У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1709/16-ц

03 жовтня 2016 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Грещук Р.П. вивчивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

22.09.2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з заявою про забезпечення позову.

Свої вимоги мотивує тим, що вона звернулася в Надвірнянський районний суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. , предметом якої є вимога визнати за нею право власності на ? часток в спільному майні подружжя: транспортному засобі марки Volkswagen Polo, 2001 року випуску, номер шасі WVWZZZ6KZ1R516580, державний номер НОМЕР_1.

Позовні вимоги ОСОБА_1 полягають в тому, що за час шлюбу вони з відповідачем набули у власність транспортний засіб, який відповідач незаконно забрав з спільного вжитку подружжя. На даний час автомобіль перебуває у фактичному володінні відповідача. Вона вважає, що існує реальна загроза відчуження відповідачем спірного автомобіля, оскільки транспортний засіб зареєстрований на ім'я ОСОБА_2 Це в свою чергу зможе утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду уданій справі.

Просить суд з метою забезпечення позову постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову, якою накласти арешт на спірний автомобіль.

Вивчивши доводи заяви та матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що заява позивача підставна і підлягає до задоволення.

Згідно ст.151 ЦПК України, суд може вжити заходів по забезпеченню позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до положень ст. 152 ЦПК України суд може забезпечити позов на підставі відповідної заяви, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При постановлені ухвали суд враховував положення постанови ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, згідно із роз'ясненнями якої (п.1 ч.2), забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому, виходячи з правової природи забезпечення позову, під останнім слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача та спрямованих проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати, знецінити або вчинити інші дії, що можуть призвести в майбутньому до певних складнощів при виконанні рішення суду.

Згідно роз'яснень, що містяться у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суддя (суд) розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення завдання значної шкоди заявнику.

Законодавством не встановлена можливість застосування заходів забезпечення позову лише за наявності певних вимог, наприклад, майнових; про характер вимог ЦПК України взагалі не згадує і з ними не пов'язує можливість чи неможливість застосування заходів забезпечення позову.

Враховуючи, що між сторонами виник спір з приводу нерухомого і рухомого майна, суд прийшов до виснову про доцільність забезпечення заявленого позову та заборона вчиняти дії щодо відчуження майна, що повністю узгоджується з матеріалами справи, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити у подальшому виконання судового рішення.

Тому суд вважає, що з метою схоронності майна, на яке заявлено позов, до розгляду справи по суті слід накласти арешт на спірне майно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.151-153, 197 ч.2 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволити.

Накласти арешт на транспортний засіб марки Volkswagen Polo, 2001 року випуску, номер шасі № WVWZZZ6KZ1R516580, державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, 03.02.1977 жителю, ІНФОРМАЦІЯ_1

Обовязок предявлення цієї ухвали до виконання покласти на позивача.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом 5 днів з дня її проголошення, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.

Суддя Грещук Р.П.