Справа №442/5063/16-ц
Провадження №2/442/1786/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2016 року

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Гарасимків Л.І.

при секретарі - Петрів В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобича цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у зв»язку з відсутністю в ньому понад встановлені строки без поважних причин,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у зв»язку з відсутністю в ньому понад встановлені строки без поважних причин.

В підтвердження позовних вимог посилається на те, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ЕЕМ 315309, виданого 22.09.2014 року приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Москалик Л.П. та на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.09.2014 року вона, ОСОБА_1 є власником житлового будинку по вул.Українська, 271 в с.Рихтичі Дрогобицького району Львівської області. В статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності та право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На даний момент виникла така обставина, що крім її сім"ї за вказаною адресою ще зареєстрована наймачем ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка відмовляється добровільно знятись з реєстрації місця проживання, хоча придбала собі квартиру по АДРЕСА_1, чим обмежує її та її сім"ї право на вільне володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На протязі декількох років відповідач ОСОБА_2, за місцем своєї реєстрації не проживає, коштів на оплату комунальних послуг та по утриманню житла не надає, а тому всі обов'язки по утриманню житлового приміщення фактично покладаються тільки на неї та членів її сім"ї. Згідно довідки Рихтицької сільської ради від 26.07.2016 року №1337 виданої їй, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 в тому, що вона зареєстрована та проживає в АДРЕСА_2 і разом з нею за вищезгаданою адресою зареєстровані та постійно проживають її чоловік, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, дочка - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, її батько - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 та зареєстрована наймачем ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 Згідно комісійних актів обстеження місця проживання від 14.12.2015 року, від 10.03.2016 року та від 16.06.2016 року було встановлено, що на час обстеження громадянка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 у будинку АДРЕСА_3 зареєстрована, але не проживає за місцем реєстрації понад 10 років. Факт того, що ОСОБА_2 тривалий час не проживає за вказаною адресою можуть підтвердити її сусіди ОСОБА_7 та ОСОБА_8 А тому виникла необхідність звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з»явилася, однак від неї поступила заява, в якій вона просить слухати справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, а тому суд розглянув справу у відсутності позивача на підставі наявних доказів по справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з!явилася, не повідомивши причин, хоча була своєчасно повідомленою про час та місце судового засідання через оголошення в пресі. Керуючись п.9 ст.74 ЦПК України, суд вважає цих осіб повідомленими про дату судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у її відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст. 224 ЦПК України.

Що відповідно до ст.197 ЦПК судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Як вбачається із копії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.09.2014р., посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Москалик Л.П., спадкоємцем майна ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 є ОСОБА_1, яка проживає в АДРЕСА_4

Вартість спадкового майна становить 130 938,00 грн.

Факт не проживання відповідача у спірному будинку підтверджується Актом про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 10.03.2016р., складеного комісією в складі Рихтицького сільського голови Бориса О.В., згідно якого ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_5 - не проживає понад 10 років.

Зняття з реєстрації місця проживання особи, згідно до ч. 1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-ІУ, здійснюється, окрім інших підстав, на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили.

У відповідності до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, тощо.

Ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до закону від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2, 4. 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися, розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316. 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до вимог ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Аналізуючи вище обставини, суд прийшов до переконання, що заявлені позовні підлягають до задоволення, оскільки відповідач ОСОБА_2 протягом тривалого часу, тобто понад 10 років не проживає у будинку, не користується ним, не несе витрати по його утриманню, що створює для позивача незручності, оскільки вона додатково сплачує за зайву особу витрати по оплаті за комунальні послуги, що породжують як власнику житла негативні наслідки (вищевказаний факт унеможливлює оформити субсидії по відшкодуванню витрат за користування комунальними послугами), відтак відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України позивач має право вільно володіти, користуватись, та на підставі ст.319 ЦК України - розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим помешканням та зняття з реєстраційного обліку, а відтак заявлені позовні вимоги є підставними та обґрунтованими.

Частиною другою ст.405 ЦК України визначено, що член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

А відтак, суд надав оцінку сукупності узгоджених між собою доказів та зазначив, що їх достатньо, а тому заявлені позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. 319, 405 ЦК України, у відповідності до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір» суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_6

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 судові витрати в користь позивача ОСОБА_1, тобто судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржено в судову палату по цивільних справах Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Дрогобицьким міськрайонним судом, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Гарасимків Л.І.