Ухвала

іменем україни

18 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Закропивного О.В., Мартинюка В.І.,

Мазур Л.М., Нагорняка В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом приватного підприємства «Тріал» до ОСОБА_3, публічного акціонерного товариства «Марфін Банк», третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ситнікова Ю.Д., про визнання недійсним договору іпотеки, за касаційними скаргами публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» та ОСОБА_3 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 27 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року приватне підприємство «Тріал» (далі - ПП «Тріал») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» (далі - ПАТ «Марфін Банк») про визнання недійсним договору іпотеки.

Позивач посилався на те, що 31 березня 2000 року ПП «Тріал» придбало у агрофірми «Нива» ринок будівельних матеріалів, розташований на земельній ділянці площею 1,3 га у с. Мізікевича, ж/м «Чорноморка». 20 грудня 2001 року вказана земельна ділянка була викуплена і 10 червня 2002 року позивач отримав державний акт про право власності на вказану земельну ділянку. Згодом вказаною земельною ділянкою незаконно заволоділо виробничо-комерційне товариство з обмеженою відповідальністю «Осьміног» (далі - ВК ТОВ «Осьміног»).

Після розгляду судових справ ПП «Тріал» була повернута у власність вищевказана земельна ділянка, однак за цей час ВК ТОВ «Осьміног» відчужив 1/2 частини вказаної земельної ділянки фізичній особі Стоянову, який у свою чергу відчужив її відповідачу ОСОБА_3

ПП «Тріал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,650 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, та витребування з незаконного володіння ОСОБА_3 вказаної земельної ділянки.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 листопада 2013 року, яке набрало законної сили 18 березня 2015 року, позов задоволено.

Після набрання вказаним рішенням законної сили зареєструвати право власності на вказану земельну ділянку позивач не зміг, оскільки 10 квітня 2008 року між відповідачами ОСОБА_3 та ПАТ «Морський транспортний банк» (тепер - ПАТ «Марфін Банк») був укладений договір іпотеки, предметом якого була вказана земельна ділянка. Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. за реєстровим № 1676, яка в межах вказаного договору наклала обтяження на вказану земельну ділянку.

На час звернення до суду з даним позовом, будучи власником вказаної земельної ділянки, позивач позбавлений можливості розпоряджатись земельною ділянкою, а тому просив визнати недійсним вищевказаний договір іпотеки та виключити з Державного реєстру іпотек запис про державну реєстрацію вказаного вище договору іпотеки та виключити з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна запис про державну реєстрацію обтяження за вказаним договором іпотеки.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27 січня 2016 року, позов задоволено.

Визнано недійсним договір іпотеки від 10 квітня 2008 року, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «Морський транспортний банк», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. за реєстровим № 1676.

Виключено з Державного реєстру іпотек запис про державну реєстрацію договору іпотеки № 1676, укладеного ОСОБА_3 та ПАТ «Морський транспортний банк», посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. 12 квітня 2008 року, та запис про державну реєстрацію обтяження за вказаним договором на предмет іпотеки: земельну ділянку площею 0,6500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

Арешт, накладений ухвалою суду від 16 квітня 2015 року на земельну ділянку площею 0,6500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, належну на праві власності ОСОБА_3, скасовано.

У касаційній скарзі ПАТ «Марфін Банк», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційних скарг, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що 20 грудня 2001 року земельна ділянка площею 1,3 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, була викуплена та 10 червня 2002 року ПП «Тріал» отримав державний акт про право власності на вказану земельну ділянку.

ВК ТОВ «Осьміног» шляхом підробки документів на підставі договору купівлі-продажу від 11 листопада 2002 року та рішення господарського суду Одеської області від 29 червня 2004 року, ухваленого у справі за позовом ВК ТОВ «Осьміног» до ПП «Тріал» про визнання договору купівлі-продажу від 11 листопада 2002 року дійсним, було отримано державний акт серії ЯА № 1563003 на право власності на земельну ділянку площею 1,3 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Незаконність такого відчуження земельної ділянки підтверджується постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 квітня 2008 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Одеської області від 24 червня 2008 року, у справі 1-п-19/2008, якою провадження у кримінальній справі за обвинуваченням директора ВК ТОВ «Осьміног» - ОСОБА_5 у використанні завідомо підробленого документа, а також у шахрайстві в особливо великих розмірах, було припинено з нереабілітуючих підстав у зв'язку з його смертю.

Рішення господарського суду Одеської області від 29 червня 2004 року було переглянуто у зв'язку з нововиявленими обставинами Одеським апеляційним господарським судом і скасовано постановою цього суду від 06 серпня 2009 року.

ВК ТОВ «Осьміног» здійснило відчуження частини спірної земельної ділянки площею 0,6500 га на користь відповідача ОСОБА_3, який отримав державний акт на право власності на вказану земельну ділянку, а іншу частину земельної ділянки площею 0,6500 га повернуто підприємству ПП «Тріал».

Також в період вирішення позовів у судовому порядку ОСОБА_3 за договором іпотеки від 09 квітня 2008 року передав спірну земельну ділянку в іпотеку ВАТ «Морський транспортний банк» (тепер - ПАТ Марфін Банк») на забезпечення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором, за яким він отримав у банку кредитні кошти у розмірі 1 900 000 дол. США.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 02 червня 2010 року з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Морський транспортний банк» стягнуто кредитну заборгованість у розмірі 20 797 272 грн 29 коп. та судові витрати, в задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання недійсними кредитного договору та договорів іпотеки відмовлено.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 листопада 2013 року позов ПП «Тріал» задоволено.

Визнано за ПП «Тріал» право власності на земельну ділянку площею 0,6500 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Витребувано вказану земельну ділянку у ОСОБА_3 із незаконного володіння.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 31 липня 2014 року рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 листопада 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову ПП «Тріал».

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2015 року рішення апеляційного суду Одеської області від 31 липня 2014 року скасовано та залишено в силі рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 листопада 2013 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що рішенням суду позивача визнано власником спірної земельної ділянку, відповідач ОСОБА_3 незаконно оформив на себе право власності на спірну земельну ділянку, а отже не мав права передавати її в іпотеку, а тому суд дійшов висновку про визнання договору іпотеки недійсним.

Такі висновки ґрунтуються на фактичних обставинах, установлених судом, на доказах, поданих сторонами, які судом належним чином оцінені і відповідають вимогам закону, який правильно застосовано.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна, за умови якщо нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності.

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, правильно виходив з того, що рішенням суду позивача визнано власником спірної земельної ділянку, відповідач ОСОБА_3 незаконно оформив на себе право власності на спірну земельну ділянку, а тому не мав права передавати її в іпотеку.

За таких обставин суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про визнання договору іпотеки недійсним.

З урахуванням вказаних норм колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не знаходить підстав для задоволення касаційних скарг та вважає, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційних скарг про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 27 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: О.В. Закропивний

Л.М. Мазур

В.І. Мартинюк

В.А. Нагорняк