Справа №333/4303/16-ц
Провадження №2/333/2356/16
УХВАЛА

Іменем України

08 вересня 2016 року м.Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м.Запоріжжя Тучков С.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі №333/4303/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 60000,00 гривень.

Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 08 вересня 2016 року провадження у зазначеній справі відкрито.

Разом із позовною заявою до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій вона просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру №73 у будинку №9-Б міста Запоріжжя, що належить відповідачці на праві особистої власності.

Згідно з ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд розглядає заяву про забезпечення позову за правилами ст.153 ЦПК України без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вивчивши матеріали цивільної справи №333/4303/16-ц, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості необхідні для забезпечення позову.

На підставі ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з врахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Разом з тим, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

У поданій до суду заяві заявник не обґрунтовує необхідність забезпечення позову. Крім того, позивач не надав суду доказів, які б свідчили про наміри відповідача утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (наприклад, оголошення відповідача про відчуження зазначеного в заяві майна, зняття майна з реєстраційного обліку), мотиви подання такої заяви позивачем ґрунтуються лише на припущеннях.

Відсутність зазначених відомостей у заяві про забезпечення позову позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду, а також зробить неможливим виконання такої ухвали.

Реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення даного позову, на даний час суд не вбачає.

Також, у звязку з не зазначенням позивачем ринкової вартості квартири, на яку він просить накласти арешт, не можливо встановити на даний час співмірність і відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, позовним вимогам.

Крім того, у заяві не конкретизовано адресу майна, на яке просить накласти позивач арешт, а саме: відсутня вулиця.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі №333/4303/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики відмовити повністю.

Копію ухвали суду направити сторонам по справі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м.Запоріжжя протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя С.С. Тучков