Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/1172/15-ц Головуючий у 1-й інст. Галасюк Р. А.
Категорія 43 Доповідач Павицька Т. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення витрат на утримання та зберігання спільного майна, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 26 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до відповідачів про стягнення витрат на утримання та зберігання спільного майна. Зазначали, що сторонам по справі належить на праві спільної часткової власності частки в квартирі №10 житлового будинку №9 по пров.Вокзальному в м.Житомирі. Дану квартиру не можливо ні поділити між співвласниками, ні виділити частку у спільному майні одному із співвласників, ні встановити порядок користування житловим приміщенням між співвласниками, оскільки частки відповідачів є незначними. Відповідачі не вчиняють жодної дії спрямованої на утримання, ремонт, облаштування та догляд за квартирою, як її співвласники. Вони сплатили за відповідачів за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а також опалення 14 426 грн. 77 коп. Крім того, було ними сплачено кошти за ремонт дверей в сумі 2 800 грн. Протиправними діями відповідачів їм було завдано маральної шкоди. Враховуючи вищевикладене, просили стягнути з відповідачів на їх користь внесені ними за відповідачів платежі за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в період з 01 грудня 2011 року по 01 грудня 2014 року в сумі 4 969 грн. 77 коп., 9 457 грн. сплачених за відповідачів за надані послуги з опалення, 1 866 грн. 66 коп. вартості ремонту вхідних дверей в квартиру, а всього на загальну суму 16 133 грн. 43 коп.; стягнути з відповідачів на їх користь в солідарному порядку 10 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 26 травня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі чинять перешкоди відповідачам у користуванні квартирою, з їх вини відповідачі не проживають в квартирі, а тому не повинні відшкодовувати витрати на утримання та зберігання спільного майна.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна.

Судом встановлено, що сторони є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Зокрема, згідно свідоцтва на право власності на житло від 15 листопада 2000 року, виданого відділом приватизації Коростенського відділу Південно-Західної залізниці, громадянам ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_11, і ОСОБА_12 належало по 1/8 частині вищевказаної квартири. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.10.2008 року ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_12 успадкував 4/48 частини спірної квартири. ОСОБА_13, ОСОБА_9 успадкували по 1/48 частині квартири кожна. Згоди щодо порядку користування вказаною квартирою між сторона досягнуто не було.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно зі ст. 360 ЦК України кожний учасник спільної часткової власності відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

За правилами ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно довідки КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради № 2370/6 від 05.08.2016 року особовий рахунок на послуги теплопостачання квартири АДРЕСА_2 відкрито на ОСОБА_12

За даними КП ВЖРЕП №9 від 01.08.2016 року №3/475 особовий рахунок по квартирі АДРЕСА_2 відкрито на ОСОБА_12

Суду першої інстанції були надані квитанції, які виписані на ОСОБА_12 про сплату послуг з опалення, утримання будинку та прибудинкових споруд, як позивачами так і відповідачами. Зокрема відповідачі надали квитанції, які знаходяться на а.с.74-89.

Довідки КП ВЖРЕП №9 від 27.11.2014 року №105 та №78 від 30.04.2015 року видані ОСОБА_12 про відсутність боргу за дані послуги з опалення, утримання будинку та прибудинкових споруд, не свідчать про те, що оплату за ці послуги особисто проводили позивачі.

В апеляційній інстанції факт оплати позивачами спірних послуг відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не визнали.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про те, що позивачі особисто оплачували послуги з опалення, утримання будинку та прибудинкових споруд.

Враховуючи те, що вимоги позивачів про стягнення з відповідачів витрат понесених ними за надані послуги з опалення, утримання будинку та прибудинкових споруд грунтуються на припущенням, а тому вони задоволенню не підлягають.

Крім того, не підлягають до задоволення вимоги про стягнення з відповідачів вартості ремонту вхідних дверей в сумі 1 866 грн. 66 коп.

Як на підставу стягнення цих витрат позивачі посилалися на те, що попередні двері прийшли в непридатність у зв'язку з постійними змінами внутрішнього замка дверей.

Матеріали справи не мість доказів про те, що попередні двері були непридатними для користування та в квартирі необхідно було встановити нові двері.

Із змісту рішення апеляційного суду Житомирської області від 16 травня 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_14 до ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_15 про встановлення порядку користування квартирою, вселення, вбачається, що ОСОБА_11 та ОСОБА_2 підтвердили, що після вселення позивачів у спірну квартиру, вони у січні 2012 року замінили вхідні двері, ключі від якої позивачам не дали.

Оскільки позивачі за власним бажанням, без погодження з відповідачами замінили вхідні двері, а тому вимоги в цій частині не підлягають до задоволення.

Вимоги про відшкодування моральної шкоди також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вимог про відшкодування матеріальної шкоди.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вимог з інших правових підстав, а саме за їх недоведеності.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 26 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення витрат на утримання та зберігання спільного майна.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді