Справа № 150/331/16-ц
Провадження по справі №2/150/138/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

29 серпня 2016 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Суперсона С. П.,

при секретарі - Бровко Д. Г.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника третьої особи без самостійних вимог: Служби у справах дитини Чернівецької РДА Вінницької області - Юрковської Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дитини Чернівецької РДА Вінницької області про розірвання шлюбу та позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог: Служба у правах дитини Чернівецької РДА Вінницької області про розірвання шлюбу та позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтований тим, що шлюб позивача з відповідачем розпався остаточно і подальше збереження сім'ї неможливе. Від вказаного шлюбу у сторін є малолітня донька ОСОБА_4, та відповідач не піклується про дитину, не дбав і не дбає про їх забезпечення, ухиляється від виконання будь-яких батьківських обов'язків.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, також зазначила, що після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище взяте при укладенні шлюбу.

Відповідач, будучи про час та місце розгляду справи повідомленим у встановленому законом порядку, повторно за невідомих суду причин в судове засідання не з'явився.

З огляду на викладене, суд, в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи.

Представник служби у справах дитини надала суду висновок щодо можливості позбавлення батьківських прав відповідача та зазначила, що служба у справах дитини Чернівецької РДА вважає за можливе позбавити батьківських прав ОСОБА_3

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду встановлено, що 27.03.2015 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів виконкому Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області було зроблено актовий запис №02, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1.

На протязі останнього часу сімейне життя сторін поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин.

Сторони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю, виховання спільної дитини.

Від шлюбу у сторін є малолітня дочка - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачем.

Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення.

Враховуючи, фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої дитини, що є підставами для розірвання шлюбу.

Вирішуючи спір в частині позбавлення відповідача батьківських прав суд виходить із наступного.

Як слідує зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.

Як зазначає позивач, відповідач не забрав її з донькою з пологового будинку та станом на день розгляду справи доньку не навідував, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини.

Згідно висновку Служби у справах дитини щодо можливості позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, остання вважає за доцільне порушення питання щодо можливості позбавлення останнього батьківських прав. При цьому, з вказаного висновку слідує, що позивач проживає в батьківському будинку разом з батьками. В будинку наявні усі умови для нормального життя та розвитку дитини, батьками позивачами ведеться підсобне господарство.

Довідками, виданими 17.06.2016 та 13.07.2015 виконкомом Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області за №1300, №1555 /а.с.8, 30/ стверджується, що ОСОБА_4 перебуває на повному утриманні її матері ОСОБА_1 ОСОБА_3 не приймав та не приймає участі в житті та вихованні дитини, матеріальної допомоги не надає.

З часу народження та станом на день розгляду справи в суді відповідач не бачився із донькою та жодних дій для зустрічі не вчиняв, таким чином не проявляючи батьківських почуттів до своєї дитини.

Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 150, 164, 165, 166 СК України.

Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток.

Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Згідно зі ст. 8 ЗУ " Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до п.п. 2,3 ст.150 СК України батьки зобов'язані займатися вихованням дитини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум ВС України у п.16 Постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30.03.2007 роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до вимог статті 171 СК України при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав суд вислухав думку позивача, представника Служби у справах дитини Чернівецької РДА Вінницької області.

Оскільки право малолітньої ОСОБА_4 на належне виховання, турботу про здоров'я, фізичний та духовний розвиток з боку її батька - ОСОБА_3 порушене, то воно підлягає судовому захисту, а позов - задоволенню.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються, в тому числі з судового збору.

Матеріали цивільної справи містять належні та допустимі докази понесення ОСОБА_1 витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору в розмірі 1102,40 грн., що стверджується квитанціями №№21, 22 від 21 червня 2016 року /а.с. 1,2/.

А тому, у відповідності до вимог статті 88 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі ст., ст. 105, 111, 112, 164-166 СК України, керуючись ст., ст.10, 11, 60, ст.ст. 81, 88, 212 - 226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дитини Чернівецької РДА Вінницької області про розірвання шлюбу та позбавлення батьківських прав - задоволити .

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_3, зареєстрований виконкомом Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області 27.03.2015, актовий запис №02.

При реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище - «ОСОБА_1».

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого в с. Рахни Лісові Шаргородського району Вінницької області батьківських прав відносно його малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого в с. Рахни Лісові Шаргородського району Вінницької області на користь ОСОБА_1 понесені останньою судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за звернення до суду в розмірі 1 102 /одна тисяча сто дві/ гривні 40 копійок.

У відповідності до вимог статті 294 ЦПК України, рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення через Чернівецький районний суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У випадку ухвалення заочного рішення, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Повний текст рішення виготовлено у відповідності до вимог статті 209 ЦПК України.

СУДДЯ С. П. СУПЕРСОН