У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Карпенко С.О.,

суддів: Закропивного О.В., Іваненко Ю.Г.,

Кадєтової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до відділу державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції у Полтавській області і ОСОБА_4 про проведення перерахунку заборгованості за аліментами за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 13 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 8 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_3, заперечуючи проти позову ОСОБА_4 про стягнення пені за несплату аліментів, звернувся із зустрічним позовом до відділу державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції у Полтавській області та ОСОБА_4, в якому просив зобов'язати здійснити перерахунок заборгованості за аліментами на утримання дитини, встановити відсутність у нього заборгованості та скасувати довідку-розрахунок державного виконавця № 8336 від 6 травня 2014 року, за якою заборгованість станом на 1 вересня 2014 року складає 9 309,27 грн, а на 1 січня 2014 року - 8 884,06 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції у Полтавській області перебуває виконавчий лист про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 аліментів у розмірі ј частки від усіх видів його заробітку. Він не ухиляється від сплати аліментів і сумлінно щомісячно їх сплачує, однак при здійсненні розрахунку державний виконавець не врахував понесені ним витрати на утримання дитини, а саме у 2011 році в сумі 395 грн, у 2012 році в сумі 890 грн, у 2013 році в сумі 3 232,15 грн, а також у 2014 році в сумі 877,35 грн, що призвело до помилкового розрахунку та стало підставою для позову про стягнення пені.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 23 квітня 2015 року за заявою ОСОБА_4 її позов залишено без розгляду.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 13 травня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Встановлено, що станом на 1 липня 2014 року у ОСОБА_3 заборгованість за аліментами відсутня.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 8 липня 2015 року рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 13 травня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 13 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 8 липня 2015 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що обраний позивачем спосіб захисту не є належним.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна.

Судами встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції у Полтавській області перебуває виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів у розмірі ј частки від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

6 травня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції видано довідку-розрахунок заборгованості, за якою заборгованість ОСОБА_3 за аліментами станом на 1 вересня 2014 року складає 9 309,27 грн.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Згідно з ч. 9 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до п. 26 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дій або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільних справах» судам необхідно врахувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначити, керуючись вимогами статті 74 Закону про виконавче провадження, відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 (з наступними змінами) «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». При цьому він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості.

Спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні.

Ухвалюючи рішення, суд апеляційної інстанції вищезазначеного не врахував та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову.

Зробивши висновок про відсутність такого способу захисту, апеляційний суд не врахував, що позивач має право звернутися до суду як з позовом до державного виконавця, так і в порядку судового контролю за виконанням судового рішення. При цьому спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи.

Крім того, слід врахувати ту обставину, що позов ОСОБА_3 у першій інстанції був заявлений як зустрічний.

Ураховуючи викладене, рішення суду апеляційної інстанції на підставі ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 8 липня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко
Судді: О.В.Закропивний Ю.Г.Іваненко О.В.Кадєтова І.М.Фаловська