Справа № 199/2361/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

07.09.2016 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючий-суддя Богун О.О.

При секретарі Строменко Є.С.

За участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - Управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради про усунення перешкод в спілкуванні та вихованні дитини, визнання часів зустрічей та спілкування з дитиною, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7, третя особа - Управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради про усунення перешкод в спілкуванні та вихованні дитини, визнання часів зустрічей та спілкування з дитиною, зазначивши в обґрунтування позову, що з 03 лютого 2012 року по 20 травня 2015 року перебував у шлюбі з відповідачем, від якого народилася дитина донька ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з відповідачем.

З моменту розірвання шлюбу відповідач заперечувала щодо його побачень з дитиною, чинила перешкоди в цьому, відмовляла у побаченні з дитиною. Після чого позивач вимушений був звернутися до Управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради із заявою про визначення способів в участі у вихованні дитини та спілкування з нею.

Рішенням Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради від 18.03.2016, позивачу встановлений графік спілкування з дитиною, а саме кожну неділю з 10-00 до 18-00 без присутності матері.

Не зважаючи на рішення виконавчого комітету, відповідачка відмовляє позивачу в побаченні з донькою, не дозволяє позивачу спілкуватися з дитиною.

Позивач бажає приймати участь у вихованні дитини, на його думку, буде позитивно впливати на процес виховання дитини, а також на подальший життєвий вибір дитини. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що спілкування позивача із дитиною спричинить шкоду доньці не має.

Тому на підставі викладеного просив суд зобовязати відповідача ОСОБА_7 не чинити перешкоди і визначити йому спосіб участі у вихованні дитини; надати йому можливість спілкуватися з дитиною ОСОБА_8, кожну суботу з 10-00 до понеділка 17-00 кожної неділі, за його місцем проживання без участі матері; дозволити йому, під час його літньої відпустки у літній час, брати з собою дитину з виїздом на літній відпочинок для оздоровлення дитини.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_2 підтримали позов у повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, на задоволенні позові наполягали.

Відповідач ОСОБА_7 та її представник ОСОБА_4 позов не визнали, пояснивши, що у спілкуванні з дитиною відповідач ніколи не чинила перешкоди, але відповідач сам самоусунувся від виховання дитини та спілкування з нею. Просили у позові відмовити.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпропетровську ради підтримала надане рішення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради.

Суд, вислухавши сторони, їх представників, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного.

Відповідно до ст.159 СК України позов про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні може бути заявлений якщо один з батьків, з ким проживає дитина, ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Чинним законодавством України встановлений принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей, і жоден із них не має будь-яких переваг.

Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно із ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.15 Закону України „Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

За змістом ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини.

Згідно із ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вжити таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до ст.1 ч.ч.2,3 глави 1 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (учинено у м. Страсбург 25 січня 1996 року, реєстраційний код 37216/2006) предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосується. Для цілей цієї Конвенції розгляд судовим органом справ, що стосується дітей, визначається розглядом сімейних справ, зокрема тих, що пов'язані зі здійсненням батьками своєї відповідальності, наприклад стосовно місця проживання дітей та доступу до них.

Статтею 2 глави 1 зазначеної Конвенції визначено термін «суб'єкти батьківської відповідальності» - батьки та інші особи чи органи, які мають здійснювати частково або повністю батьківську відповідальність.

Відповідно до ст.ст.3,7,8,18,19 Конвенції про права дитини (ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.91) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини, докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток.

Відповідно до ст. 4 Конвенції про контакт з дітьми (підписана 15.05.2003, набрала чинності для України 01.04.2007), дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним, такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з батьків.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, сторони з 03 лютого 2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 травня 2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.6).

Рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпропетровську ради від 18 березня 2016 року №75 призначено ОСОБА_6 дні побачень з дитиною ОСОБА_8 кожні неділю з 10-00 до 18-00 без присутності матері.

Судом також встановлено, що ОСОБА_8 перебуває під наглядом лікаря нефролога у звязку з чим потребує постійного лікування та особливого догляду, що підтверджується наданими доказами.

Крім того, як встановлено у судовому засіданні, позивач проживає разом з матерю за адресою: вулиця Бєлградська, буд. 73 а у м. Дніпропетровську, має окрему кімнату, яка не влаштована для проживання дитини.

З урахуванням наведеного, наданих доказів, того, що позивач має постійну роботу та заробіток і відповідно до ст.153 СК України має право на безперешкодне спілкування зі своєю донькою, має бажання спілкуватися та приймати участь у вихованні дитини, суд вважає, що позов ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.

Суд не може взяти до уваги заперечення відповідача ОСОБА_7 та її представника, що спілкування батька з донькою буде перешкоджати нормальному вихованню дитини та суперечити найкращим інтересам дитини. Не надано таких доказів і стороною відповідача.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме необхідно усунути ОСОБА_6 перешкоди в реалізації його права на виховання та спілкування з дитиною, зобов'язавши ОСОБА_7 не чинити перешкод в спілкуванні з дитиною ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1. Встановити часи спілкування з донькою ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 батькові ОСОБА_6 кожну неділю надавати час на спілкування з 10.00 години до 18.00 години, без присутності матері. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Вирішуючи відповідно до вимог ст.88 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку судові витрати з відповідача не стягувати, оскільки вимога про розподіл судових витрат позивачем не заявлялася.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 214, 215, 218, 222 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - Управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради про усунення перешкод в спілкуванні та вихованні дитини, визнання часів зустрічей та спілкування з дитиною- задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_6 перешкоди в реалізації його права на виховання та спілкування з дитиною, зобов'язавши ОСОБА_7 не чинити перешкод в спілкуванні з дитиною ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити часи спілкування з донькою ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 батькові ОСОБА_6 кожну неділю надавати час на спілкування з 10.00 години до 18.00 години, без присутності матері.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий: