Cправа № 127/3206/16-ц
Провадження № 2/127/2264/16
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

23 лютого 2016 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Злагода» про стягнення коштів (вкладу), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до КС «Злагода» про стягнення коштів (вкладу).

Зазначена позовна заява не відповідає вимогам, встановленим ст. 119 ЦПК України, а тому є підстави для залишення її без руху з метою усунення недоліків.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Позивач, з посиланням на п.7 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», обґрунтовує підстави звільнення його від обовязку сплати судового збору за подання відповідної позовної заяви до суду.

Суд звертає увагу, що з 01 вересня 2015 року ОСОБА_2 України «Про судовий збір» діє у новій редакції і вказаний пункт має такий зміст «громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб». Наразі, матеріали позовної заяви відомостей про те, що особа звернулася в інтересах інших осіб у випадку встановленому законодавством не містять, а тому посилання позивача на вказану норму є безпідставним.

Щодо посилання позивача на звільнення її від сплати судового збору відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», то суд зауважує, що спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору є ОСОБА_2 України «Про судовий збір».

Як вказувалося з 01 вересня 2015 року ОСОБА_2 України «Про судовий збір» діє у новій редакції. Із статті 5 цього Закону, яка визначає пільги щодо сплати судового збору, виключено пункт, який встановлював, що від сплати судового збору звільняються споживачі за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав. Отже, з 01 вересня 2015 року позови споживачів оплачуються судовим збором за ставками, встановленими Законом. Щодо наявності такої норми в Законі України «Про захист прав споживачів», то слід зауважити, що на день подання позову діють нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, але по-різному регулюють питання оплати судового збору. Водночас Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 03 жовтня 1997 року № 4-рп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах застосуванню підлягають положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

ОСОБА_2 України «Про судовий збір» у редакції, що діє з 01 вересня 2015 року, виключив споживачів з переліку пільгової категорії осіб, які звільняються від сплати судового збору, позивачу належить сплатити судовий збір, виходячи із ставки судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру, розмір якої відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 грн.) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати щодо вимог майнового характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Злагода» про стягнення коштів (вкладу) залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків не більше пяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: