Справа № 495/9111/16-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

12 грудня 2016 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

в складі головуючого - судді Смаглій М.В.,

при секретарі - Хандохіній В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Білгород-Дністровському справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна,

Встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна, вказуючи, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 травня 1980 року, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені. Під час шлюбу було придбано майно, яке добровільно сторони не можуть поділити, а саме: житловий будинок № АДРЕСА_1 загальною площею 228,9 кв.м., житловою - 71,4 кв.м.

ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи сповіщалась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю та повністю задовольнити позовні вимоги.

ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи сповіщався, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, з позовними вимогами погодився.

У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 23 травня 1980 року між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1, актовий запис №35.

Позивач та відповідач шлюбні відносини припинили, спільне господарство не ведеться, подружні стосунки не підтримують, примирення між сторонами неможливе. Спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, сторони втратили почуття поваги і любові один до одного. Крім того, жоден із подружжя не заявив бажання про збереження сім'ї. Це є доказом того, що подружжя не бажає примирення і вважає, що зберегти сім'ю неможливо.

В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За таких обставин, враховуючи додатково положення ч.4 ст.174 ЦПК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення, тому його слід розірвати.

Стосовно вимоги про поділ майна, набутого під час шлюбу, судом встановлено, що за час перебування у шлюбі сторонами було придбано житловий будинок № АДРЕСА_1 що в цілому складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 228,9 кв.м., житловою площею 71,4 кв.м., сараю літ. «Б», вбиральні літ. «В», споруди № 1-4, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 від 11.03.2005 року видане на ім'я відповідача.

Статтею 60 Сімейного кодексу України (далі СК України) встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача та розділити спільно нажите майно між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку № АДРЕСА_1 що в цілому складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 228,9 кв.м., житловою площею 71,4 кв.м., сараю літ. «Б», вбиральні літ. «В», споруди № 1-4.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 60, 63, 105 п. 3, 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 130, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, ст.ст. 364, 370, 368, 372 ЦК України, суд, -

Вирішив:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище «ОСОБА_1»), ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 23 травня 1980 року у п. Теленешти райвідділі РАЦС МССР, актовий запис № 35.

Розділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно нажите майно під час шлюбу у вигляді житлового будинку, що знаходиться у АДРЕСА_1, загальною площею 228,9 кв.м., житловою площею 71,4 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 Одеської області, що в цілому складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 228,9 кв.м., житловою площею 71,4 кв.м., сараю літ. «Б», вбиральні літ. «В», споруди № 1-4.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, або в порядку ст. 295 ЦПК України.

Суддя: