У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

ЧерненкоВ.А., Штелик С.П., ЖуравельВ.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення розміру ідеальних часток у праві спільної сумісної власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 21 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_5 вони набули у спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_1 У зв'язку з тим, що шлюб між ними було розірвано, рішенням загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу № 73/144, затвердженим рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради народних депутатів Полтавської області, вищезгадана квартира була поділена між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 наступним чином: їй було надано кімнату 16,8 кв.м., а відповідачу кімната 11,6 кв.м. Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради народних депутатів Полтавської області їй було видано свідоцтво № НОМЕР_1 про право власності на спірну квартиру.

Проте, рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 2 березня 2005 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 свідоцтво про право власності на спірну квартиру на її ім'я було визнано недійсним. Також зазначеним рішенням визнано за ОСОБА_5 право власності на кімнату площею 11,6 кв.м., а за нею право власності на кімнату площею 16,8 кв.м., приміщення кухні, ванної кімнати, комірки та коридору були залишені у загальному користуванні.

Також враховуючи викладене, просила суд визначити ідеальні частки у праві власності на спірну квартиру, визнавши за нею 3/5 частки у праві власності, а за ОСОБА_5 - 2/5 частки у праві власності на спірну квартиру.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 21 січня 2016 року, в задоволені позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції та ухвалити рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги, визнавши за нею та відповідачем по Ѕ ідеальної частки у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Суди, ухвалюючи рішення по справі, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), правильно встановили характер спірних правовідносин у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, зокрема ст.ст. 321, 355, 356, 358, 368 ЦК України, вирішили спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права та дійшли правильного висновку про те, що спірна квартира не належить сторонам по справі на праві спільної сумісної власності у зв'язку з чим проводити виділ ідеальних часток є неможливим.

Доводи, наведені у касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів по їх оцінці.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами під час розгляду справи було допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 21 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

С.П.Штелик

В.І.Журавель