У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 вересня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від

30 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов'язків,

в с т а н о в и в:

В грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану працівником під час виконання трудових обов'язків у розмірі 104 400,00 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічно акціонерного товариства «Уксоцбанк» матеріальну шкоду, завдану працівником під час виконання трудових обов'язків, у розмірі 104 400 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_2 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Крім цього, ОСОБА_2 звернулася з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Враховуючи те, що підстави пропущення строку на касаційне оскарження судових рішень є поважними, зазначене клопотання підлягає задоволенню, а процесуальний строк - поновленню.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, вірно враховував, що відповідно до ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли, зокрема, між працівником і підприємством, установкою, організацією відповідно до вимог ст. 135-1 вказаного Кодексу укладено письмовий й договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків. Так,

14 липня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено договір про повну матеріальну відповідальність, згідно з п 1.1 цього договору працівник бере повну матеріальну відповідальність за приймання зберігання та видачу довірених йому матеріальних цінностей.

Суди першої та апеляційної інстанцій зазначали, що позивачем у позові наведено обставини та докази про винне порушення відповідачкою обов'язків, покладених посадовою інструкцією і наявність причинного зв'язку між її протиправною поведінкою і шкодою, яка наступила, та дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи, на які посилається заявник у своїй касаційній скарзі, висновків судів не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Дарницького районного суду м. Києва від

30 березня 2016 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2016 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2016 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов'язків, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 березня

2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна