Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 331/4904/15Головуючий у 1-й інстанції Антоненко М.В.
№22-ц/778/305/16Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Стрелець Л.Г., Каракуші К.В.

при секретарі Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2015 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Бердянська державна нотаріальна контора про стягнення суми боргу, як спадкоємця боржника за договором позики

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся до суду із вищезазначеним позовом спочатку до ОСОБА_4, як спадкоємця за заповітом від 12 листопада 2014 року (а.19) після смерті 15.01.2015 року (а.24) позичальника ОСОБА_5, який у подальшому уточнив (а.31-35) та в якому замінив відповідача з ОСОБА_4 на ОСОБА_2, як іншого спадкоємця спадкодавця за останнім заповітом, якій скасовує попередній заповіт, та в якому просив стягнути з останньої, як спадкоємця позичальника ОСОБА_5, борг за договорами позики від 14 червня 2012 року та від 07 серпня 2012 року на загальну суму 2654100,00 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2015 року провадження у цій справі відкрито.

07 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про забезпечення позову у цій справі (а.2-5) шляхом накладення арешту на:

1.житловий будинок разом з належними саме цьому будинку прибудовами, інженерними комунікаціями та надвірними спорудами, ворітьми та огорожею, що знаходяться на земельній ділянці за адресою: м. Бердянськ Запорізька обл. вул. Чубаря, 81,

2.земельну ділянку, яка розташована за адресою: Запорізька область м. Бердянськ вул. Чубаря, 81.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2015 року (а.43) заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на:

1.житловий будинок разом з належними саме цьому будинку прибудовами, інженерними комунікаціями та надвірними спорудами, ворітьми та огорожею, що знаходяться на земельній ділянці за адресою: м. Бердянськ Запорізька обл. вул. Чубаря, 81,

2.земельну ділянку, яка розташована за адресою: Запорізька область м. Бердянськ вул. Чубаря, 81.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, відповідач ОСОБА_2 у своїй уточненій апеляційній скарзі (а.67-70) просила ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно скасувати і постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовити.

У судове засідання 25 лютого 2015 року належним чином повідомлені про час та місце розгляду цієї справи апеляційним судом (а. 87-88, 91), у тому числі позивач ОСОБА_3 через свого представника за довіреністю (а. 92) ОСОБА_6, що узгоджується із вимогами ст. 76 ч. 5 ЦПК України, позивач ОСОБА_3, відповідач ОСОБА_2, представник третьої особи - Бердянської державної нотаріальної контори не зявились, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили.

Третя особа - Бердянська державна нотаріальна контора подала апеляційному суду поштою заяву (а. 89-90), в якій просила розглядати дану справу без участі її представника.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів визнала неповажною причини неявки у дане судове засідання позивача ОСОБА_3 і відповідача ОСОБА_2 та ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю останніх та представника третьої особи за присутністю представників сторін ОСОБА_6 (позивача, довіреність, копія а.92) та ОСОБА_7 (відповідача, довіреність, копія а.58), який на запитання колегії суддів у тому числі зазначав, що дійсно саме ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_5, оскільки заповіт на її імя був останнім; ОСОБА_2 своєчасно, у встановлений законом 6-місячний строк з дня смерті спадкодавця ОСОБА_5 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після останнього; вищезазначені житловий будинок та земельна ділянка належать спадкодавцю ОСОБА_5 та зареєстровані на праві власності за останнім; ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріуса не оформила, хоча 6 місяців з дня смерті спадкодавця вже пройшло, нотаріусом вже після постановлення оскаржуємої ухвали судом першої інстанції було відмовлено в оформленні спадщини ОСОБА_2 з підстав, що остання не виділена в натурі; ОСОБА_2 фактично користується вказаною спадщиною.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову у цій справі, керувався ст.ст. 151-154 ЦПК України, ст. 321 ЦК України та виходив із обґрунтованості цієї заяви та того, що матеріали справи містять дані про те, що між сторонами дійсно виник спір, та існує загроза невиконання, утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також з урахуванням того, що нерухоме майно, на яке позивач просить накласти арешт, є предметом спору.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Судом першої інстанції у цій справі було правильно встановлено, що у провадженні суду перебуває дана справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, як спадкоємця за заповітом після смерті 15.01.2015 року (а.24) позичальника ОСОБА_5, про стягнення з останньої боргу спадкодавця за договорами позики від 14 червня 2012 року та від 07 серпня 2012 року на загальну суму 2654100,00 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2015 року(а.30) провадження у цій справі відкрито.

У жовтні 2015 року позивач ОСОБА_3 подав суду першої інстанції письмове клопотання про забезпечення позову у цій справі (а.с.54-57) шляхом накладення арешту на житловий будинок разом з належними саме цьому будинку прибудовами, інженерними комунікаціями та надвірними спорудами, ворітьми та огорожею, що знаходяться на земельній ділянці за адресою: м. Бердянськ, Запорізька область, вул. Чубаря, 81, також на земельну ділянку, яка розташована за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Чубаря 81.

Відповідно до ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

П.4 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову при розгляді заяви про забезпечення позову суд повинен враховувати докази, які надані позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

В силу вимог ст. 153 ч. 7 ЦПК України у разі постановлення ухвали без повідомлення особи, щодо якої просять вжити заходи забезпечення позову, копія ухвали надсилається особі, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, негайно після її виконання

Суд першої інстанції правильно вважав, що на час заявлення клопотання про забезпечення позову, матеріали цієї справи містять дані про те, що між сторонами дійсно виник спір, та існує загроза невиконання, утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у цій справі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а лише відображають позицію відповідача у цій справі, яку вона та її представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Дійсно в забезпечення позову позивача накладено судом першої інстанції у цій справі арешт на житловий будинок із будівлями та спорудами та земельну ділянку, які розташовані за адресою: м. Бердянськ вул. Чубаря, 81, що належать спадкодавцю ОСОБА_5 та досі зареєстровані на праві власності за останнім, а не за відповідачем ОСОБА_2

Проте, таке накладення арешту не суперечить вимогам ст. 152 ч. 1 п. 1 ЦПК України. Оскільки, відповідач ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті позичальника (боржника) - спадкодавця ОСОБА_5, яка своєчасно подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після останнього у вигляді вказаних житлового будинку та земельної ділянки, а тому вважається такою, що прийняла спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_5, не зважаючи не те, що остання досі не отримала правовстановлюючого документу цю спадщину (свідоцтво нотаріуса про право на спадщину за заповітом тощо), та в силу вимог закону ОСОБА_2 може відповідати по боргам ОСОБА_5 перед ОСОБА_3, як кредитором, лише в межах вартості зазначеного спадкового майна.

І хоча суд першої інстанції помилково зазначав в обґрунтування своєї ухвали про забезпечення позову у цій справі у тому числі, що вищезазначені житловий будинок та земельна ділянка спадкодавця є предметом спору у цій справі, це не призвело до неправильності вирішення останнім питання про забезпечення позову позивача по суті у цій справі.

Оскільки, хоча предметом спору у цій справі є борг за договорами спадкодавця ОСОБА_5 перед позивачем (позикодавцем) ОСОБА_3, проте останній обмежується для спадкоємця розміром вартості спадкового майна у вигляді вищезазначених житлового будинку та земельної ділянки, які ОСОБА_2 фактично отримала у спадок за заповітом від ОСОБА_5, та якими остання фактично користується.

Так, згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги (ст. 1281 ч. 2 ЦК України).

В силу вимог ст. 1282 ч. 1 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

При вищезазначених обставинах, позивач у своєму вищезазначеному клопотанні надав суду першої інстанції докази на підтвердження своїх позовних вимог у цій справі (копії договорів між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 безвідсоткової цільової позики від 07.08.2012 року а.26-27, займу грошових коштів від 14.06.2012 року а.28-29 та інш. містяться у матеріалах справи), зокрема, що між сторонами ОСОБА_3 та ОСОБА_2, як спадкоємцем за заповітом позичальника (боржника) - спадкодавця ОСОБА_5, дійсно виник спір на суму боргу 2654100,00 грн. та існує реальна загроза невиконання, утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також, що має місце відповідність виду забезпечення позову, який позивач просить застосувати у цій справі, позовним вимогам позивача у цій справі, співмірність останніх.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_3 був сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн. (а.1) на виконання вимог Закону України «Про судовий збір» за подачу вищезазначеного клопотання про забезпечення позову у цій справі.

Звідси, вищезазначена заява (клопотання) позивача про забезпечення позову у цій справі відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, могла (могло) бути прийнята (прийнято) судом першої інстанції до розгляду та розглянута (розглянуто) останнім по суті.

Доводи ОСОБА_2, як особи, яка подала апеляційну скаргу, про наявність порушень вимог закону при постановленні оскаржуємої ухвали судом першої інстанції, є безпідставними, не ґрунтуються на цивільному процесуальному законі.

При вищевикладених обставинах, судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції або її зміни.

Крім того, у разі відмови апелянту відповідачу ОСОБА_2 у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі, остання не має права на компенсацію за рахунок позивача ОСОБА_3 судових витрат у вигляді судового збору 243,60 грн. (а.51), понесених нею при подачі цієї скарги до апеляційного суду.

Разом зі тим, колегія суддів апеляційного суду вважає за доцільне розяснити ОСОБА_2, що остання у подальшому не позбавлена права звертатись до суду першої інстанції із заявою про скасування вищезазначених заходів забезпечення позову у цій справі або ж заміни виду забезпечення позову в порядку ст. 154 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2015 року про забезпечення позову у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_1ОСОБА_9ОСОБА_10