РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/16298/15-ц

пр. № 2/759/909/16

25 лютого 2016 року Святошинський районний суд м.Києва

в складі головуючого судді Лук"яненко Л.М.

при секретарі Скляренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києва

цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про надання дозволу на виїзд малолітніх дітей за межі України,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом щодо надання дозволу на виїзд їхніх з відповідачем дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 за кордон до країн прямування: Сполучених Штатів Америки, Канади, країн Свросоюзу: Австрійської Республіки, Королівства Бельгії, Республіки Болгарії, Швейцарської Конфедерації, Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, Грецької Республіки, Королівства Данії, Республіки Естонії, Республіки Ірландії, Королівства Іспанії, Італійської Республіки, Республіки Кіпр, Латвійської Республіки, Литовської Республіки, Великого Герцогства Люксембург, Республіки Мальти, Королівства Нідерландів, Федеративної Республіки Німеччини, Республіки Польщі. Португальської Республіки, Румунії, Республіки Словаччини, Республіки Словенії, Республіки Угорщини, Фінляндської Республіки, Французької Республіки, Республіки Хорватії, Чеської Республіки, Королівства Швеції, країн Південно-західної Європи, Азії, Африки: Туреччини, Тунісу, Арабської Республіки Египет, Об'єднаних Арабських Еміратів на період шкільних канікул під час 2015 -2018 навчальних років, а саме: з 23.12.2015 по 11.01.2016 року, з 26.12.2016 по 09.01.2017року, з 25.12.2017 по 15.01.2018року, з 20.03.2016 по 05.04.2016року, з 20.03.2017 року по 05.04.2017року, з 20.03.2018 по 05.04.2018року, з 01.05.2016 по 10.05.2016року, з 01.05.2017 по 10.05.2017року, з 01.05.2018 по 10.05.2018року, з 31.05.2016 по 31.08.2016року, з 31.05.2017 по 31.08.2017року, з 31.05.2018 по 31.08.2018року, 3 25.10.2016 по 10.11.2016 року, з 25.10.2017 по 10.11.2017року, з 25.10.2017 року по 10.11.2018року, у супроводі матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2 та надати ОСОБА_1 дозвіл як законному представнику малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, на оформлення та виготовлення проїзних документів на право виїзду за межі України : малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, у супроводі матері - ОСОБА_1, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2.

Позов мотивований тим, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.11.2014 року її шлюб з ОСОБА_2 розірвано. Місце проживання дітей визначено рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09.04.2015 року з нею. ОСОБА_2 відмовляється надати позивачу згоду на виїзд дітей за кордон.

У судовому засіданні представники ОСОБА_1 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позов підтримали в повному обсязі. Пояснили, що позивачка бажає під час своєї відпустки виїхати разом із дітьми на відпочинок, але відсутність дозволу батька дітей позбавляє її такої можливості. Також зазначили, що після розірвання шлюбу ОСОБА_2 здійснював погрозу вбивства позвачці, в зв'язку з чим було відкрите кримінальне провадження. Крім того пояснили, що ОСОБА_2 здійснював психологічний вплив на дітей, що призвело до порушення їх психо-емоціонального стану. Також просять стягнути витрати на публікацію оголошення в газеті «Урядовий кур»єр» про виклик відповідача у судове засідання у розмірі 420 гривень.

Представник ОСОБА_2 та ОСОБА_2 в судове засідання не з»явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини невяки суду не відомі. Через канцелярію суду 17.02.2016 року представник відповідача подала разом з копією доручення заяву, в якій дала свої пояснення по суті позову та зазначила, що позивачці не потрібно давати дозвіл на вивіз дітей за кордон без дозволу батька.

Представник Служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з»явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяву в якій просять слухати справу за відсутності їх представника, рішення винести на користь та в інтересах малотітніх дітей.

Виходячи з вищенаведеного та зі згоди представників позивача, керуючись ч. 4, ст.. 169, ст.. 224 ЦПК України суд ухвалив, що рішення у справі можливо постановити при заочному розгляді справи.

Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14, 15).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.11.2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09.04.2015 року визначено місце проживання дітей разом з позивачем (а.с.18-22).

04.09.2015 року , 22.09.2015 року та 13.10.2015 року позивач зверталася до відповідача з вимогою з'явитися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Трубінської О.О. для надання дозволу на виїзд дітей за межі України з метою оздоровлення у період весняних та літніх канікул у її супроводі та про надання дозволу на виготовлення проїздних документів (а.с.35-39).

На письмове звернення ОСОБА_1 ОСОБА_2 не відреагував та не надав нотаріально посвідченої згоди на виїзд їхніх дітей за кордон.

При ухваленні такого рішення суд враховує наступні обставини:

Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справах доказів.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Звернувшись в суд з позовом, ОСОБА_1 заявлено вимогу про надання дозволу на виїзд за кордон їх малолітньої дитини без згоди батька із зазначенням переліку країн та дії дозволу, при цьому вимогу обґрунтовано відмовою батька надати зазначений дозвіл.

Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України №789 від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно абзацу 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

За правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 в редакції Постанови КМУ від 25.08.2010 року № 724 (п. п. 3-5), виїзд з України громадян, які не досягли 16 річного віку, здійснюється за згодою обох батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду досягли 18-річного віку. Виїзд громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного із батьків або інших осіб, уповноважених одним із батьків з нотаріально посвідченою згодою здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого із батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування в цій державі, якщо другий із батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого із батьків у разі пред`явлення зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого із батьків. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Тобто, при постановленні рішення щодо надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди та супроводу батька та посиланні на Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну, суду слід зазначати дозвіл на конкретний виїзд (одноразовий), з визначенням його початку й закінчення у конкретній країні.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Тому позивачу та її представникам слід було уточнити зміст позовних вимог, оскільки надання судом багаторазового дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди та супроводу другого із батьків без зазначення строку та часу перебування у конкретній країні, законодавством України не передбачено.

Тобто визначення у рішенні суду при наданні дозволу на виїзд дитини за кордон держави прямування і відповідного часового проміжку перебування у цій державі є обов'язковим, оскільки це є додатковою гарантією повернення дитини до держави її постійного місця проживання.

Багаторазове вивезення дитини за кордон у різні країни та без зазначення конкретного часу перебування, без надання згоди батьком, чинним законодавством не передбачено і суперечить нормам матеріального права, якими визначено рівність прав та обов'язків батьків у вихованні дитини.

Крім того, суд звертає увагу на те, що при наявності у дітей потреб у виїзді за кордон та при відмові батька надати відповідний дозвіл, позивач не позбавлена права звернутись в суд з відповідним позовом, при цьому заявлені вимоги мають узгоджуватись із нормами чинного законодавства України.

З урахуванням всебічного вивчення матеріалів справи, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог щодо надання дозволу на виїзд їхніх з відповідачем дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 за кордон та наданя ОСОБА_1 дозвіл як законному представнику малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, на оформлення та виготовлення проїзних документів на право виїзду за межі України у супроводі матері - ОСОБА_1, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2.

Стосовно стягнення з відповідача судових витрат, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України судові витрати необхідно залишити за позивачем.

З урахуванням всебічного вивчення матеріалів справи, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», ст.ст. 10,11, 57, 60, 179, 209, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про надання дозволу на виїзд малолітніх дітей за межі України - відмовити .

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10 днів .

Роз*яснити відповідачу , що він має право на перегляд заочного рішення на протязі 10 днів після тримання копії рішення суду .

Суддя :