Справа № 165/1483/16-ц
Провадження № 2/165/618/16
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого Ушакова М.М.,

за участю секретаря Лубаєвської Л.В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про втрату права на житло,

встановив:

03 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Шкільна, буд.11, м. Нововолинська Волинської області.

На обґрунтування заявлених вимог покликаються на те, що проживає та являється власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Шкільна, буд.11, м. Нововолинська Волинської області. В даному житлі вона зареєструвала постійне місце проживання наступних осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 Реєстрація відповідача, який добровільно залишив спірне майно, перешкоджає їй, як власнику будинку, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Просить суд постановити рішення, яким визнати, що відповідач ОСОБА_2 втратив право користування спірним будинком, як такий, що більше шести місяців не проживає без поважних причин в житлі, що належить їй на праві приватної власності.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, пояснила, що відповідач ОСОБА_2 знайомий її онучки, він ніколи не жив у спірному житлі та не мав у ньому власних речей, а тому просила позов задоволити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений через оголошення в газеті «Волинь-нова» №101 від 13 вересня 2016 року (а.с. 23).

У судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 показали, що проживають з позивачем по сусідству, відповідача ніколи не бачили у спірному житлі, ОСОБА_2 зареєстрований у будинку лише формально і жодного дня не проживав у ньому.

Заслухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Відповідно до 42 Конституції України, положень ст.316, ст.317, ст.319, ст. 321 ЦК України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р., Закону від 17 липня 1997р. N475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів №2, №4, №7 та №11 до Конвенції вбачається, що зазначеними актами закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.16, ст.386, ст.391 ЦК України, а об'єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира (ст. 379, ст.382 ЦК України).

Права власника житлового будинку визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та свідоцтва про право власності, виданого державним нотаріусом Нововолинської державної нотаріальної контори 16 серпня 1996 року являється власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: вул. Шкільна, буд.11, м. Нововолинська Волинської області (а.с.7-8).

Згідно копії будинкової книги (а.с.5-6) у вищевказаному житлі з зареєстровано постійне місце проживання відповідача ОСОБА_2.

Згідно акта, складеного комісією в складі інженера ЖКП №1 Нововолинської міської ради ОСОБА_8, юрисконсульта ОСОБА_9, в будинку за адресою вул. Шкільна, буд.11, м. Нововолинська Волинської області, відповідач ОСОБА_2 з 2006 року не проживає.

Жодних доказів про те, що ОСОБА_2 з поважних причин не проживає в спірному житлі у судовому засіданні не здобуто.

Враховуючи ці вимоги закону, суд вважає, що позивачем доведено правомірність своїх вимог, а тому приходить до висновку визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування спірним житлом.

Керуючись ст.10, ст.11, ст.60, ст.88, ст.209, ст.212, ст.213, ст.214, ст.215, ст.218, ст.224, ст.225, ст.226 ЦПК України, на підставі ст.391, ч.2 ст.405 ЦК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Шкільна, буд.11, м. Нововолинськ, Волинської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення можна подати протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя М.М. Ушаков