Апеляційний суд Житомирської області
Справа №283/849/14-ц Головуючий у 1-й інст. Тимошенко А. О.
Категорія 57 Доповідач Широкова Л. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Широкової Л.В.,

суддів Галацевич О.М., Матюшенка І.В.,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 29 березня 2016 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі ПАТ «СГ«ТАС») про стягнення невиплаченого страхового відшкодування, пені, 3 % річних та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ПАТ «СГ«ТАС» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування, пені, 3 % річних та моральної шкоди, обґрунтовуючи його тим, що на праві власності йому належить автомобіль НОМЕР_1, який 02.03.2013 внаслідок ДТП отримав механічні пошкодження на суму 82155,26 грн.

Також вказував, що 21.02.2013 між ним та відповідачем був укладений договір добровільного страхування зазначеного автомобіля, проте останній відмовився виплатити страхове відшкодування. Відтак, позивач просив суд стягнути на його користь 82155,26 грн. страхового відшкодування, 3035,21 грн. пені за кожен день прострочки у його виплаті, 2494,69 грн. 3 % річних за користування чужими коштами та 20000,00 грн. моральної шкоди.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 29 березня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «СГ«ТАС» на користь ОСОБА_2 64634,95 грн. - страхового відшкодування, 1299,16 грн. - пені та 1067,80 грн. - 3 % річних. У решті позову відмовлено за безпідставністю. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «СГ«ТАС» просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи.

Відповідач вказує, що позивачем для проведення страхування та при предявленні автомобіля для огляду у пошкодженому вигляді подані різні транспортні засоби та надано неправдиві відомості про факт настання страхового випадку. Крім того, укладеним між сторонами договором страхування не передбачено сплату непрямого збитку, тобто пені, по стягненню якої позивач пропустив строк позовної давності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Положення ст.1 Закону України «Про страхування» регламентують, що страхуванням є вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За приписами ст.8 вказаного Закону страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до положень ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст.988 ЦК України страховик, зокрема, зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Пунктом 5 ч. 1 ст.989 ЦК України встановлено, що страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст.991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі, зокрема, несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Крім того, відповідно до ст. 26 ЗУ «Про страхування» підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про обєкт страхування або про факт настання страхового випадку.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив із того, що ПАТ «СГ«ТАС» неправомірно відмовлено позивачу у виплаті страхової суми.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам матеріального закону.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно договору добровільного страхування наземного транспортного засобу КП/21 № 002841 від 21.02.2013 ОСОБА_2 здійснив добровільне страхування належного йому транспортного засобу «Toyota Tundra» д.н.з. НОМЕР_2 на умовах визначених ПАТ «СГ«ТАС» та сплатив останньому 16785,30 грн. страхової премії (а. с. 8-12, 13 т. 1).

Пунктами 9.1. та 9.2. зазначеного договору передбачено, що страховим випадком є передбачена договором подія, яка відбулась і з настанням якої виникає обовязок відповідача здійснити виплату страхового відшкодування позивачу або іншій визначеній договором особі. Страховим випадком за договором є настання збитків позивача, що спричинені пошкодженням, втратою застрахованого транспортного засобу внаслідок настання ризику, який застрахований за цим договором.

Пункт 9.4. передбачає серед усіх інших ризиків ризик «дорожньо-транспортна пригода» - подія, що сталась під час руху застрахованого транспортного засобу або іншого транспортного засобу, внаслідок якої завдані матеріальні збитки позивачу.

Із постанови Малинського районного суду Житомирської області від 16.04.2013 по справі про адміністративне правопорушення № 283/649/13-п вбачається, що ОСОБА_3 02.03.2013 о 13 год. 20 хв. керуючи вищевказаним автомобілем не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку, проявив неуважність, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на сніжний вал і дорожній знак «Поворот ліворуч» та був визнаний винним за ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження (а. с. 133 т. 1).

04.03.2013 в порядку, встановленому договором добровільного страхування, позивачем було повідомлено ПАТ «СГ«ТАС» про настання вказаної ДТП.

Судом також встановлено, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та протоколу огляду транспортного засобу, в ДТП потрапив автомобіль НОМЕР_3 належний позивачу по справі (а. с. 126, 128, 129 т. 1).

Крім того, в протоколі огляду транспортного засобу встановлено, що автомобіль, який потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, має номер шасі 219789 і співпадає із номером зазначеним у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу та належить ОСОБА_2 (а. с. 129, 132 т. 1).

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У своїх доводах відповідач посилався на те, що суд не надав належної оцінки тому факту, що позивачем для проведення страхування та при предявленні автомобіля для огляду у пошкодженому вигляді подані різні транспортні засоби та надано неправдиві відомості про факт настання страхового випадку. Проте на підтвердження цього факту не надав суду належних та допустимих доказів.

Проведеною за клопотанням відповідача судовою комплексною фототехнічною та автотехнічною експертизою встановлено, що автомобіль НОМЕР_3, зафіксований у фотозображеннях, виконаних на момент укладання 21.02.2013 між ОСОБА_2 та ПАТ «СГ «ТАС» договору добровільного страхування КП/21 № 002841, відрізняється від автомобіля НОМЕР_3, що зображений на фотознімках, виконаних після заявленої страхувальником дорожньо-транспортної пригоди від 02.03.2013, за своїми зовнішніми ознаками, а саме: наявністю різних деталей зовнішнього облицювання, коліс, задніх ліхтарів, скла передніх дверцят, номерною рамкою. Проте, перелічені деталі є навісними (знімними), і могли бути демонтовані і замінені за відносно короткий проміжок часу, що неможливо підтвердити або спростувати в рамках проведення даної експертизи (а.с.148-157 т. 2).

Відтак, доводи апеляційної скарги відповідача про те, що для проведення страхування та при предявленні автомобіля для огляду у пошкодженому вигляді позивачем були подані різні транспортні засоби та надано неправдиві відомості про факт настання страхового випадку не знайшли свого підтвердження. Висновки проведеної по справі вищезазначеної судової експертизи не суперечать іншим матеріалам справи, які в сукупності свідчать про обґрунтованість заявлених ОСОБА_2 вимог. Інших доказів на підтвердження вказаних тверджень відповідач суду не надав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення пені та 3% річних суд першої інстанції виходив із вимог ст. 625 ЦК України, умов договору та досліджених доказів, яким була дана належна оцінка, обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав у їх стягненні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

У решті рішення сторонами не оскаржується і апеляційною інстанцією не перевіряється.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» відхилити.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 29 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: