справа №176/1568/16-ц
провадження №2/176/1092/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Волчек Н.Ю.,

з участю секретаря Ханіної М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, органу місцевого самоврядування в особі Жовтоводської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Жовтоводського міського суду із вищезазначеною позовною заявою, де просить ухвалити судове рішення, яким визнати за нею в порядку набувальної давності право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 (бувша вул. Петровського) в м. Жовті Води Дніпропетровської області.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона є власницею 1/3 частини квартири АДРЕСА_2. Власниками іншої частини квартири є її колишній чоловік ОСОБА_2 та його батько ОСОБА_3. Останній помер в травні 1996 року, а ОСОБА_2, ще до смерті батька забрав свої речі та виїхав з квартири в невідомому напрямку. Після відїзду ОСОБА_2 навесні 1994 року і до теперішнього часу позивач володіє і користується вищезазначеною квартирою в повному об`ємі, оскільки відповідач самоусунувся від утримання свого нерухомого майна. Протягом усього строку користування квартирою вона за власний кошт здійснювала усі необхідні заходи щодо її утримання у належному стані, проводила ремонти та оплачувала комунальні платежі, у звязку з чим позивач просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на частину вищевказаної квартири.

Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, до суду не з'явилась. У наданих заявах, підтримуючи в повному обсязі позовні вимоги, просить розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не зявляється, заяви про розгляд справи за його відсутності не подає, заперечень щодо позову не надає. Поштові конверти, направлені на адресу відповідача за повідомленням про день, час та місце судового засідання, повертаються з відміткою «За закінченням терміну зберігання».

Відповідач, орган місцевого самоврядування в особі Жовтоводської міської ради, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив. В письмовій заяві просив розглянути справу у відсутності свого представника.

Згідно з ст. 74 ЦПК, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання, зареєстрованому у встановленому законом порядку, судовий виклик вважається їм врученим належним чином.

Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не повідомив суд про поважність його неявки в судові засідання, суд вважає за можливе постановити по справі рішення без участі відповідача на підставі письмових доказів, які є у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності, по 1/3 частині кожному, належить квартира АДРЕСА_3 (бувша вул. Петровського), на підставі свідоцтва про право власності від 21 січня 1994 року, виданого відділом приватизації державного житла Жовтоводської міської ради. /а.с.9/

Як вбачається з матеріалів справи, 21 жовтня 1992 року позивач ОСОБА_1 розірвала шлюб з ОСОБА_2, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с. 8). Але, після розлучення залишилась проживати з батьком колишнього чоловіка ОСОБА_3 в вищезазначеній спірній квартирі.

Як зазначає позивач в своєму позові, та підтверджується повідомленням Жовтоводського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 06.09.2016 року (а.с.41) ОСОБА_3, помер 01.04.1996 року, актовий запис про смерть №453, однак після його смерті із заявою про прийняття спадщини до Жовтоводської державної нотаріальної контори ніхто не звертався, що підтверджується вихідним листом № 807/01-16 від 13 вересня 2016 року (а.с.39). А відповідач ОСОБА_2 ще навесні 1994 року залишив спірну квартиру і виїхав у невідомому напрямку.

Таким чином позивач протягом останніх десяти років користується спірною квартирою, проводить ремонти, оплачує комунальні послуги, оскільки відповідач добровільно покинув житло та самоусунувся від його утримання.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10-ти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Виходячи зі змісту вказаної статті, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність, відсутність інших осіб, які претендують на це майно, відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

При вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або предявлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду(стаття 214 ЦПК).

Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей обєкт третіми особами за набувальною давністю.

Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Беручи до уваги вищевикладене, суд, враховуючи те, що позивач дійсно відкрито і добросовісно володіє спірним майном більше 10 років, інші особи на спірне майно не претендують, тому позивач є добросовісним набувачем, вважає що позовні вимоги щодо визнання права власності на частину вказаної квартири за позивачем за набувальною давністю підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України суд вважає, що судові витрати слід віднести за рахунок позивача, оскільки визнання права власності за набувальною давністю можливе лише в судовому порядку відповідно до вимог ст. 344 ЦК України.

Керуючись ст. 344 ЦК України, ст.ст.10, 60, 130, 214, 215,224 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, органу місцевого самоврядування в особі Жовтоводської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, Приморського краю, Російська Федерація, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, громодянкою України, право власності в порядку набувальної давності на 2/3 частину квартири №7 у будинку №36 розташованому по вул. Бульвар Слави (колишня вул. Петровського) в м. Жовті Води Дніпропетровської області, яка належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, померлого 01 квітня 1996 року.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області у десятиденний строк з дня його проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Жовтоводського міського суду Н.Ю. Волчек