Справа № 283/363/16-ц
провадження №2/283/237/2016
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 травня 2016 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням - судді Ярмоленка В.В., з секретарем Пух Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Малині цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - управління Держгеокадастру у Малинському районі про визнання права на 3/4 часток земельних ділянок в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

Позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Ялцівка Малинського району Житомирської області помер її батько, ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина на все належне йому майно, в тому числі і на земельні ділянки площами: 0,1225 га з кадастровим номером НОМЕР_1; 0,2007 га кадастровий номер - НОМЕР_3; 0,1886 га кадастровий номер - НОМЕР_2 розташованих на території Любовицької сільської ради Малинського району Житомирської області та призначених для ведення особистого селянського господарства та земельна ділянка площею 0,1986 га з кадастровим номером НОМЕР_4 для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогами про визнання за нею право власності на 3/4 частини земельних ділянок, які знаходяться на території Любовицької сільської ради Малинського району, оскільки одержати або відновити документи, що посвідчують факт належності спадкодавцю даного володіння неможливо, через неоформлення ОСОБА_3 за життя права власності на дане нерухоме майно.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 16.05.2016 року не з'явилася, подавши заяву про уточнення позовних вимог, подала заяву про розгляд справи без її участі, вимоги викладені в позові та уточненій позовній заяві щодо визнання за нею права на 3/4 частки вказаних земельних ділянок, розташованих на території Любовицької сільської ради Малинського району як за спадкоємцем за заповітом після смерті батька, ОСОБА_3, підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач: ОСОБА_2, подала зустрічний позов про визнання права користування земельною ділянкою в якому первісні позовні вимоги не визнала та зазначила, що після укладення шлюбу 21.03.1990 року з ОСОБА_3 ними було придбано будинок АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 14.12.1992 року та відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.10.2015 року про належність їй 1/8 частини даного будинку, просить визнати за нею право користування земельною ділянкою площею 0,1241 га, що становить 5/8 частин від загальної площі земельної ділянки з кадастровим номером: НОМЕР_4 призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд, оскільки на ній знаходиться житловий будинок АДРЕСА_1. Щодо визнання права власності за позивачем на 3/4 часток земельних ділянок площами 0,1225 га з кадастровим номером НОМЕР_1; 0,2007 га кадастровий номер - НОМЕР_3; 0,1886 га кадастровий номер - НОМЕР_2 розташованих на території Любовицької сільської ради Малинського району Житомирської області та призначених для ведення особистого селянського господарства, просила відмовити за безпідставністю, оскільки спадкодавець ОСОБА_3 як і відповідач були лише їх користувачами, а процес приватизації вони лише розпочали.

Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 29.03.2016 року позовну заяву та зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду та об'єднано в одне провадження.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне:

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Ялцівка Малинського району Житомирської області помер ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина на все належне йому майно, в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями під АДРЕСА_1 і на земельні ділянки площами: 0,1225 га з кадастровим номером НОМЕР_1; 0,2007 га кадастровий номер - НОМЕР_3; 0,1886 га кадастровий номер - НОМЕР_2 розташованих на території Любовицької сільської ради Малинського району Житомирської області та призначених для ведення особистого селянського господарства та земельна ділянка площею 0,1986 га з кадастровим номером НОМЕР_4 для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.10.2015 року, свідоцтва про право власності від 16.102015 року ОСОБА_2, як дружина померлого та спадкоємець першої черги за законом набула право власності на 5/8 частин житлового будинку з господарськими будівлями під АДРЕСА_1, а у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.10.2015 року ОСОБА_1 є власником 3/8 частин зазначеного будинку.

Померлий ОСОБА_3 розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, проте помер, не завершивши її та не отримавши правовстановлюючого документа на земельну ділянку - державного акта на право власності.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз'яснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного Кодексу, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно пункту «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Право на завершення процедури приватизації та отримання даної земельної ділянки у власність, яке належало померлому на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок його смерті. Це право в порядку спадкування перейшло до позивача, як спадкоємця померлого.

Доводи позивача щодо того, що спірна земельна ділянка під будинком належала її батьку, який помер 02 грудня 2013 року, на праві особистої приватної власності, а тому не є спільною сумісною власністю його та ОСОБА_2, не обґрунтовані оскільки за змістом ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України та з огляду на роз'яснення, викладені в п. 18-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», якщо на приватизованій одним із подружжя земельній ділянці знаходиться будинок, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку між подружжям до особи, яка не мала право власності чи користування земельною ділянкою, переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку будівлі, споруди.

Таким чином, позивач за первісним позовом має право на завершення процедури приватизації та отримання даної земельної ділянки у власність, яке належало її батьку на момент відкриття спадщини.

При розгляді судом зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання за нею права користування земельною ділянкою площею 0,1241 га (5/8 частин від загальної площі) кадастровий номер ділянки №НОМЕР_4 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд АДРЕСА_1 суд відмічає невірно обраний спосіб захисту своїх прав та інтересів.

Частиною 2 ст. 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать:

1)визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Звертаючись до суду з вимогами про визнання права на користування земельною ділянкою позивач не надала доказів належності даної земельної ділянки спадкодавцю на праві користування. В судове засідання ОСОБА_2 не з'явилась, а тому суд позбавлений можливості уточнити ці вимоги.

ОСОБА_2 вправі звернутись до суду з вимогами про визнання за нею права на завершення процедури оформлення (приватизації) земельної ділянки 5/8 часток земельної ділянки площею 0,1986 га з кадастровим номером НОМЕР_4 для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд АДРЕСА_1 та на одержання Свідоцтва про право власності на дану земельну ділянку в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, а також 1/4 частин земельних ділянок площами: 0,1225 га з кадастровим номером НОМЕР_1; 0,2007 га кадастровий номер - НОМЕР_3; 0,1886 га кадастровий номер - НОМЕР_2 розташованих на території Любовицької сільської ради Малинського району Житомирської області та призначених для ведення особистого селянського господарства.

Керуючись ст.ст.10, 15, 60, 212, 213, 214 ЦПК України, на підставі ст.125 ЗК України, ст.ст. 1216, 1218, 1222, 1225, 1265 ЦК України, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на завершення процедури оформлення (приватизації) земельних ділянок, а саме 3/4 часток земельних ділянок площами: 0,1225 га з кадастровим номером НОМЕР_1; 0,2007 га кадастровий номер - НОМЕР_3; 0,1886 га кадастровий номер - НОМЕР_2 розташованих на території Любовицької сільської ради Малинського району Житомирської області та призначених для ведення особистого селянського господарства та

3/8 частин земельної ділянки площею 0,1986 га з кадастровим номером НОМЕР_4 для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд АДРЕСА_1 та на одержання Свідоцтва про право власності на дані земельні ділянки в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: