АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4797/16 Справа № 201/2754/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Демидова С. О. Доповідач - Лисична Н.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року м. Дніпро

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2016 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі: головуючого Лисичної Н.М.

суддів Баранніка О.П., Посунся Н.Є.

при секретарі Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ "ПриватБанк" на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2016 р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ "ПриватБанк" про захист прав споживача, стягнення суми вкладу і коштів по договору банківського вкладу, -

В С Т А Н О В И Л А :

23 лютого 2015 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача про захист прав споживача, стягнення суми банківського вкладу та відсотків.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 квітня 2015 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 р., в позові відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 р. рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02 березня 2015 р. та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2015 р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

19 квітня 2016 р. рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь ОСОБА_2 грошові кошти за договором строкового вкладу SAMDN5118 "Стандарт" від 29 жовтня 2013 р. у розмірі 320.000 доларів США та проценти станом на 19 лютого 2015 р. - 36.710 доларів США. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та постановлення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і позовних вимог колегія суддів вважає необхідним скаргу відхилити, рушення суду залишити без змін.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При розгляді справи судом встановлено, що 29 жовтня 2013 р. між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2 був укладений договір депозитного вкладу, згідно з яким в регіональному відділенні ПАТ КБ "Приватбанк", яке знаходиться у м.Сімферополі філії Кримського РУ ПАТ КБ "Приватбанк", було відкрито рахунок по цьому договору, відповідно до якого ОСОБА_2 передав банку грошові кошти у розмірі 320.000 доларів США для їх розміщення на депозитному рахунку банка на термін вкладу - 366 днів по 29 жовтня 2014 р. включно на умовах, визначених вказаним договором.

На виконання умов договору, після його підписання, позивачем було внесено вклад на рахунок, відкритий у відповідача, на підтвердження чого до позову додано копію відповідної квитанції /т.1 а.с.8/. Окрім того в судовому засіданні представником позивача на підтвердження укладення депозитного договору було надано для огляду оригінали квитанцій.

Відповідно до умов договору, сторонами було досягнуто згоди про можливість лонгування укладених договорів за наступних умов.

Так, положення п.п. 6, 7 укладених сторонами договорів передбачають можливість продовження терміну дії договору за відсутності заяви клієнтів про бажання витребування вкладу.

Пунктом 9 договорів передбачено право сторін достроково розірвати договір, повідомивши про це іншу сторону за два банківські дні до дати розірвання договору.

Тобто умовами договору визначено порядок виплати коштів у тому числі при достроковому розірванні договору сторони передбачили, що виключно за заявою клієнта оформлюється волевиявлення як щодо небажання продовжити термін дії договору, так і щодо дострокового розірвання договору, наслідком чого є обов'язок банку видати кошти за вкладом.

За положеннями п.9 договору, у разі дострокового розірвання договору клієнту повертається сума вкладу та сплачуються проценти.

Як вбачається з матеріалів справи 23 жовтня 2014 р. ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ "Приватбанк" з заявою про повернення суми вкладу та нарахованих відсотків, однак банк кошти не повернув.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1 ЗУ "Про банки і банківську діяльність" визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона, що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку , встановлених договором.

Згідно ч.1 ст.1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

За приписами ч.1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Частиною 1 ст.1075 ЦК України передбано, що договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час.

За приписами ч.1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч.5 ст.1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Згідно ч.ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

В судовому засіданні позивачем на підтвердження своїх позовних вимог відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України був наданий договір про банківський вклад від 29 жовтня 2013 р. та квитанцію про внесення коштів на рахунок банку у розмірі 320.000 доларів США, а також заява, адресована ПАТ КБ "Приватбанк" від 23 жовтня 2014 р., в якій він просив повернути суму вкладу та нараховані відсотки на вклад, у зв'язку із закінченням строку дії договору, а ПАТ КБ "Приватбанк" на спростування дійсності цих документів жодних доказів суду не надав, як і не надав доказів того, що кошти за договорами банківських вкладів було повернуто вкладнику.

Крім того, розглядаючи справу "Золотас проти Греції", Європейський суд чітко вказав, що особа, яка розмістила грошову суму в банку, передала йому право використання цієї суми, банк був зобов'язаний зберігати її, й у разі використання з метою одержання прибутку мав повернути еквівалентну суму вкладникові після припинення дії угоди. Отже, власник рахунку міг уважати, що його вклад у банку в безпеці, особливо при отриманні відсотків. Власник рахунку правомірно вважав, що буде повідомлений про ситуацію, яка загрожує суті угоди з банком і його фінансовим інтересам, щоб він міг завчасно зробити дії відповідно до закону та зберегти право на захист свого майна. Подібні довірчі відносини характерні для банківських операцій та банківської справи.

Відмовляючись повернути кошти, що належать клієнтові, банк порушує також і положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також Першого протоколу, ратифікованих Україною. В абз.1 ст.1 протоколу вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи зазначене суд прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з банку на користь позивача суми банківського вкладу разом з відсотками у розмірі 356. 710 доларів США, з яких 320.000 доларів США є сума банківського вкладу, а 36.710 доларів США - відсотки за період з 30 жовтня 2013 р. по 19 лютого 2015 р.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими й правильність висновків суду не спростовують.

Ухвалене по справі рішення суду є законним і обґрунтованим, тому колегія суддів вважає, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст..ст.303, 307, 308 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2016 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.М.Лисична

Судді О.П.Бараннік

Н.Є.Посунся