УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

МазурЛ.М., Закропивного О.В., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - Національний Банк України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_6, на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 13 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив визнати протиправною бездіяльність публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк», банк) та зобов'язати банк надати інформацію на запит, а саме:

- повідомити чи передавались права кредитора по даному кредитному договору третім особам, якщо передавались, то направити правові підстави такої передачі;

- надати такі розрахунки: суму погашеного кредиту, суму нарахованих відсотків (комісії), суму сплачених відсотків (комісії), суму нарахованих (з розрахунком) і сплачених штрафних санкцій, сальдо розрахунків на дату надання інформації;

- надати положення (інструкцію) про кредитування, що діяла на дату підписання спірного правочину (29 січня 2008 року);

- підтвердити повноваження особи, яка підписала договір про надання споживчого кредиту № 0 від 29 січня 2008 року від імені банку;

- повідомити чи направлялась заявка від 29 січня 2008 року про продаж на Міжбанківській валютній біржі в сумі 83 500,00 доларів США від позичальника через банк на купівлю української гривні;

- якщо направлялась заявка про продаж на Міжбанківській валютній біржі валюти, то вказати по якому курсу була проведена продаж валюти на гривню, яка була знята комісія і скільки коштів зараховано в гривні після продажу вказаної суми валюти;

- повідомити номер валютного рахунку, на який банк зарахував 83 500,00 доларів США кредитних коштів;

- надати копії меморіальних ордерів (заяви про видачу готівки) та/або платіжних доручень на оплату 83 500,00 доларів США - на споживчі цілі.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 29 січня 2008 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір у розмірі 83 500 дол. США для придбання нерухомого майна.

Позивач зазначав, що право власності на вищезазначені кошти до нього не перейшло, валютний рахунок, на який повинні були надходити кошти на його ім'я не відкривався, заявки на конвертацію 83 500 дол. США у грошову одиницю України він не подавав, а також заяви про перерахування цих коштів в оплату нерухомості не подавав, у зв'язку з чим у нього немає жодного документа (меморіального ордеру, заяви про видачу готівки, платіжного доручення тощо), які б свідчили про отримання ним вказаної суми.

ОСОБА_4 вказував, що звернувшись 29 листопада 2014 року до ПАТ «УкрСиббанк» із запитом про надання інформації щодо укладеного між сторонами кредитного договору повної відповіді не отримав, оскільки банк послався на банківську таємницю та не надав запитуваної інформації, у зв'язку з чим позовні вимоги просив задовольнити.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 13 січня 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 відхилено, рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзіпредставник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї ПАТ «УкрСиббанк», колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За приписами ч. 1 ст. 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта; відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.

Згідно ст. ст. 60, 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність»інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею.

Банківською таємницею, зокрема, є: відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди.

Інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи.

За приписами ст. 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Суд апеляційної інстанції, погодившись із висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, який на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, врахувавши відповідь банку від 12 грудня 2014 року про відмову у наданні запитуваної інформації представнику ОСОБА_4 з пропозицією клієнту особисто звернутися до банку, виходив із відсутності письмового запиту безпосередньо від ОСОБА_4, як власника інформації, що становить банківську таємницю, а також відсутності його письмового дозволу на розкриття відповідачем банківської інформації, у зв'язку із чим дослідивши довіреність, видану ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_6, та встановивши, що у ній не визначено повноважень щодо отримання представником інформації, яка містить банківську таємницю, дійшов обґрунтованого висновку про недотримання представником позивача порядку звернення щодо одержання інформації, яка містить банківську таємницю.

Крім того судами правильно зазначено, що з наданих у справу матеріалів вбачається про укладення кредитного договору від 29 січня 2008 року за № 0, а в запиті йдеться про видачу даних по договору № 0.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 13 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

О.В.Закропивний

В.А.Нагорняк