Справа № 182/1903/16-ц
Провадження № 2/0182/2230/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23.08.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Рунчевої О. В.

при секретарі Власенко Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нікопольської районної державної адміністрації про визнання права власності на земельну ділянку (пай),-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, який згодом уточнював (а.с. 2-3, 16-17), остаточно просив визнати з ним право власності на земельну ділянку загальною площею 4,17 га, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Нікопольський район, Агрофірма «Січ». Свої вимоги мотивує наступним. У 1998 році померла його баба ОСОБА_2.

Після її смерті залишилося спадкове майно, до складу якого входить земельна частка (пай) розміром 4,17 га, що перебуває в колективному сільгосппідприємстві Агрофірми «Січ» на території Дмитрівської сільської ради, надана для ведення сільськогосподарського виробництва.

Так, згідно свідоцтва про право на земельну частку (пай) серії ДП № 029506, право на вищезазначену земельну частку (пай) розміром 4,17 га, належить ОСОБА_2, як члену колективного сільськогосподарського підприємства Агрофірми «Січ».

Зазначений сертифікат було видано 27.01.1997 року на підставі рішення Нікопольської районної державної адміністрації від 24.12.1996 року № 453/2-р та зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0506.

За життя ОСОБА_2 не до оформила документи належним чином, залишила спадщину після себе на ОСОБА_3, який також за життя не встиг оформити земельний пай відповідно до вимог чинного законодавства.

21.08.1999 року помер його дід ОСОБА_3. За життя померлий ОСОБА_3 склав заповіт від 12.09.1998 року, посвідчений ОСОБА_4, приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу, згідно якого належний йому житловий будинок з господарчими будівлями та земельною ділянкою до нього, який розташований в м. Марганці Дніпропетровської області по вул. Колгоспна, буд. 56 та все своє майно заповів йому позивачу по справі.

Таким чином померлий ОСОБА_3 розпорядився конкретним належним йому майном, а саме правом на земельну частку (пай).

Сертифікат на право на земельну частку (пай) посвідчує право на умовну кількість кадастрових гектарів, є рухомим майном, а земельна ділянка виділена в натурі ( на місцевості) є нерухомим майном, і , як наслідок, - це різні обєкти цивільних прав.

18.08.2000 року йому видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчений ОСОБА_5, державним нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 1580, згідно якого спадкове майно, на як видано свідоцтво складається з права на земельну частку (пай) розміром 4,17 га, що перебуває в колективному сільгосппідприємстві агрофірми «Січ» на території м. Марганця.

У серпні 2016 року він звернувся до ОСОБА_6, державного нотаріуса Марганецької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після смерті ОСОБА_3, померлого 21.08.1999 року, однак отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.08.2016 року з причини, що ним не надано усіх необхідних правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Таким чином він вимушений звернутися до суду для вирішення питання щодо визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, згідно ст. 1256 та ст. 213 ЦК України.

Вважає, що воля ОСОБА_3, як спадкодавця полягала в тому, щоб заповісти саме нерухоме майно земельну частку (пай) розміром 4,17 га, що перебуває в колективному сільгосппідприємстві агрофірми «Січ» на території м. Марганця.

На даний час він позбавлений можливості оформити належним чином свої спадкові права після смерті ОСОБА_3

На підставі викладеного, просить визнати за ним у порядку спадкування за заповітом право власності на земельну частку (пай) загальною площею 4,17 га, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради, надана для ведення сільськогосподарського виробництвапісля смерті ОСОБА_3, померлого 21.08.1999 року.

Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. (а.с. 40).

Від представника Нікопольської райдержадміністрації ОСОБА_7 на адресу суду надійшов лист, згідно якого вона просить суд розглядати справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. (а.с. 42).

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст.ст. 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, тобто заповіт є одностороннім правочином.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Як встановлено судом, у 1998 році померла баба позивача ОСОБА_2.

Після її смерті залишилося спадкове майно, до складу якого входить земельна частка (пай) розміром 4,17 га, що перебуває в колективному сільгосппідприємстві Агрофірми «Січ» на території Дмитрівської сільської ради, надана для ведення сільськогосподарського виробництва. (а.с. 9-10, 37-38).

Так, згідно свідоцтва про право на земельну частку (пай) серії ДП № 029506, право на вищезазначену земельну частку (пай) розміром 4,17 га, належить ОСОБА_2, як члену колективного сільськогосподарського підприємства Агрофірми «Січ». Зазначений сертифікат було видано 27.01.1997 року на підставі рішення Нікопольської районної державної адміністрації від 24.12.1996 року № 453/2-р та зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0506 (а.с. 8).

Вищезазначений сертифікат на право на земельну частку (пай) посвідчує право на умовну кількість кадастрових гектарів, є рухомим майном, а земельна ділянка виділена в натурі ( на місцевості) є нерухомим майном, і , як наслідок, - це різні обєкти цивільних прав.

За життя ОСОБА_2 не до оформила документи належним чином, залишила спадщину після себе на ОСОБА_3, який також за життя не встиг оформити земельний пай відповідно до вимог чинного законодавства.

21.08.1999 року помер його дід ОСОБА_3. За життя померлий ОСОБА_3 склав заповіт від 12.09.1998 року, посвідчений ОСОБА_4, приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу, згідно якого належний йому житловий будинок з господарчими будівлями та земельною ділянкою до нього, який розташований в м. Марганці Дніпропетровської області по вул. Колгоспна, буд. 56 та все своє майно заповів йому позивачу по справі. (а.с. 7,31).

Таким чином померлий ОСОБА_3 розпорядився конкретним належним йому майном, а саме правом на земельну частку (пай).

18.08.2000 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчений ОСОБА_5, державним нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 1580, згідно якого спадкове майно, на як видано свідоцтво складається з права на земельну частку (пай) розміром 4,17 га, що перебуває в колективному сільгосппідприємстві агрофірми «Січ» на території м. Марганця. (а.с. 6).

У серпні 2016 року позивач звернувся до ОСОБА_6, державного нотаріуса Марганецької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після смерті ОСОБА_3, померлого 21.08.1999 року , однак отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.08.2016 року з причини, що ним не надано усіх необхідних правовстановлюючих документів на земельну ділянку. (а.с. 41).

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що ОСОБА_3 як спадкодавець мав намір заповісти саме нерухоме майно земельну частку (пай) розміром 4,17 га, що перебуває в колективному сільгосппідприємстві агрофірми «Січ», яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради, надана для ведення сільськогосподарського виробництва та яка на момент складання заповіту фактично належала ОСОБА_3, померлому 21.08.1999 року.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Виходячи із наведеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 15, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 1216-1218, 1223,1233, 1268 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Нікопольської районної державної адміністрації про визнання права власності на земельну ділянку (пай) - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай) загальною площею 4,17 га, з них ріллі 3,08 га, № паю 767, багаторічних насаджень- 0,53 га № паю 790, пасовищ- 0,35 га, № паю 917, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Дніпропетровська область Агрофірма "Січ" упорядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 21.08.1999 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_8