Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/841/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року Придніпровський районний суд м. Черкас в складі:

Головуючого - судді: Казидуб О.Г.

За участю секретаря: Зайцевої О.І..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка ,третя особа ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди -, В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка, третя особа ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди , вказуючи ,що працівник Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка ОСОБА_2 01.10.2014 о 15 год. 00 хв. керуючи автомобілем Chery дн.з. СА7008ВА (копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія CAT №748295 додається), що належить на праві приватної власності вказаному Товариству, в м.Черкаси по вул. Б.Хмельницького при виїзді на перехрестя з вул.Благовісна скоїв зіткнення з автомобілем Hyundai 130 дн.з. СА5777ВІ (копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія САО №826222 додається), що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (далі - позивач). В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.Під час скоєння зіткнення ОСОБА_2 керував транспортним засобом ТОВ ім. Шевченка (далі - відповідач), де він працює агрономом.Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.10.2014 у справі №711/11005/14-п, яка вступила в законну силу 28.10.2014, ОСОБА_2 за вчинене ним адміністративне правопорушення, яке мало місце 01.10.2014 на перехресті вул.Б.Хмельницького та вул. Благовісна в м. Черкаси, притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України із накладанням штрафу (копія постанови суду додається). Підчас розгляду адміністративної справи останній вину визнав повністю.За висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 02.12.2014 № 143, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП складав 233 875,53 грн. (копія звіту № 143 від 02.12.2014 додається).ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3», в якомй застраховано автомобіль позивача, було виплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 49 500 грн. (копія листа ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_3» від 21.01.2015 вих. № 255 додається).Таким чином, сума невідшкодованої позивачу матеріальної шкоди становить 184375,53грд (233 875,53 грн. - 49 500 грн. = 184 375,53 грн.).Крім того, за проведення вказаного дослідження позивачем було сплачено в сумі 450 грн. [чотириста п'ятдесят грн.) (копія квитанції №5143.8.1 від 21.11.2014 додається), що є майновою шкодою і також належить до відшкодування позивачу відповідачем. Позивач звертався до відповідача із вимогою про відшкодування завданих матеріальних збитків, на що відповідач не відреагував, а тому позивач змушений звернутись до суду із цим позовом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має права на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником підчас виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. За ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 06.11.2013 у цивільній аві № 6-108цс13, шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з огляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

У відповідності до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі (недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею оди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою страховим відшкодуванням).

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Зазначені позивачем в цьому позові обставини підтверджуються доданими до нього письмовими доказами. Згідно довідки до акту огляду МСЕК від 17.12.2013 Серія 10 ААБ № 348581 (копія додається) позивач інвалідом II (друга) групи. За п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» інваліди II групи звільняються (плати судового збору. Просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду за пошкодження автомобіля в сумі 184 375,53 грн. (сто сімдесят чотири тисячі триста сімдесят п'ять гривень 53 коп. та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в сумі 450 грн. (чотириста п'ятдесят грн.)та судові витрати покласти на відповідача

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 збільшив позовні вимоги та просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка на користь ОСОБА_1 завданий матеріальний збиток в сумі 302794грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 25 000,00грн та судові витрати за проведення експертизи. Суду пояснив ,що позивач не заперечує передати пошкоджений автомобіль. Hyundai I30, державний номерний знак СА 5777ВІ, у власність до Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка та погоджується з фізичним знищенням автомобіля. Також зазначив що відповідно до Постанови ПВССУ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди,завданої джерелом підвищеної небезпеки п.15 зазначено ,що у разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнання транспортного засобу фізично знищеним,йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди,а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї ДТП. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним відшкодування шкоди виплачується у розмірі,який відповідає вартості транспортному засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витрати з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Також відповідач оплатив експертизу свою половину в сумі 2400грн. 02.02.2016 року.

В судовому засіданні представник відповідача за довіреністю ОСОБА_5 заперечував проти задоволення позову оскільки вважає що відповідно до ст.30 Закону України « Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,якщо транспортний засіб вважається знищеним,його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди вартість ТЗ після ДТП позивач не довів,експертиза не встановила та в матеріалах справ відсутня..Також не заперечує що ринкова вартість автомобіля на дату проведення експертизи складає 352294,00грн. та погоджується з фізичним знищенням автомобіля.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, був неодноразово належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 , представник відповідача за довіреністю ОСОБА_5 ,пояснення експерта ОСОБА_6, дослідивши матеріали цивільної справи та докази в їх сукупності на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до частково задоволення за таких підстав.

В судовому засіданні встановлені такі факти та їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено ,що ОСОБА_2 перебуваючи в трудових відносинах у відповідача ,як працівник Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка 01.10.2014 о 15 год. 00 хв. керуючи автомобілем Chery дн.з. СА7008ВА що належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка, в м.Черкаси по вул. Б.Хмельницького при виїзді на перехрестя з вул.Благовісна скоїв зіткнення з автомобілем Hyundai 130 дн.з. СА5777ВІ , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Під час скоєння зіткнення ОСОБА_2 керував транспортним засобом ТОВ ім. Шевченка , де він працює агрономом. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.10.2014 у справі №711/11005/14-п, яка вступила в законну силу 28.10.2014, ОСОБА_2 за вчинене ним адміністративне правопорушення, яке мало місце 01.10.2014 на перехресті вул.Б.Хмельницького та вул. Благовісна в м. Черкаси, притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України із накладанням штрафу 340грн. штрафу.(арк.спр.5), вину визнав в повному обсязі та просив суд його суворо не карати.

Відповідно до висновку експерта №09 додаткової судової авто товарознавчої експертизи від 11 січня 2016 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП складає 352294 грн. (експертиза № 09 від 11.01.2016р.арк.спр.222-238). ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3», в якій застраховано автомобіль ОСОБА_1 було виплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 49 500 грн.(арк.спр.9). Таким чином, сума невідшкодованої позивачу матеріальної шкоди становить в сумі 302794(триста дві тисячі сімсот дев»яносто чотири)грн..00коп.(35229400грн.- 49500,00грн.грн.)302794,00грн. Позивач звертався до відповідача із вимогою про відшкодування завданих матеріальних збитків, на що відповідач не відреагував, а тому позивач змушений звернутись до суду із цим позовом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має права на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК).

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України).

За положеннями ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом механізмом, іншим обєктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ст. 1187 ч.ч.1, 2, 5 ЦК України).

Згідно із п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що передбачено ст. 1194 ЦК України.

Як зазначено у статті 999 ЦК, законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування).

За положеннями статті 22 ЗУ Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.07.2004р. (в редакції, що діяла на час виниклик правовідносин, тобто станом на 03.01.2013р.), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Згідно ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником підчас виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

За ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого ) створює підвищену небезпеку.

Як вбачається з висновку додаткової судової авто товарознавчої експертизи від 11.01.2016 року та раніше проведеної судовотоварознавчої експертизи №71 від 17.09.2015 року та звіту №143 від 02.12.2014 року вартість відновлювального ремонту ТЗ Hyundai 130 дн.з. СА5777ВІ перевищує вартість самого цього автомобіля,це означає,що має місце конструктивне знищення автомобіля Hyundai 130 дн.з. СА5777ВІ. Термін експлуатації автомобіля Hyundai 130,2012 випуску на дату ДТП 01.10.2014 року складає 2,75 роки.Тому при розрахунку ринкової вартості даного автомобіля із терміном експлуатації як на дату ДТП,тобто 2,75 роки ,але в цінах на дату проведення експертизи при розрахунку приймався автомобіль Hyundai 130,2013 року випуску.Ринкова вартість автомобіля Hyundai 130 дн.з. СА5777ВІ із терміном експлуатації як на дату ДТП ,що мала місце 01.10.2014 року,в цінах станом на дату проведення експертизи складає 352294,00грн.

Відповідно до п.15 ППВСУ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства пр. вирішенні спорів про відшкодування шкоди,завданої джерелом підвищеної небезпеки,якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження,розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Відповідно до ст.30 Закону №1961- 1V Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним,якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим,якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом) чи висновком про оцінку,виконаним аварійним комісаром,оцінювачем або експертом відповідно до законодавства,витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним,його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо- транспортної пригоди,а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст.1192 ЦК України способи відшкодування шкоди,завданої майну потерпілого з урахуванням обставин справи ,суд за вибором потерпілого може зобов»язати особу,яка завдала шкоди майну,відшкодувати її в натурі(передати річ того ж роду і такої ж якості,полагодити пошкоджену річ ,тощо) або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. Розмір збитків,що підлягають відшкодуванню потерпілому,визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт,необхідних для відновлення пошкоджено речі.

В судовому засіданні встановлено ,що представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 неодноразово зазначав ,що після надходження коштів , пошкоджений автомобіль Hyundai 130 дн.з. СА5777ВІ буде переданий у власність ТОВ «ім.Шевченка». Крім того сам відповідач в своїй заяві (арк.спр.208-209) просить при ухваленні рішення по справі про стягнення з ТОВ»ім.Шевченка» на користь ОСОБА_1 відшкодування шкоди вирішити питання про передачу пошкодженого майна (автомобіля Hyundai 130 дн.з. СА5777ВІ)особі відповідальній за збитки,тобто у власність ТОВ»ім.Шевченка».При винесенні рішення про стягнення на користь (потерпілого) позивача відшкодування вартості майна,що не може використовуватись за призначенням,але має певну цінність повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі,відповідальній за шкоду,а тому суд вважає в даному випадку в разі відшкодування шкоди ОСОБА_1 , відповідачем ТОВ «Ім.Шевченка»завданої в результаті дорожньо-транспорної пригоди внаслідок пошкодження автомобіля Hyundai 130 дн.з. СА5777ВІ, ОСОБА_1, необхідно передати пошкоджений автомобіль , Hyundai 130 дн.з. СА5777ВІ у власність ТОВ»ім.Шевченка».

Відповідно до ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду,завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових(службових) обов»язків.

Як передбачено ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вони є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті (ч.ч. 1,2 ст. 1167 ЦК України).

Судом встановлено, що позивачеві ОСОБА_1 від винних дій водія ОСОБА_2,який є працівником відповідача також завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку із пошкодженням автомобіля Hyundai 130 дн.з. СА5777ВІ . При цьому, суд враховує характер, обсяги та тривалість страждань, яких зазнав ОСОБА_1 внаслідок ДТП , наявність вимушених змін у життєвих стосунках, обмеження можливостей реалізувати свої звички та потреби з використанням транспортного засобу,є інвалідом 2 групи, який є для нього єдиним засобом пересування ,що призвело до істотних змін у його житті і вимагало додаткових зусиль для організації життя, але сума моральної шкоду в розмірі 25000,00грн. є думку суду завищеною. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості,враховуючи ступінь вини ОСОБА_2 суд вважає достатнім відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000,00 гривень.

Таким чином, зясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме: необхідно стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка (ідентифікаційний код 03793596, Черкаська область, Чорнобаївський район, с.Москаленки, вул-Шевченка, буд 39-Е), на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду завдану в результаті дорожньо транспортної пригоди в сумі 302794(триста дві тисячі сімсот дев»яносто чотири)грн..00коп. та моральну шкоду в сумі 10000,00грн.(десять тисяч) та судові витрати що складаються з витрат за проведення експертизи в сумі 2400(дві тисяч чотириста),00грн., які сплачені ОСОБА_1 (арк.спр.220),а всього 315194(триста п»ятнадцять тисяч сто дев»яносто чотири)грн.00коп.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з врахуванням положень Закону України «Про судовий збір», слід стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка (ідентифікаційний код 03793596, Черкаська область, Чорнобаївський район, с Москаленки, вул-Шевченка, буд 39-Е) в прибуток держави судовий збір в розмірі 3654,00грн. виходячи з розміру задоволених вимог про відшкодування позивачеві моральної шкоди.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 15, 16, 22, 23, 992, 999, 1166, 1167, 1172, 1187,1192, 1194 ЦК України, ЗУ Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ЗУ «Про судовий збір», ст.ст.3, 4, 10, 11, 56, 57-61, 79, 84, 88, 110, 174, 209-223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка ,третя особа ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка (ідентифікаційний код 03793596, Черкаська область, Чорнобаївський район, с.Москаленки, вул-Шевченка, буд 39-Е), на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду завдану в результаті дорожньо транспортної пригоди в сумі 302794(триста дві тисячі сімсот дев»яносто чотири)грн..00коп. та моральну шкоду в сумі 10000,00грн.(десять тисяч) та судові витрати що складаються з витрат за проведення експертизи в сумі 2400(дві тисяч чотириста),00грн.,а всього 315194(триста п»ятнадцять тисяч сто дев»яносто чотири)грн.00коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка (ідентифікаційний код 03793596, Черкаська область, Чорнобаївський район, с Москаленки, вул-Шевченка, буд 39-Е) в прибуток держави судовий збір в розмірі 3654,00грн..

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Черкаської області на протязі 10 діб.

Головуючий: ОСОБА_7