Справа № 368/1183/16-ц
провадження № 2/368/622/16
Рішення

Іменем України

"12" вересня 2016 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

при секретарі Гребеневич А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

встановив:

позивач просить суд визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) розміром 2,85 умовних кадастрових гектарів, яке належало померлій згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН №378878 від 05.06.2002 р., посилаючись на те, що 03.04.1996 року померла ОСОБА_2.

За життя ОСОБА_2 належало право на земельну частку (пай) члена ТОВ «Ставівське» розміром 2,85 умовних кадастрових гектари, що підтверджується копією сертифікату серія РН №378878 від 05.06.2002 р.

Отже, після смерті ОСОБА_2М, залишилось право на земельну частку (пай).

14.05.1987 р. ОСОБА_2 було складно заповіт, посвідчений секретарем Ставівської сільської ради ОСОБА_3 та зареєстровано в реєстрі за № 34.

Відповідно до вищезазначеного заповіту ОСОБА_2 заповіла все своє майно, де б воно не було із чого воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом буде мати право ОСОБА_4 та їй, ОСОБА_1.

Згідно ст. 534 Цивільного кодексу Української PCP 1963 p. (який діяв на день відкриття спадщини) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями чи заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Отже, ОСОБА_2 все своє майно, в тому числі і право на земельну частку (пай), заповіла їй та ОСОБА_4.

Після смерті ОСОБА_2 із спадкоємців за законом, крім неї, нікого не залишилось. ОСОБА_4 спадщини ОСОБА_2 не приймав та 09.07.2014 р. помер.

Вона у встановленому законом порядку звернулась до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та заявила про вступ у спадкові права, що підтверджується листом нотаріальної контори.

Враховуючи те, що інші спадкоємці відсутні, а ОСОБА_4 спадщини ОСОБА_2 не приймав та помер, вона є єдиним спадкоємцем за заповітом, що прийняла спадщину, та успадковує всю спадщину ОСОБА_2, в тому числі право на земельну частку (пай).

Оскільки, сертифікат на право на земельну частку (пай) ОСОБА_2 серії РН №378878 від 05.06.2002 p., був втрачений, вона не може у встановленому порядку через державну нотаріальну контору успадкувати право своєї баби на отримання земельної частки (паю) члена ТОВ «Ставівське».

У зв'язку з чим питання визнання права спадкоємців на земельну частку (пай) необхідно вирішувати в судовому порядку згідно Цивільного кодексу України

Таким чином, за умов відсутності правовстановлюючого документа на право на земельну частку (пай), а саме: сертифікат серія РН №378878 від 02.06.2002 р. вона не може оформити свої спадкові права на земельну частку (пай).

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ніш документа. який засвідчує його право власності.

Представник відповідача в судове засідання не з?явився, подавши до суду заяву, в якій він просить суд справу слухати у відсутність представника сільської ради та погоджуються з позовними вимогами позивача.

Суд, вислухавши позивача та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

03 квітня 1996 року померла ОСОБА_2.

За життя ОСОБА_2 належало право на земельну частку (пай) члена ТОВ «Ставівське» розміром 2,85 умовних кадастрових гектари, що підтверджується копією сертифікату серія РН №378878 від 05.06.2002 р.

Отже, після смерті ОСОБА_2М, залишилось право на земельну частку (пай).

Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

14.05.1987 р. ОСОБА_2 було складно заповіт, посвідчений секретарем Ставівської сільської ради ОСОБА_3 та зареєстровано в реєстрі за № 34.

Відповідно до вищезазначеного заповіту ОСОБА_2 заповіла все своє майно, де б воно не було із чого воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом буде мати право ОСОБА_4 та позивачу, ОСОБА_1.

Отже, ОСОБА_2 все своє майно, в тому числі і право на земельну частку (пай), заповіла позивачу ОСОБА_1, та ОСОБА_4.

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Після смерті ОСОБА_2 із спадкоємців за законом, крім неї, нікого не залишилось. ОСОБА_4 спадщини ОСОБА_2 не приймав та 09.07.2014 р. помер.

Позивач у встановленому законом порядку звернулась до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та заявила про вступ у спадкові права, що підтверджується листом нотаріальної контори.

Враховуючи те, що інші спадкоємці відсутні, а ОСОБА_4 спадщини ОСОБА_2 не приймав та помер, позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, що прийняла спадщину, та успадковує всю спадщину ОСОБА_2, в тому числі право на земельну частку (пай).

Оскільки, сертифікат на право на земельну частку (пай) ОСОБА_2 серії РН №378878 від 05.06.2002 p., був втрачений, позивач не може у встановленому порядку через державну нотаріальну контору успадкувати право своєї баби на отримання земельної частки (паю) члена ТОВ «Ставівське».

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності у разі втрати документу, що засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом.

Відповідно до ст. 1217 ч. 1 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Враховуючи вищевикладене, відсутність заперечень з боку відповідача, а також те, що позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_2 та яка бажає прийняти спадщину, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись Законом України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат», ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», «Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) розміром 2,85 умовних кадастрових гектарів, яке належало померлій згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 378878 від 05.06.2002 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами , які брали участь у справі і не були присутніми в судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І.І. Шевченко