Справа № 265/5244/16-ц
Провадження № 2/265/2056/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05 грудня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Ковтуненко О.В.,

за участю секретаря Сагайдак Є.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк», в особі представника за довіреністю ОСОБА_3, звернувся до суду з даним позовом, яким просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором № MR14GA00000047 від 02 липня 2008 року в сумі 294927,13 гривень, з яких 106784,97 гривень заборгованість за кредитом, 158696,50 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 29445,66 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом, а також судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 02 липня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № MR14GA00000047, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 117718,60 гривень на строк до 02 липня 2018 року та зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування грішми у строки та в порядку, встановлені договором. Погашення заборгованості мало здійснюватись щомісяця, в період сплати, шляхом надання Банку грошових коштів (щомісячного платежу). У випадку порушення зобовязань за договором ОСОБА_1 зобовязався сплатити Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі від суми непогашеної в строк заборгованості. Крім того, у забезпечення виконання Позичальником зобовязань за даним договором, між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки. У звязку з тим, що відповідач ОСОБА_1 своєчасно кредитні кошти не повертає, в нього виникла заборгованість, яка станом на 02 серпня 2016 року становить 774882,46 гривень, з яких 106784,97 гривень - заборгованість за кредитом, 158696,50 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 29445,66 гривень - заборгованість за комісією, 479955,33 пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. При цьому позивач заявляє до стягнення не всю заборгованість, а її частину, зокрема, заборгованість за кредитом в сумі 106784,97 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 158696,50 гривень, заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 29445,66 гривень.

У п. 3 позовних вимог позивач просить у разі неявки відповідача розглядати справу за відсутності представника Банку та не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку.

Аналогічне прохання містить заява представника позивача за довіреністю ОСОБА_4, в якій крім цього остання позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідачам судові повістки про виклик до суду надсилались рекомендованими листами із повідомленням за зареєстрованою адресою їх проживання, однак адресати до поштового відділення для отримання кореспонденції не прибули, конверти були повернуті на адресу суду за закінченням строків зберігання.

За наведених обставин, суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, та дійшов до наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено, що 02 липня 2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ КБ «Приватбанк», в особі керівника відділення № 14 Маріупольської філії ОСОБА_5, з одного боку, та ОСОБА_1, з іншого, був укладений кредитний договір № MR14GA00000047 (ас. 9-11).

За умовами договору ЗАТ КБ «Приватбанк» надав ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 117718,60 гривень шляхом перерахування на картковий рахунок на строк з 02 липня 2008 року по 02 липня 2018 року включно, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,67% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та винагороди за резервування ресурсів у розмірі 5,04% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди зо проведення додаткового моніторингу (комісія). Сторони погодили, що погашення заборгованості за договором здійснюється щомісяця в період сплати з 20 по 24 число кожного місяця, шляхом надання позичальником банку коштів (щомісячного платежу) в сумі 2430,45 гривень для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди (п. 8.1 договору). Кредит був наданий в обмін на зобовязання позичальника ОСОБА_1 повернути кредит, сплатити відсотки, винагороду в передбачені договором строки (п. 8.2 договору).

Згідно п. 3.3. договору нарахування відсотків здійснюється в останню дату сплати відсотків, при цьому відсотки розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний рік, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом 360 днів у році. Відсотки розраховуються щомісяця, за період з першої дати поточного періоду сплати включно. Дата повернення кредиту в розрахунок не включається. Повне погашення відсотків здійснюється не пізніше дня повного погашення суми кредиту.

При цьому позичальник ОСОБА_1 був ознайомлений з умовами зазначеного договору та погодився із ними, що підтверджується його підписом у договорі.

Крім того, встановлено, що 02 липня 2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ КБ «Приватбанк», в особі керівника відділення № 14 Маріупольської філії ОСОБА_5, з одного боку, та ОСОБА_2 з іншого, був укладений договір поруки № MR14GА00000047, відповідно до якого ОСОБА_2 поручився перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором № MR14GA00000047 від 02 липня 2008 року (ас. 14).

За п 2, п. 4 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи оплату кредиту, відсотків за користування кредиту, комісій, винагород, штрафів, пені, та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Договором поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником своїх зобовязань кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобовязань, а поручитель зобовязаний виконати їх на протязі 5 календарних днів з моменту отримання вимоги. Сторони погодили, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором. Порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором (пункти 5,6, 11, 12 договору поруки, ас. 14).

При цьому поручитель ОСОБА_2 був ознайомлений з умовами зазначеного договору поруки, що підтверджується його особистим підписом.

Згідно з положеннями ст. ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання зобовязання.

У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як вбачається з доданого до позову розрахунку заборгованості, за весь час користування кредитними коштами ОСОБА_1 умови договору належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 02 серпня 2016 року заборгованість останнього за договором становить 774882,46 гривень, з яких 106784,97 гривень - заборгованість за кредитом, 158696,50 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 29445,66 гривень - заборгованість за комісією, 479955,33 пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором.

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Крім того, частиною 2 ст.553 ЦК України встановлено, що порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

У відповідності до ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

При цьому за ч. 4 ст. 559 ЦК порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Верховний Суд України у справі № 6-2662цс15 від 20 квітня 2016 року зробив правовий висновок про те, що:

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобовязаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обовязок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором.

Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобовязань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобовязання застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Це твердження не позбавляє кредитора можливості предявити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобовязання за договором поруки слід предявити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

Судом встановлено, що 11 серпня 2016 року позивачем на адресу відповідачів було направлене повідомлення про необхідність погашення простроченої заборгованості по кредиту в сумі 724919,35 гривень протягом 5 календарних днів з дати одержання повідомлення. При цьому останніх попереджено, що у випадку непогашення заборгованості у вказаний строк ПАТ КБ «Приватбанк» вимагатиме дострокового повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів та штрафних санкцій.

Позивач стверджує, що предявлені вимоги залишені відповідачами без задоволення. Доказів, які б спростовували дані твердження, суду не надано.

До суду позивач звернувся із даним позовом 11 жовтня 2016 року.

Враховуючи наведене, суд дійшов переконливового висновку, що позивач звернувся до суду з даним позовом, який містить вимогу до поручителя ОСОБА_2 про виконання ним зобовязань за договором поруки, в межах строку дії поруки.

Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в сумі 294927,13 гривень, з яких 106784,97 гривень заборгованість за кредитом, 158696,50 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом, 29445,66 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом.

Враховуючи наведене, а також положення ч. 1 ст. 11 ЦПК України, за якою суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача у дольовому порядку підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору у розмірі 4423,91 гривень, - по 2211,96 гривень з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (), заборгованість за договором кредиту № MR14GA00000047 від 02 липня 2008 року станом на 02 серпня 2016 року в сумі 294927 (двісті девяносто чотири тисячі девятсот двадцять сім) гривень 13 копійок, з яких 106784,97 гривень - заборгованість за кредитом, 158696,50 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитними коштами, 29445,66 гривень заборгованість з комісії за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» у дольовому порядку витрати з оплати судового збору у розмірі 4423 (чотири тисячі чотириста двадцять три) гривні 91 копійка по 2211,96 гривень з кожного.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя