Справа №442/7529/16-ц
Провадження №2/442/2631/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого судді Хомика А.П.

при секретарі Лужецькій С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням та зміну договору найму-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідача - виконавчий комітет Дрогобицької міської ради змінити договір найму жилого приміщення і визнати його наймачем вказаної квартири замість ОСОБА_2, який помер 03.03.2012 року.

В обґрунтування позову покликається на те, що до 2010 року разом зі своїми батьками проживав та був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1. Влітку 2010 року по проханню брата його бабусі - ОСОБА_2 позивач поселився до нього у АДРЕСА_2. Це було пов'язано з тим, що останній був похилого віку, хворів та потребував сторонньої допомоги.

Зазначає, що проживаючи із ОСОБА_2 купував продукти харчування, допомагав готувати їжу, прибирав у квартирі, частково оплачував житлово-комунальні послуги. Таким чином, вважає, що проживав зі своїм родичем (братом бабусі) у квартирі на правах члена сім'ї, але прописаним залишався у батьків на вул. Нова, 9 в м.Дрогобичі. Це було пов'язано з тим, що батькам необхідно було оформляти субсидії.

03.03.2012 року ОСОБА_2 помер. Ще до своєї смерті він хотів приватизувати квартиру АДРЕСА_3, але через хворобу та раптову смерть не встиг цього зробити. Також, він мав намір заповісти йому це житлове приміщення, оскільки у батьківському будинку проживає, крім батьків, його одружений брат з сім'єю, а житлова площа є невеликою. Після смерті ОСОБА_2 продовжує проживати у ІНФОРМАЦІЯ_2, підтримує її у належному стані, оплачує комунальні послуги.

Вищевказана квартира знаходиться на балансі КП «ЖЕО» і має житлову площу 22 кв.м. Крім того, знаходиться у будинку, який потребує капітального ремонту, а коштів у комунальних підприємств на це немає.

Вважає, що оскільки він проживав з ОСОБА_2, який був наймачем цієї квартири до дня його смерті, як член його сім'ї, то набув право користуватися нею. Іншого житла у власності у позивача немає, спірна квартира - це єдине його місце проживання. За таких обставин позивач змушений звернутися з даним позовом.

Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав повністю, просить позов задоволити.

Представник відповідачів в судове засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, відносно задоволення позову покладається на думку суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, дійшов висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з огляду на таке.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 був наймачем квартири АДРЕСА_4, у якій проживав та був прописаний з 1954 року. Вищевказана квартира знаходиться на балансі КП «ЖЕО» і має житлову площу 22 кв.м. 03 березня 2012 року ОСОБА_2 помер. За його життя з 2010 року по його ж проханню до нього поселився онук рідної сестри ОСОБА_1 позивач. Це було пов'язано з тим, що померлий був похилого віку, хворів та потребував сторонньої допомоги.

Позивач в судовому засіданні пояснив, що проживаючи із ОСОБА_2 купував продукти харчування, допомагав готувати їжу, прибирав у квартирі, частково оплачував житлово-комунальні послуги. Таким чином, вважає, що проживав зі своїм родичем (братом бабусі) у квартирі на правах члена сім'ї, але прописаним залишався у батьків на вул. Нова, 9 в м.Дрогобичі, у звязку з тим, що його батькам необхідно було оформляти субсидії. Крім того, пояснив, що ще до своєї смерті ОСОБА_2 хотів приватизувати квартиру АДРЕСА_3, але через хворобу та раптову смерть не встиг цього зробити. Також, він мав намір заповісти йому це житлове приміщення, оскільки у батьківському будинку проживає, крім батьків, його одружений брат з сім'єю, а житлова площа є невеликою.

Із заяви, підписаної сусідами спірної квартири вбачається, що за життя та після смерті ОСОБА_2 позивач проживав та продовжує проживати у ІНФОРМАЦІЯ_2, підтримує її у належному стані, оплачує комунальні послуги.

Частинами 1-2 ст. 61 ЖК Української РСР передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Відповідно до ст. 103 ЖК Української РСР, договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою сім'ї наймача, членів його сім'ї і наймодавця, за винятком випадків, передбачених чинним законодавством.

Як регламентовано ст. 106 ЖК України в разі смерті наймача право на визнання наймачем за раніше укладеним договором найму належить будь-кому з повнолітніх членів сім'ї.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами житлового кодексу України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сімї наймача (власника) або ж відмови їй у цьому.

Із врахуванням правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 липня 2012 року №6-60цс-12, яка в силу ст.360-7 ЦПК України, є обов'язковою для застосування судами України та всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно правовий акт, що містить зазначену норму права, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов'язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача (ч.ч.1,2 ст.64 ЖК УРСР). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч.2 ст.65 ЖК УРСР).

При цьому під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім'ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивач набув права користування зазначеним жилим приміщенням, тому що проживав та користувався як наймач усіма правами і ніс усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Вселився у жиле приміщення на законних підставах зі згоди основного на той час наймача, проживає у вказаній квартирі тривалий час, яка не є тимчасовим помешканням. Таким чином, позивач набув права користування жилим приміщенням із правом реєстрації у ньому.

Керуючись ст. ст. 64, 65, 103, 106 ЖК України, ст.ст. 10, 60, 169, 209, 212-215, 226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, 28.03.1983 р. н., ІПН-, право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язати виконавчий комітет Дрогобицької міської ради змінити договір найму жилого приміщення і визнати ОСОБА_1 наймачем квартири АДРЕСА_1 замість ОСОБА_2, який помер 03.03.2012 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення з дня отримання такого.

Суддя Хомик А.П.