Справа № 2-554/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Кізюн Л.І.

при секретарі: Слепусі О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: секретар Мотовилівськослобідської сільської ради Фастівського району Київської області Омельченко Ніна Андріївна, П'ята Київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4, про встановлення нікчемності заповіту, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: секретар Мотовилівськослобідської сільської ради Фастівського району Київської області Омельченко Ніна Андріївна, П'ята Київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4, в якому просив встановити нікчемність заповіту складеного 27 лютого 2015 року від імені ОСОБА_5, посвідченого секретарем Мотовилівськослобідської сільської ради Фастівського району Київської області Омельченко Ніною Андріївною, зареєстрованого в реєстрі за № 48.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_5.

29 серпня 2015 року позивач разом з сестрою ОСОБА_4 подали до П'ятої Київської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після померлого батька.

В цей же день позивач дізнався від нотаріуса, що 27 лютого 2015 року секретарем Мотовилівськослобідської сільської ради Фастівського району Київської області Омельченко Ніною Андріївною було посвідчено заповіт, який складено ОСОБА_5 та згідно якого на випадок смерті все своє майно заповідає ОСОБА_2.

Позивач вважає, що зазначений заповіт складений з порушенням вимог щодо форми та посвідчення заповіту, що відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України визнається підставою його нікчемності, наслідком чого є невиконання такого заповіту й виникнення у позивача права спадкування за законом. А тому звернувся з позовом до суду.

Представник позивача ОСОБА_6 та третьої особи ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_7 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач та її представник у судовому засіданні проти позову заперечували та просили у його задоволенні відмовити.

Третя особа секретар Мотовилівськослобідської сільської ради Фастівського району Київської області Омельченко Ніна Андріївна у судове засідання не з'явилася, до суду надійшли письмові пояснення, в яких просила розгляд справи проводити за її відсутності та вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки заповіт ОСОБА_5 посвідчений нею відповідно до законодавства України з дотриманням всіх норм та правил.

Від третьої особи П'ятої Київської державної нотаріальна контори надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника.

Суд, заслухавши представників сторін та третьої особи, відповідача, врахувавши думку третіх осіб, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6).

29 серпня 2015 року позивач ОСОБА_1 та його сестра ОСОБА_4 звернулися до П'ятої Київської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після померлого батька (а.с.а.с. 105, 110).

Як зазначив позивач, він дізнався від нотаріуса, що 27 лютого 2015 року ОСОБА_5 склав заповіт, відповідно до якого на випадок смерті все своє майно заповідав ОСОБА_2.

Вважає, що даний заповіт складений з порушенням вимог щодо форми та посвідчення заповіту, що відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України визнається підставою його нікчемності, наслідком чого є невиконання такого заповіту й виникнення у позивача права спадкування за законом.

Відповідно до ст.ст. 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення.

Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Відповідно до ст. 647 ЦК України договір є укладеним у місці проживання фізичної особи або за місцезнаходженням юридичної особи, яка зробила пропозицію укласти договір, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 1251 ЦК України передбачено, що якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Статтею 37 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у сільських населених пунктах уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії, зокрема, посвідчують заповіти (крім секретних).

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про нотаріат» нотаріальні дії можуть вчинятися будь-яким нотаріусом чи посадовою особою органів місцевого самоврядування, за винятком випадків, передбачених статтями 9, 55, 60, 65, 66, 70-73, 85, 93 і 103 цього Закону, та інших випадків, передбачених законодавством України.

Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, в державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, чи приміщенні органів місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями.

Як вбачається з даних заповіту складеного ОСОБА_5 27 лютого 2015 року, він посвідчений секретарем Мотовилівськослобідської сільської ради Фастівського району Київської області Омельченко Ніною Андріївною та внесений в реєстр за №48, із зазначенням місця і часу його складання та особисто підписаний заповідачем. (а.с.101).

З даних рішення Мотовилівськослобідської сільської ради Фастівського району Київської області від 19.11.2010 року видно, що на секретаря виконавчого комітету Мотовилівськослобідської сільської ради Омельченко Н.А. покладено обов'язки щодо вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до відання виконавчого комітету сільської ради (а.с. 48).

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» встановлено, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 кодексу, саме на момент вчинення правочину.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України підставами нікчемності заповіту, тобто недійсності відповідно до закону, є складання заповіту особою, яка не мала на це права, або складання з порушенням вимог щодо форми та посвідчення заповіту.

Посвідчення заповіту, що здійснюється із порушенням норм ст. 1251 ЦК України, є підставою нікчемності заповіту відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України.

Оскільки заповіт відповідає формі його складання та зареєстрований відповідно до норм чинного законодавства України, то суд вважає позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 647, 1247, 1251, 1257 ЦК України, постанова Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», Законом України «Про нотаріат», ст.ст. 10, 11, 27, 31, 57-60, 209, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: секретар Мотовилівськослобідської сільської ради Фастівського району Київської області Омельченко Ніна Андріївна, П'ята Київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4, про встановлення нікчемності заповіту - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.І. Кізюн