ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8907/16
У Х В А Л А

про забезпечення позову

"19" грудня 2016 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Комаревцева Л.В. розглянувши у приміщенні Дарницького районного суду м. Києва заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за його позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою суду від 19.12.2016 року відкрито провадження у даній справі.

Позивач одночасно з пред`явленням позову звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка на праві власності належить відповідачу та на квартиру АДРЕСА_2, яка на праві власності належить позивачу та є предметами поділу за заявленими позовними вимогами.

Обгрунтовуючи заяву позивач посилався на те, що відповідач має копії документів як по одній так і по іншій квартирі, може навмисно відчужити (продати чи подарувати) спірну квартиру АДРЕСА_1 з метою психічного тиску на позивача та уникнення поділу майна.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заяву про забезпечення позову необхідно задовольнити виходячи з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно з ч.3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України суд застосовує види забезпечення позову визначені ч. 1 цієї статті, зокрема шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, забороною вчиняти певні дії тощо, а у разі необхідності може застосувати інші види забезпечення позову.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи спір між сторонами виник з приводу поділу спільного майна подружжя.

Матеріали цивільної справи містять докази того, що на цей час саме відповідачу ОСОБА_3 належить на праві власності згадана квартира АДРЕСА_1, а позивачу - квартира АДРЕСА_2.

Пунктом 6 вказаної Постанови Пленуму ВСУ передбачено, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

З огляду на викладені обставини справи та приписи чинного процесуального законодавства, суд приходить до висновку, про те, що заяву про забезпечення позову необхідно задовольнити та накласти арешт на зазначене нерухоме майно, оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 151 - 153 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності відповідачеві ОСОБА_3.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2, яка належить на праві власності позивачу ОСОБА_2.

Стягувач: ОСОБА_2 (індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Боржник: ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_2).

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Строк пред'явлення до виконання три роки.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання ухвали суду.

Оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

СУДДЯ Л.В. КОМАРЕВЦЕВА