Ухвала

іменем україни

16 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Демяносова М.В.,
суддів: Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ситнік О.М., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Київенерго» про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу судді апеляційного суду м. Києва від 18 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вона зареєстрована та проживає у квартирі АДРЕСА_1. 22 травня 2015 року на її адресу надійшло попередження публічного акціонерного товариства «Київенерго»(далі - ПАТ «Київенерго») № 70493 про відключення електроенергії у разі несплати боргу за електроенергію у сумі 716 грн 20 коп. Позивач зазначала, що ця вимога відповідача є необґрунтованою, оскільки не містить розрахунку, до того ж комунальні послуги вона оплачує вчасно і боргу за її квартирою не існує.

У зв'язку з цим позивач ОСОБА_6, посилаючись на положення Закону України «Про захист прав споживачів», просила про визнання неправомірними дій відповідача щодо вимоги сплатити необґрунтовану заборгованість за електроенергію, яка постачається у її квартиру АДРЕСА_1; зобов'язати ПАТ «Київенерго» анулювати неіснуючу заборгованість і списати її з особового рахунку. Крім того, позивач просила про відшкодування моральної шкоди у сумі 20 тис. грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 2 березня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

ОСОБА_6, не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернулася із скаргою до апеляційного суду.

Ухвалою судді апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 2 березня 2016 року було залишенобез руху та надано строк для усунення її недоліків.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 18 травня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 2 березня 2016 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Визнаючи неподаною апеляційну скаргу та повертаючи її ОСОБА_6, суддя апеляційного суду виходив із того, що остання не виконала вимог ухвали суду від 23 березня 2016 року, а саме: не надала доказів оплати судового збору за ставками, встановленими Законом України «Про судовий збір».

Однак з таким висновком погодитися не можна з огляду на наступне.

Залишаючи без руху апеляційну скаргу ОСОБА_6 та надаючи останній строк для усунення недоліків апеляційної скарги і сплати судового збору за ставками, встановленими Законом України «Про судовий збір» для позовних заяв майнового та немайнового характеру, суд зазначав, що у даному спорі заявник не звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ст. 5 Закону України «Про судовий збір», який набув чинності пізніше, містить вичерпний перелік пільг щодо сплати судового збору, до якого заявник не відноситься.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Законом України «Про судовий збір» встановлено, що за подання заяв, скарг до суду на всій території України справляється судовий збір.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», оскільки ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суддя апеляційного суду на зазначене уваги не звернув та дійшов передчасного висновку про повернення апеляційної скарги ОСОБА_6

Крім того, суд не взяв до уваги і не перевірив доводів заявника про те, що вона є інвалідом другої групи, і відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.

Разом із цим згідно з п. 8 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Отже, доводи, наведені в касаційній скарзі, підлягають перевірці, оскільки судові процедури повинні бути справедливими (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), так як особа безпідставно не може бути позбавлена конституційного права на апеляційне оскарження рішення суду(ст. 13 ЦПК України).

Проте апеляційний суд зазначене не врахував та повернувши без належних правових підстав апеляційну скаргу заявнику, порушив його право на судовий захист.

За таких обставин в силу п. 2 ст. 342 ЦПК України ухвала апеляційного суду не може вважатися законною та підлягає скасуванню, а справа - передачі до суду апеляційної інстанції для вирішення процесуального питання відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 342, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу судді апеляційного суду м. Києва від 18 травня 2016 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Демяносов А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.М. Ситнік Головуючий Судді:
О.В. Ступак