Справа № 265/5540/16-ц
Провадження № 6/265/385/16
У Х В А Л А

30 вересня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Міхєєва І.М.,

за участю секретаря судового засідання Розсоха І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі подання Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі по тексту Орджонікідзевського ВДВС) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, -

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся державний виконавець Орджонікідзевського ВДВС з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що на виконанні в Орджонікідзевському ВДВС знаходиться виконавче провадження № ВП 51513968, а саме: виконавчий лист № 6/185/65/16 від 26.04.2010 року, виданий Київським районним судом м. Донецьк, про солідарне стягнення з Під»яблонського ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ВАТ "КБ Південкомбанк» заборгованості на загальну суму 40266,02 гривень. 29.06.2016р. відносно боржника ОСОБА_1 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії постанови направлено сторонам. Постанова боржником не була отримана, оскільки лист повернувся на адресу відділу за закінченням терміну зберігання, проте відповідно до положень ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» вважається повідомленим. В ході примусового виконання державним виконавцем було встановлено, що за ОСОБА_1 зареєстрований транспортний засіб «АЗЛК», д/н М6197ЯН. За боржником також зареєстрована квартира № 14 в будинку № 59 в м.Маріуполі, проте на неї не може бути звернено стягнення у звязку із зупиненням дій ст.ст.37, 38, 40 Закону України «Про іпотеку». Згідно відповідей ДФС, ПФУ боржник не працює, пенсію не отримує, розрахункових рахунків в установах банків не має. Державним виконавцем 17.08.2016 року було здійснено вихід за місцем мешкання боржника для перевірки його майнового стану, але до квартири потрапити не виявилося можливим, оскільки двері ніхто не відчинив. 08.08.2016 року боржнику надсилався виклик до відділу ДВС. Боржник зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі викладеного у звязку з невиконанням зобовязань, покладених рішенням суду, державний виконавче просить обмежити боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Дослідивши надані матеріали, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України Про виконавче провадження від 21 квітня 1999 року №606-XIV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЗУ Про виконавче провадження) у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї судовим рішенням державний виконавець має право у процесі здійснення виконавчого провадження звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Згідно ст.6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ (зі змінами та доповненнями) громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, у разі, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання ним зобовязань.

Разом з тим, право на свободу пересування та право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, визначається Протоколом №4 до Конвенції про захист прав та основних свобод людини від 04 листопада 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року), який гарантує деякі права і свободи, що не включені до Конвенції та першого Протоколу до неї (відкритий для підписання 16 вересня 1963 року). Зокрема, стаття 33 Конституції України від 28 червня 1996 року №254к/96-ВР (зі змінами та доповненнями) без суттєвих змін відтворює це конвенційне положення.

Свобода пересування не є абсолютним правом. Вона може бути правомірно обмежена державою, але лише за певних умов: такі обмеження мають бути передбачені національним законом, відповідати критерію необхідності у демократичному суспільстві та слугувати правомірній меті (інтереси національної або громадської безпеки, забезпечення громадського порядку, запобігання злочинам, охорона здоровя або моралі, захист прав і свобод інших осіб). Крім того, п.4 ст.2 Протоколу №4 встановлює, що право на свободу пересування можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдовуються суспільними інтересами.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, підлягають доведенню державним виконавцем. Задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання". Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

За таких підстав, суд вважає, що подання Орджонікідзевського ВДВС про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань є не обґрунтованим та в його задоволенні слід відмовити, оскільки свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, гарантується Конституцією України.

Також у справі відсутні будь-які докази про наявність або відсутність у ОСОБА_1 закордонного паспорту, або наявності у компетентних органів заяви боржника про отримання такого, не надано доказів, які б давали підстави вважати, що боржник має намір виїхати за кордон тимчасово або на постійне місце проживання, а також те, що не застосування таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 368, 377-1 ЦПК України, Законом України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, Законом України Про виконавче провадження, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга, що подається до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя І.М. Міхєєва