Категорія 39Доповідач Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючогоІващука В. А.
суддів:Вавшка В.С., Голоти Л.О.,
при секретаріКирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Тернівської сільської ради Крижопільського району, Відділу Держгеокадастру у Крижопільському районі Вінницької області про визнання права на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом,

за апеляційною скаргою Тернівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

із зазначеним позовом ОСОБА_6 звернулася в суд 9 листопада 2015 року.

Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Тернівка, Крижопільського району померла її мати ОСОБА_7. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй на час смерті майно. Вона, як спадкоємець першої черги за законом, відповідно до статей 529, 549 ЦК України 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень до ЦК України 2003 року, статей 1218, 1220, 1261, 1268, 1270 ЦК України 2003 року, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері, оскільки інші спадкоємці першої черги, її сестри, спадщину не приймали, відмовились від її прийняття, що підтверджується їх заявами. Нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку через відсутність документів.

Вказала у заяві, що її матір все життя працювала у колгоспі «Україна» с.Тернівка, яке в подальшому було реорганізовано в КСП «Україна». Вона була членом цього господарства, що підтверджується архівною довідкою № 444/01-12 від 02 листопада 2015 року.

12 лютого 1994 року КСП «Україна» отримано Державний акт на право колективної власності на землю. На момент отримання Державного акту мати вже не працювала, так досягла пенсійного віку, однак вона залишалася членом КСП. У списку, який додається до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Україна» її мати ОСОБА_7 зазначена за № НОМЕР_1.

Відповідно довідки Відділу Держгеокадастру у Крижопільському районі Вінницької області розмір земельної частки (паю), що мав належати її матері становить 2,55 умовних кадастрових га, вартістю станом на 01 січня 2015 року 86576 грн. Сертифікат про право на земельну частку (пай) її матері не було видано з невідомих причин.

Позивач зазначила, що в даний час їй стало відомо про те, що її мати мала право на зазначений вище земельний пай, однак через смерть вона не змогла оформити правовстановлюючі документи на земельну ділянку.

Посилаючись на те, що вона позбавлена можливості оформити успадковане належне їй право у нотаріальному порядку, просила визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 2,55 умовних кадастрових гектари в землях запасу на території Тернівської сільської ради, Крижопільського району Вінницької області, в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_7 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

У січні 2016 року позивач уточнила свої вимоги змінивши їх за тих же обставин. Посилаючись на відсутність інформації про наявність вільних площ земель запасу на території сільської ради, просила визнати за нею право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Україна» с. Тернівки, площею 2,55 умовних кадастрових гектари, в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_7 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2016 року позов ОСОБА_6 задоволено.

Визнано за ОСОБА_6 право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Україна» с. Тернівка, Крижопільського району Вінницької області розміром 2,55 умовних кадастрових га в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

У апеляційній скарзі Тернівська сільська рада Крижопільського району Вінницької області, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Представник Відділу Держгеокадастру у Крижопільському районі Вінницької області підтримав апеляційну скаргу за викладених у ній доводів.

Позивач та її представник заперечували доводи апеляційної скарги через їх безпідставність та просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи із наступного.

Відповідно до положень статті 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Із оскаржуваного рішення суду вбачається, що таке рішення є по суті правильним і справедливим, а тому скасованим бути не може.

Судом першої інстанції встановлено і не заперечується сторонами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Тернівка, Крижопільського району померла мати позивачки ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 6).

Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй на час смерті майно що розташоване по АДРЕСА_1, а саме будинок з господарськими будівлями та земельною ділянкою біля нього (а.с.14), а також на території Тернівської сільської ради земельна частка (пай) розміром 2,55 умовних кадастрових га вартістю, станом на 1 січня 2015 року, 86 576 грн. (а.с.9).

Не заперечувалося відповідачами, що ОСОБА_6, як спадкоємець першої черги за законом, відповідно до статей 529, 549 ЦК УРСР у редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері, оскільки фактично вступила в управління цим майном, а саме будинком по АДРЕСА_1 (а.с.14,15).

Прийняття нею частини спадщини вважається прийняттям всієї спадщини. Інші спадкоємці першої черги, спадщину не приймали. Від прийняття спадщини відмовились, що підтверджується відповідною заявою (а.с. 16).

Спадкодавець ОСОБА_7 була членом колгоспу «Україна» с.Тернівка, яке в подальшому було реорганізовано в КСП «Україна». ОСОБА_7 була його членом цього КСП, що підтверджується архівною довідкою № 444/01-12 від 02.11.2015 року та цього факту відповідачі не заперечують (а.с. 18).

Встановлено, що 12 лютого 1994 року КСП «Україна» отримано Державний акт на право колективної власності на землю. У списку, який додається до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Україна», ОСОБА_7 вказана за № НОМЕР_1 (а.с. 9, 12, 13).

Згідно довідки Відділу Держгеокадастру у Крижопільському районі Вінницької області розмір земельної частки (паю) по КСП «Україна», с.Тернівка становить 2,55 умовних кадастрових га. ОСОБА_7 рахується у списках громадян по паюванню земель КСП «України» с. Тернівка під НОМЕР_1 (а.с. 9).

Встановлено і не заперечується сторонами, що ОСОБА_7 Сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримувала.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов ОСОБА_6, визнаючи за нею право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Україна» с. Тернівка, Крижопільського району Вінницької області розміром 2,55 умовних кадастрових га в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, суд правильно виходив із того, що оскільки на час смерті спадкодавця Колективному сільськогосподарському підприємству «Україна» видано Державний акт на право колективної власності на землю (11 травня 1994 року), а спадкодавець ОСОБА_7 була включена у списки осіб по паюванню земель цього КСП за НОМЕР_1, то вона набула права на вказану частку (пай) незалежно від того чи отримала вона сертифікат про право власності на цю землю, а оскільки позивач вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7 за правилами Цивільного кодексу УРСР у редакції 1963 року, то її вимоги є законними.

Як вбачається із матеріалів справи, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів, суд вірно встановив обставини справи, дійшов вірного висновку та обґрунтовано задовольнив позов.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних по суті висновків суду першої інстанції. Наведені у апеляційній скарзі доводи не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Не можна погодитись із доводами апеляційної скарги про неправильне застосування судом норм матеріального права, оскільки безпідставними є посилання в апеляційній скарзі на положення статті 555 ЦК УРСР (редакції 1963 року), що регулювали у межах її дії у часі правовідносини по переходу спадщини до держави. Встановленні судом обставини справи не дають підстав для застосування вказаної норми права, оскільки спадкове майно ОСОБА_7 після її смерті не переходило до держави і підстав для такого переходу не було.

Судом встановлено і не заперечувалось сторонами у судовому засіданні, що ОСОБА_6 після смерті матері прийняла спадщину, що підтверджується довідками Тернівської сільської ради. Не заперечується відповідачами той факт, що ОСОБА_6) на день смерті матері ОСОБА_7 проживала з нею однією сім'єю, вели спільне господарство у АДРЕСА_1 (а.с.14,15).

ОСОБА_6, як спадкоємець першої черги за законом, відповідно до статей 529, 549 ЦК УРСР у редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері, оскільки фактично вступила в управління цим майном, а саме будинком по АДРЕСА_1.

Прийняття позивачем ОСОБА_6 частини спадщини вважається прийняттям всієї спадщини. Інші спадкоємці першої черги, спадщину не приймали. Від прийняття спадщини відмовились, що підтверджується відповідною заявою (а.с. 16).

Безпідставним є посилання у апеляційній скарзі на те, що судом не з'ясовано місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину та законодавство, яке підлягало до застосування.

Зі змісту рішення суду вбачається, що судом першої інстанції з'ясовані ті обставини, які необхідні для вирішення спору, зокрема, що спадщина відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року у день смерті спадкодавця ОСОБА_7 (а.с.6). Місцем відкриття є останнє постійне місце проживання спадкодавця - АДРЕСА_1 Спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину, є позивач ОСОБА_6, оскільки її сестра - ОСОБА_9 спадщину не приймала, відмовилась від спадщини (а.с.16).

Оскільки встановлено, що до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 ніхто з спадкоємців не звертався, то спадкова справа не заводилась. Цей факт підтверджується, зокрема Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 5 листопада 2015 року, у якій про наявність спадкової справи на вказаного спадкодавця не зазначено, через що необхідності у витребуванні спадкової справи у суду не було (а.с.17).

Отже, судом, у межах заявлених вимог та наданих доказів, відповідно до вимог статей 10 та 11 ЦПК України, встановлені всі обставини необхідні для вирішення справи.

Суд обґрунтовано при вирішенні справи керувався роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», а саме пунктом 24 цієї Постанови згідно з якими не отримання з різних причин особою сертифікату на право на земельну частку (пай) не є підставою для висновку, що включена до списку, що додається до державного акту про право колективної власності на землю, особа не набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі вказаного акта.

Через це не ґрунтуються на законі доводи апеляційної скарги про те, що відсутність сертифіката на землю не дає права володіння земельною ділянкою, а тому вимоги позивача як спадкоємця за законом особи, яка померла до видачі вказаного сертифіката, є безпідставними.

Безпідставним є також посилання апелянта на положення законодавства про приватизацію землі, оскільки вказані положення не регулюють спірні правовідносини, які склались між сторонами.

Щодо позовної давності, то позивач її не пропустила, оскільки спадщину вона прийняла крім спадкової земельної ділянки (паю) про право на яку її матері (спадкодавця) вона дізналась перед поданням заяви в суд, як це вказано у поданій позовній заяві (9 листопада 2015 року). Відповідно до частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Вирішуючи питання про застосування позовної давності суд обґрунтовано послався на те, як це вбачається із змісту рішення суду, що за встановлених обставин право позивача підлягає захисту без обмеження позовною давністю.

Отже, оскаржуване рішення суду є правильним і справедливим та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому скасуванню чи зміні не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Тернівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області відхилити.

Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 6 квітня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена на протязі двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: В.А. Іващук

В.С. Вавшко

Л.О. Голота