Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2016 р. Справа153/1000/16-ц

Категорія 26

Код суду: 231

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді- Дзерина М.М.

за участю секретаря судового засідання - Гулковської Т.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області цивільну справу за позовом юридичної особи публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Позивач заявив позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 30 серпня 2013 року ОСОБА_1 відповідно до укладеного договору отримала кредит у розмірі 300.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строк дії картки. Відповідач не надав своєчасно ПАТ КБ «Приватбанку» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору № б/н від 30 серпня 2013 року, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 31 травня 2016 року має заборгованість 11071 грн. 74 коп., яка складається з наступного 294 грн. 25 коп. - заборгованість за кредитом, 6774 грн. 07 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3000 грн. - заборгованість за пенею та комісію, а також: 500 грн. - штраф ( фіксована частина), 503 грн. 42 коп. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язань і заборгованість за договором не погашає. Тому позивач змушений звернутися до суду із даним позовом і просити суд винести рішення, яким стягнути із ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором від 30 серпня 2013 року у сумі 11071 гривня 74 копійки, а також судові витрати у сумі 1378 гривень.

Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Сафір Ф.О. який діє на підставі довіреності №3734 від 04 вересня 2015 року (а.с.34), у судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву від 11 серпня 2016 року вхід.№4559(а.с.38), в якій просить суд розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення .

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не прибула, про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена у порядку, встановленому ст.74 ч.5 ЦПК України - судовими повістками, надісланими рекомендованими повідомленнями за зареєстрованим місцем її проживання. Належним чином повідомлений відповідач не прибув у судове засідання, про причини неявки суд не повідомила. Судом встановлено відсутність поважних причин неявки в судове засідання належно повідомленого відповідача. Судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи.

Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Із досліджених судом письмових доказів - анкети-заяви від 30 серпня 2013 року встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, оформила на своє ім'я карту «Універсальна» отримала кредитний ліміт у розмірі 4000 гривень (а.с.6), довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.7), розрахунку заборгованості (а.с.5), судом встановлено, що між сторонами було укладено у простій письмовій формі на ім'я ОСОБА_1 договір відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки. Відповідно до умов кредитного договору відповідачеві ОСОБА_1 було відкрито картковий рахунок, відповідач зобов'язався повернути кредит, сплатити нараховані відсотки за його користування та комісію, однак, як слідує із розрахунків по договору, не виконав своїх зобов'язань та допустив заборгованість станом на 31 травня 2016 року у сумі 11071 гривня 74 копійки.

Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобов'язався надати та надав грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач зобов'язався повернути кредит та проценти за користування кредитом.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити процент.

Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов'язує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання.

З розрахунку заборгованості позичальника вбачається, що він прострочив платежі з оплати основного боргу (кредиту), процентів за користування кредитом, по комісії за користування кредитом, та має значну прострочену заборгованість, що завдає збитків Банку.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Оцінюючи усі докази, що є у справі, у їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 є зобов'язальними, і регулюються нормами ЦК України.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що передбачено ст. 610 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_1 в порушення вимог кредитного договору та вказаних норм ЦК України, не виконала взятих на себе зобов`язань.

Права позивача порушені невиконанням зобов'язання відповідачем, а тому підлягають судовому захисту.

Зазначені обставини переконують суд в наявності підстав для задоволення позову та стягнення заборгованості з відповідача у повному обсязі.

Правомірними суд визнає і вимоги позивача про стягнення з відповідача сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені, за правилами ст.88 ч.1 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача, а тому суд має підстави для задоволення вимоги про стягнення судових витрат.

Документально підтверджено, що позивач сплатив 1378 гривень судового збору. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1378 гривеньсудового збору.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст. 526, 527, 530, 536, 554, 610, 611, 612, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України

Керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215, 224-226, 228 ЦПК УКРАЇНИ і на підставі ст.ст. 526, 527, 530, 536, 554, 610, 611, 612, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 11071 грн. 74 коп. - заборгованість по кредитному договору від 30 серпня 2013 року, яка складається з наступного: 294 грн. 25 коп. - заборгованість за кредитом, 6774 грн. 07 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3000 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафами: 500 грн. - фіксована частина, 503 грн. 42 коп. -процентна складова.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1378 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Ямпільський районний суд Вінницької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий М.М.Дзерин