Провадження № 2/161/5107/16
У Х В А Л А

28 листопада 2016 року суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Крупінська С.С., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд із позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів.

Заява подана без додержання вимог, передбачених ч. 5 ст. 119 ЦПК України.

Перелік підстав для звільнення від сплати судового збору та пільг щодо його сплати визначено статтями 3, 5 Закону України «Про судовий збір».

У пункті 7 частини першої статті 5 Закону було передбачено, що споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав звільняються від сплати судового збору.

Проте, Законом України від 22 травня 2015 № 484-VIII, який набрав чинності 1 вересня 2015 року, внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» та викладено статтю 5 цього Закону в новій редакції, у якій звільнення від сплати судового збору споживачів - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав не передбачено.

Відповідно до частини третьої статті 2 ЦПК України провадження у цивільних правах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Оскільки позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою 25 листопада 2016 року, тобто на момент чинності статті 5 Закону України «Про судовий збір» у новій редакції, якою не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору, то правові підстави для звільнення від сплати судового збору за подання та розгляд заяви позивачам відсутні.

Разом з тим, ОСОБА_1 зазначає, що згідно положень Закону України «Про захист прав споживачів» він, як споживач, звільняється від сплати судового збору.

Дійсно, частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Проте, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Оскільки спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати є Закон України «Про судовий збір», то саме цей Закон підлягає застосуванню.

Тому, виходячи з того, що статтею 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору, то ОСОБА_1 не звільняється від сплати судового збору за подання вказаної позовної заяви.

Як вбачається з позову, позивач звернувся до суду в порядку позовного провадження, заявивши дві позовні вимоги майнового та немайнового характеру, що відповідно до абзацу другого ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» повинно бути оплачено судовим збором за кожну окремо.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за вимогу майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, за вимогу немайнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати на р/р 0002, одержувач м. Луцьк 22030001, банк ГУДКУ у Волинській області м. Луцьк, ЗКПО - 38009628, МФО 803014 за кожну вимогу окремо.

А тому позивачу слід сплатити судовий збір та надати суду квитанції про проведення оплати.

З врахуванням викладеного, суд вважає за необхідне залишити дану заяву без руху та надати строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків протягом 5-ти днів з дня отримання ними копії ухвали.

У випадку не усунення недоліків у зазначений судом строк заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С.Крупінська