АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 липня 2016 року

в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (надалі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулося в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Зазначало, що 15 грудня 2014 року між товариством та відповідачкою укладено кредитний договір №490929000, відповідно до умов якого позивач зобов'язується надати кредит, у сумі 24454 грн. 78 коп., у строк з 15 грудня 2014 року до 16 грудня 2019 року.

Позивач свої зобов'язання виконав, ОСОБА_2 натомість неналежно виконанувала договірні зобов'язання, у зв'язку з чим станом на 22 лютого 2016 року утворилась заборгованість, в розмірі 29193 грн. 59 коп., з яких 23206 грн. 31 коп. - за кредитом, 4587 грн. 28 коп. - по відсотках, 1400 грн. - штраф, яку позивач і просить стягнути.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18 липня 2016 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, вислухавши представника відповідача, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, 15 грудня 2014 року між позивачем і відповідачкою укладено кредитний договір № 490929000, за умовами якого, ОСОБА_2 був наданий кредит, у сумі 24454 грн. 78 коп., з остаточною датою його повернення 16 грудня 2019 року, який відповідачка мала погашати щомісячними платежами, разом із відсотками (а.с.4-8).

Відповідачка не виконала належним чином взяті на себе зобов'язання, щодо погашення кредиту та відсотків за користування ним щомісячними платежами.

Відповідно до умов зазначеного кредитного договору, кредитор має право за порушення умов договору, щодо своєчасного повернення кредиту і відсотків щомісячними платежами, достроково стягнути непогашену заборгованість по кредиту, відсоткам та штраф.

Згідно копії вимоги №18978-102-б/б ПАТ «Альфа-Банк» повідомлено ОСОБА_2 про те, що умови укладеного між сторонами договору не виконуються, а неодноразові звернення банку з питань виконання зобов'язань з виплати кредиту проігноровані, питання реструктуризації не вирішено, у зв'язку з чим станом на 22 лютого 2016 року прострочення платежу складає 159 днів, загальна сума заборгованості становить 29193 грн. 59 коп. (а.с.10).

На підтвердження направлення даної вимоги до справи долучено реєстр рекомендованих почтових відправлень, що пересилаються в межах України (а.с.11).

В матеріалах справи також міститься виписка по особовим рахункам ОСОБА_2 з 15 грудня 2014 року по 22 грудня 2016 року (а.с.20-21).

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що будь-яких конкретних правових доказів про повне або часткове спростування позовних вимог позивача, відповідачка суду не надала і судом таких доказів не здобуто.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками районного суду.

Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Матеріалами справи доведено, що кредитодавець надав грошові кошти ОСОБА_2, проте боржниця порушила умови кредитного договору, належним чином не виконувала зобов'язання, у зв'язку з чим утворилася заборгованість.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у справі доказів на підтвердження факту отримання відповідачкою вимоги про дострокове повернення кредиту № 18978-102-6/6 від 01 березня 2016 року а отже, позивачем всупереч умов кредитного договору та чинного законодавства України, була порушена процедура звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, - безпідставні.

Відповідно до п. 7 кредитного договору №490929000 від 15 грудня 2014 року позичальник зобов'язується забезпечити наявність на рахунку необхідної суми грошових коштів у розмірі чергового платежу, що визначений цим договором до 16.00 години за київським часом дня дати платежу (а.с.4 на звороті).

Між тим, відповідачкою не надано доказів виконання взятих на себе зобов'язань й сплати визначених графіком сум платежів.

Не сплатила боржниця поточної заборгованості як після направлення на її адресу вимоги, так і після звернення у суд з відповідним позовом.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до керівних роз'яснень, які містяться у п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

За таких обставин, коли відповідачка порушила умови договору, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, ПАТ «Альфа Банк» правомірно звернувся у суд з позовом про дострокове стягнення кредитної заборгованості.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Районним судом з достатньою повнотою з'ясовано обставини справи, зібраним доказам дано належну оцінку, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, а також матеріали справи, у їх сукупності, правових підстав до скасування постановленого по справі рішення, як про це ставиться в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Згідно частини 1 статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 754/3813/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11784/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Грегуль О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.