РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Губської Я.В.

при секретарі Балан Т.А

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

09.08.2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду до ОСОБА_2, 3-я особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є власником трьохкімнатної ізольованої квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності №1168 від 16.11.1998 року. За вказаною адресою позивач зареєстрований і постійно проживає з 09.10.1990 року. Разом з ним, в квартирі постійно проживали та були зареєстровані члени його сімї: дружина - ОСОБА_3 та син - ОСОБА_2. Однак, син поїхав навчатися до м. Москви та після закінчення інституту залишився там жити та працювати. В 1999 році ОСОБА_2 прийняв громадянство Російської Федерації та отримав реєстрацію свого постійного місця мешкання ІНФОРМАЦІЯ_1. На теперішній, виходячи з того, що відповідач продовжує бути зареєстрованим в квартирі позивача, змушує його як власника квартири сплачувати комунальні платежі в тому числі і за зареєстрованого відповідача, що ставить позивача, який є пенсіонером, в скрутне матеріальне становище. Просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, до суду надано від нього нотаріально посвідчену заяву від 13.07.2016 року, в якій ОСОБА_2 визнає позовні вимоги та просить розглядати справу без його участі, зазначивши, що постійно проживає в Російській Федерації з 1999 року, у звязку з чим суд розглядає справу у його відсутність.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечувала, просила їх задовольнити.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співвласниками трьохкімнатної ізольованої квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності №1168 від 16.11.1998 року ( а.с. 4).

Судом досліджено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 23.06.1995 року, як вбачається з довідок, наданих КП «Жилкомсервіс» та відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Харківській області (а.с. 5, 24).

Відповідно до ст.ст. 71,72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі відсутності особи понад встановлені строки, вона в судовому порядку визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Звертаючись з позовом до суду, позивач посилається на те, що відповідач поїхав навчатися до м. Москви і після закінчення інституту залишився там жити та працювати, з 1999 року ОСОБА_2 прийняв громадянство Російської Федерації та отримав реєстрацію свого постійного місця мешкання ІНФОРМАЦІЯ_1. Жодних дій щодо збереження за ним житлової площі в квартирі АДРЕСА_2 відповідач не вживав, перешкод в користуванні житловою площею йому ніхто не чинив.

Таким чином, під час розгляду справи судом достовірно встановлено, що ОСОБА_2 не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1999 року, що фактично визнано відповідачем. Перешкод в користуванні житловою площею йому ніхто не чинив.

З урахуванням викладеного, відповідач не проживає в спірній квартирі понад строків, передбачених законом, і втратив право користування нею. Доводи позивача знайшли своє повне підтвердження, в звязку з чим суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10,11,60,209,212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 60 по вул. Матюшенко буд. 7 в м. Харкові.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя :