Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Ластовки Н.Д.,

при секретарі Панасюк Ю.М,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів (збільшення),

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду, просила змінити розмір аліментів та щомісячно стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на її користь на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1/3 частини доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви та до повноліття дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що від зареєстрованого 09.12.2006 року шлюбу позивач та відповідач мають спільну малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. 18.03.2010 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26.08.2008 року відповідача зобов'язано сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 800,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною 18 років. Однак позивач вважає, що сума стягуваних аліментів в розмірі 800,00 грн. є недостатньою для матеріального утримання дитини, яка постійно потребує систематичного лікування так як з народження має гіпоксично-ішемічні ушкодження центральної нервової системи, потребує систематичного лікування і знаходиться на диспансерному обліку у психіатра, та позивач самостійно несе витрати по лікуванню дитини. 22.09.2015 року сторонами повторно укладено шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_8 року народилась донка, ОСОБА_4. Разом з тим, шлюбні відносини припинено з ініціативи відповідача, який проживає окремо. На час звернення даним позовом до суду позивач не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, неодноразово зверталась до відповідача з проханням своєчасно сплачувати аліменти, однак кошти відповідач надавав за власним розсудом, будучи працевлаштованим та маючи стабільну заробітну плату, що є підставою звернення позивача з даним позовом в судовому порядку.

14.11.2016 року в судовому засіданні позивачем ОСОБА_1 подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 14.09.2016 року та до повноліття дитини. (а.с. 46-47)

Позивач ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з урахуванням внесених змін, з підстав, що містить зміст позовної заяви та зміст заяви про зменшення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечує проти сплати аліментів на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, однак вважає необґрунтованим стягнення з нього аліментів у частці від доходів з огляду на не працевлаштованість та, відповідно, відсутність регулярного матеріального доходу, тому, зважаючи на наявність певних заощаджень, відповідач має можливість та зобов'язується сплачувати аліменти у розмірі 4 000,00 грн. щомісячно до повноліття дитини.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України).

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу Українирегулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України.

Судом встановлено, що 09.12.2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї від 09.12.2006 року, актовий запис № 3496. (а.с. 7)

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 22.05.2007 року, актовий запис № 1283. (а.с. 10)

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26.08.2008 року стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Чернігова, непрацюючого, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 800,00 грн. зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 30.07.2008 року і до досягнення донькою повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (.с. 18-19)

18.03.2010 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 18.03.2010 року, актовий запис № 231. (а.с. 8)

Згідно даних посвідчення, виданого Управлінням праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 11.08.2011 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, встановлено інвалідність з дитинства до 11 років. (а.с. 11)

За даними Виписки розвитку, виданої лікарем Центру первинної медико-санітарної допомоги №1 Дніпровського району м. Києва, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, часто хворіє, з народження спостерігається лікарями, з 2010 року - у лікаря психоневролога; дитина інвалід дитинства з 01.06.2011 року по 18.04.2015 року; потребує нагляду і лікування. (а.с. 12)

Відповідно до Актів виконаних робіт від 02.08.2013 року та від 15.08.2014 року, складених Київським реабілітаційним центром дельфінотерапії, ОСОБА_3 проходила курси дельфінотерапії з 22.07.2013 року по 02.08.2013 року вартістю 10 000,00 грн., та з 04.08.2014 року по 15.08.2014 року вартістю 10 000,00 грн. (а.с. 13; 14)

За даними Довідки, виданої директором середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 184 м Києва від 09.11.2016 року, ОСОБА_3 дійсно навчається в інклюзивному 3-Г класі середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 184 Дніпровського району м Києва. (а.с. 48; 49; 50)

Відповідно до Логопедчної характеристики, складеної логопедом середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 184 м Києва, учениця інклюзивного 3-Г класу ОСОБА_3 потребує додаткових позашкільних індивідуальних занять в центрах розвитку та з логопедом (а.с. 95-96)

22.09.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 повторно зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві від 22.09.2015 року, актовий запис № 1518. (а.с. 9)

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 19.01.2016 року, актовий запис № 159. (а.с. 15)

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09.11.2016 року стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, - до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15.09.2016 року. (а.с. 70)

За даними Довідки, виданої ТОВ «ІКС.КОММЕРС ДЕВЕЛОПМЕНТ СЕНТЕР» від 31.10.2016 року, ОСОБА_2 працював в Товаристві з 19.05.2014 року по 17.10.2016 року на посаді інженера-програміста І категорії; дохід за період з 01.05.2016 року по 17.10.2016 року склав 567 296,69 грн.; за даними Довідки від 25.10.2016 року ОСОБА_2 сплачував аліменти у період з травня 2014 року по лютий 2016 року у розмірі по 4 000,00 грн. щомісячно, а у період з березня 2016 року по жовтень 2016 року у розмірі по 10 000,00 грн., сплативши за вказаний період аліменти на загальну суму 168 000,00 грн. (а.с. 42; 64; 65)

Відповідно до частини 9 ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 183 Сімейного кодексу України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 Сімейного кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги пояснення позивача та підстави часткового визнання позову відповідачем, керуючись положеннями сімейного законодавства, діючого на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення вимог позивача про збільшення розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та вказане право позивача визнано відповідачем під час судового розгляду справи, однак суд вважає обґрунтованим збільшити розмір аліментів у твердій грошовій сумі до розміру 4 000,00 грн. щомісячно до повноліття дитини, оскільки судом встановлено, що на час ухвалення даного рішення суду відповідач має аліментне зобов'язання перед позивачем щодо утримання їх спільної доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8 року народження, відповідача звільнено з попереднього місця роботи, він є не працевлаштованим, що впливає на регулярність отримання доходів задля забезпечення матеріального утримання дитини, при цьому відповідач не ухиляється від спати аліментів, сплачував їх у значно більшому розмірі, ніж присуджено за рішенням суду, та попри відсутність постійного місця роботи відповідач зобов'язався сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 4 000,00 грн. щомісяця, доцільність сплати якої визнана судом з огляду на відсутність працевлаштованості та погіршення матеріального стану відповідача, при цьому судом ураховано право позивача на звернення до суду із заявою про зміну розміру аліментів, в тому числі про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, у разі його працевлаштування та зміни матеріального стану.

Крім того, суд визнає неправомірно вимогу позивача про стягнення з відповідача нового розміру аліментів з дня подачі позовної заяви, оскільки таке право законодавчо встановлено у разі призначення аліментів, а не зміни їх розміру, що відповідає п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3.

Разом з тим суд визнає безпідставним клопотання відповідача про скасування боргу по аліментам на доньок за вересень і жовтень 2016 року, що виник у зв'язку із слуханнями по справам про призначення і зміну розміру аліментів, - оскільки відповідача законодавчо не наділено процесуальним правом доповнення/зміни позовних вимог, тому відсутні правові підстави розгляду такого клопотання, в тому числі в межах даного спору.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів (збільшення) підлягає до часткового задоволення, та присуджує збільшити розмір аліментів, стягнутих з відповідача на користь позивача, на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, до 4 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

З урахуванням часткового задоволення позову, стягненню з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 7, 141, 150, 180-184, 192 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, ст.ст. 10, 57-60, 79, 88, 208-209, 212-215, 218, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів (збільшення) -задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів та щомісячно стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 4 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я: