 року /а.с.20,27/, у грудні 2014 року нараховано індексацію - 236,29грн., із розрахунку величини приросту індексу споживчих цін для суми індексації - 19,4%, виплачено 06.01.2015 року /а.с.20,27/. Розрахунок індексації проведено відповідно до п.4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, та визначено суму індексації як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цій, поділений на 100%. При цьому враховано, що позивач у листопаді 2014 року був у відпустці 12 днів. Більш детально порядок нарахування індексації, в тому числі і з урахуванням відпустки, наведено за листопад 2015 року, де позивач також перебував у відпустці.

Так, у листопаді 2015 року позивачу нараховано індексацію у розмірі 96,15грн. /а.с.65/. При цьому відповідач виходив з того, що у червні -вересні 2015 року наростаючий індекс становив 100,9% /1,004х0,99х0,992х1,023=1,009 х100/, що менше порога 101% і величина приросту залишилися незмінною -35,9%. Індексація за листопад 2015 року при умові відпрацювання повного робочого часу становила б 494,70грн./1378,00х35,9:100/. Проте, позивач 22 дні у листопаді був у відпустці, відпрацював лише 40 годин із 168 по графіку робочого часу на листопад 2015 року, а тому сума індексації йому була визначена відповідно до п.4 Порядку №1078, в якому передбаченео, що у разі коли особа працює неповний робочий час, сума індексації визначається із розрахунку повного робочого часу, а виплачується пропорційно відпрацьованого часу. А тому індексація позивачу за листопад 2015 року нарахована наступним чином - 1378,00 х 0,359=494,70:168 х 40=117,79грн.:1378,00 х 1124,87=96,15грн. При цьому 1378,00грн. - мін. З/пл, 0,359- величина приросту індексу споживчих цін на листопад, 168 і 40 -години, 1124,87грн. - з/пл. за листопад. Всього позивачу у листопаді 2015 року нараховано 4 754,44грн./а.с.63-65/.

Із матеріалів справи вбачається, що при розрахунку індексації за спірні періоди відповідач користувався Розрахунком обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації на відповідний рік, який складається із чотирьох граф із зазначенням : 1) періоду; індексу споживчих цін, відсотків: 2)до попереднього місяця (за даними Держкомстату),3) для визначення порогу індексації; 4) величини приросту індексу споживчих цін для проведення індексації, відсотків.

Такий розрахунок /таблиця/ є офіційним документом, який призначений для використання у нарахуванні індексації усіма підприємствами установами, організаціями.

Із бухгалтерських документів відповідача вбачається, що розрахунок індексації позивачу проведено індивідуально, виходячи із дати прийому його на роботу, періодів підвищення заробітної плати /базових місяців/, відпусток і т.і.

Виплата заробітної плати, в тому числі індексації, позивачу проводилась вчасно, а тому підстав для нарахування компенсації немає.

В суді апеляційної інстанції представники відповідача пояснили, що правильність нарахування заробітної плати працівникам підприємства, в тому числі індексації, до моменту можливості надання дозволів на такі перевірки, проводили працівники управляння соціального захисту населення, порушень не виявляли. Окрім того, судом першої інстанції було залучено до участі у справі, як третю особу, управління соцзахисту населення, представник якої пояснила, що порушень з боку відповідача щодо нарахування позивачу індексації немає.

Відповідно до положень ч.4 ст.10 ЦПК України колегією суддів апеляційного суду було роз'яснено сторонам їх право заявити клопотання про проведення бухгалтерської експертизи, проте жодна із сторін, в тому числі й позивач, таким правом не скористалась.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» суб'єктивно трактує його положення, а тому його доводи колегія суддів вважає безпідставними. Позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, як того вимагає ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді