УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 12 грудня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Ситнік О.М., Демяносова М.В., Леванчука А.О., розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини та визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 24 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 30 травня 2016 року, в с т а н о в и л а: У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_6, після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок по АДРЕСА_1 земельна ділянка, площею 0,48 га, за цією ж адресою, та земельна ділянка, площею 3,50 га, на території Добриводської сільської ради Радивилівського району Рівненської області для ведення особистого селянського господарства. Вважав, що він пропустив шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини із поважних причини, оскільки після смерті матері тяжко хворів, перебував на амбулаторному та стаціонарному лікуванні. Вказував, що спадщину прийняла його сестра - ОСОБА_5 У січні 2016 року він звернувся до Радивилівської державної нотаріальної контори Рівненської області із заявою для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, проте державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмову у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері. Просив: визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, а саме: будинку АДРЕСА_1, земельної ділянки, площею 0,48 га, за цією ж адресою, та земельної ділянки, площею 3,50 га, на території Добриводської сільської ради Радивилівського району Рівненської області для ведення особистого селянського господарства; визнати за ним право власності на спадкове майно - на вказаний житловий будинок, у порядку спадкування за законом після матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 24 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 30 травня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено. У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права. Зокрема, суд на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), застосувавши до правовідносин, які склалися між сторонами ст. 1270, ч. 3 ст. 1272 ЦК України, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4, оскільки позивачем не наведено поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини після його матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Посилання на відсутність правоустановчих документів на спадкове майно не є поважною причиною для пропуску строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338−341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів і не згоди заявника з висновком суду по їх оцінці. Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити. Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити. Рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 24 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 30 травня 2016 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Колегія суддів: Ситнік О.М. Демяносов М.В. Леванчук А.О.