солом`янський районний суд м. Києва
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі судді Кицюк В.С.,

за участю секретаря Піддубняк І.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Солом`янського району м. Києва, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві, про стягнення суми моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2015 року позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на свою користь 1 190 592,00 грн. моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги з урахуванням пояснень в судовому засіданні наступним.

Так, 23.12.2013 позивач звернулася до Філії №4 Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностистичний центр» Солом`янського району м. Києва, що є структурним підрозділом Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Солом`янського району м. Києва (далі - КНП «КДЦ») зі скаргами на погіршення слуху зліва.

23.12.2013 вона була оглянута лікарем-отоларингологом ОСОБА_4, який повідомив про те, що в лівому вусі позивача є сірчана пробка. Необхідно зробити її видалення шляхом промивання.

Позивач стверджує, що саме ОСОБА_4 23 грудня 2013 року «пробив їй барабанну перетинку» шляхом застосування сили, направивши напор води зі шприцу у вухо.

Такі дії лікаря ОСОБА_4 пояснює позивач тим, що він мав неприязнь до неї, оскільки вона перша виявила його відсутність 23 грудня 2013 року на робочому місці та повідомила про це керівництво КНП «КДЦ». Незважаючи на таку, на її думку, неприязнь з його сторони до неї, вона все ж таки наполягала, щоб її огляд і відповідні процедури здійснював саме лікар ОСОБА_4

В той же час, продовжує позивач, жодних скарг вона ОСОБА_4 відразу не виказала, свідомість не втратила. Тільки за спливом майже 9 місяців, а саме 16.09.2014 вона ще раз звернулася до КНП «КДЦ» зі скаргами на поганий слух і була оглянута лікарем-отоларингологом ОСОБА_5, який поставив позивачу попередній діагноз: лівосторонній мезотимпаніт без патологічних виділень і встановив, що «діагноз позивача має посттравматичний характер», рекомендував звернутися для обстеження і підтвердження такого діагнозу до ДУ «Інститут отоларингології імені професора Коломійченка О.С. НАМНУ»

26.09.2014 позивач таке обстеження пройшла, їй встановлено діагноз - двостороння хронічна сенсоневральна туговухість, суха перфорація барабанної перетинки зліва, рекомендована планова операція - тимпанопластика на лівому вусі.

29.09.2014 проведена аудіограма показала, що у позивача розвинулася туговухість ІІ ступеня.

11.09.2015 повторна аудіограма показала, що стан слуху позивача погіршився до IV ступеня.

Підставою позову позивач вважає те, що саме через умисні протиправні дії лікаря ОСОБА_4 23.12.2013, а саме «промивання сірчаної пробки шприцем «Жане», позивач отримала тяжке тілесне ушкодження у вигляді перфорації барабанної перетинки (розрив та утворення отвору) (а.с.2-4, 19-22)

Представник відповідача категорично заперечував проти задоволення позову, зауважив, що позивач не дотрималася своїх процесуальних обов`язків, а саме не зазначила в позові належні та допустимі докази, якими обґрунтовує свої позовні вимоги та до початку судового розгляду не представила їх суду. Вона спирається виключно на припущення, на яких не може ґрунтуватися жодне рішення суду. Також представник відповідача піддає сумніву твердження позивача про те, що перфорація барабанної перетинки з іншої причини, аніж та, про яку вона вказує, утворитися не могла, оскільки вона зі скаргами на біль у вусі, зокрема, захворювання на отит, до поліклініки за місцем проживання не зверталася.

Також представник відповідач просить суд критично оцінити пояснення позивача в тій частині, що саме лікар ОСОБА_4 вчинив дії, які призвели до такої перфорації, спричинення позивачу тілесних ушкоджень, зазначав, що останній є професійним лікарем, який має досвід роботи у даній галузі, неодноразово відзначався подяками та нагородами, проходив певне навчання. Крім того, просив зважити на те, що копія аркушу з медичної картки позивача із записом лікаря-отоларинголога ОСОБА_4 від 23.12.2013 підтверджує лише факт огляду позивача, факт встановлення діагнозу та факт проведення вимивання ним сірчаної пробки у лівому вусі, але не може підтверджувати наявність вини у діях ОСОБА_4 та свідчити про нанесення позивачу травми лівого вуха.

Також представник відповідача зазначає, що сама позивач каже про те, що після такого промивання її слух не покращився, отже, «проблеми зі слухом» вона мала і до звернення до лікаря ОСОБА_4, що таким чином нею не оспорюється. Вважав, що зниження слуху на ліве вухо не було пов`язано із сірчаною пробкою та її вимиванням, а спричинено сенсоневральними порушеннями слухового апарату, що підтверджується висновками фахівців ДУ «Інститут отоларингології імені професора Коломійченка О.С. НАМНУ» від 24.09.2014.

Саме пошкодження барабанної перетинки завжди супроводжується різким болем у вусі, повним його закладенням, а попадання води під тиском через отвір у барабанній перетинці в середнє вухо призвело б до значних вестибулярних порушень - запаморочення, нудоти, блювання, навіть до втрати свідомості, порушення рівноваги. Але таких скарг позивач не заявляла, що нею також не заперечується.

Крім того, представник відповідача просить суд врахувати ту обставину, що навіть до грудня 2013 року позивач мала «проблеми» зі слухом, тому і зверталася до лікарів.

Так, факт захворювання лівого вуха встановлений задовго до 2013 року. Згідно додатку до форми 088/о при оформленні пакету документів на МСЕК 13.03.2000, позивач була оглянута лікарем-отоларингологом Зубрицькою, яка встановила діагноз - хронічний лівобічний адгезивний отит на ліве вухо до 2м.

Відсутність останніх даних в амбулаторній картці позивача представник відповідача пояснює тим, що така картка знаходиться тривалий час «на руках» у позивача, тому не виключено, що певні листки із неї були вилучені саме позивачем.

Також представник відповідача просить зупинитися на аудіо метричному дослідженні від 11.09.2015 за №4168/114, де показники на правому вусі співпадають із результатами дослідження від 29.09.2014 та з іншими аудіо метричними дослідженнями від 11.09.2015. Показники по лівому вуху співпадають із показниками від 29.09.2014, тобто погіршення слуху відсутнє. Ступінь зниження слуху по графіку аудіо метричних досліджень відповідає ІІ ступеню сенсоневральної туговухості.

В той же час, у доданій до позовної заяви аудіограмі від 11.09.2015 за №4168/114 висновки по результатах аудіометрії відсутні. Показники гостроти слуху та графіки досліджень по правому вуху співпадають за 29.09.2014 та 11.09.2015, проте по лівому вуху у один і той же день, 11.09.2015, виявилося зниження слуху з 1,2 м до 0,2 м і значні зміни за графіком дослідження та наявність заключення спеціаліста - «двобічне зправа легке (І ступеня), зліва глибоке (IV ступеня), порушення функції звукопровідності і звукосприймаючого апарату».

Представник відповідача категорично заперечує, що наявність отвору в барабанній перетинці, який діагностований 16.09.2014, не може слугувати доказом того, що його утворення викликане вимиванням сірчаної пробки 23.12.2013, яке проводилася майже за 9 місяців до того.

Спеціалізована медична літератури виключає можливість виникнення травмування (перфорації) барабанної перетинки під час проведення процедури вимивання сірчаної пробки із вуха шприцем «Жане».

Позивач мала хронічне захворювання лівого вуха, що підтверджує запис лікаря-отоларинголога 13.03.2000 при оформленні документів на МСЕК. Припускає, що таке захворювання мало в`яло-хронічний перебіг, який відпочатку не спричиняв значних проблем для позивача, а в подальшому призвів до перфорації барабанної перетинки, яку було діагностовано 16.09.2014.

Представник відповідача акцентував увагу суду на тому, що лікар ОСОБА_5 в своєму направленні до ДУ «Інститут отоларингології імені професора Коломійченка О.С. НАМНУ» час виникнення та причину перфорації барабанної перетинки не встановлює, більше того, цей діагноз визначений ним як «попередній», саме для його підтвердження або спростування і видано позивачу відповідне направлення до спеціалізованої медичної установи.

Діагноз, встановлений лікарем ОСОБА_5 16.09.2014 «лівобічний мезотимпаніт» констатує факт наявності патології лівого вуха, а не доказ вини лікаря ОСОБА_4

В подальшому такий «посттраматичний» характер не було підтверджено.

Також представник відповідача вважав, що перфорація барабанної перетинки від будь-якої причини не могла вплинути, спровокувати погіршення слуху на лівому вусі, обумовлене хронічним процесом (а.с.60-68, 142-148)

Третя особа свого представника в суд не направила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.33). Також третя особа направила в суд заперечення проти позову, в яких акцентувала увагу суду на тому, що позов є необґрунтованим, а висновки позивача ґрунтуються виключно на припущеннях, зазначила, що відшкодування моральної шкоди можливе виключно в разі доведення позивачем як самого спричинення їй певної категорії тілесних ушкоджень, так і певних неправомірних дій тієї чи іншої особи, а також - причинного зв`язку між такими діями та наслідками. Проте, вважала, позивач цих вимог не дотрималася, відтак у позові слід відмовити (а.с.30-33)

Допитані в судовому засіданні лікарі КНП «КДЦ», зокрема, лікар ОСОБА_4, пояснив, що він має 20 років стажу роботи на посаді лікаря-отоларинголога, що 23.12.2013 дійсно до нього звернулася позивач зі скаргами на закладеність лівого вуха. Він подивився і діагностував сірчану пробку, запропонував «промити» шприцем «Жане», на що позивач добровільно погодилася. Він зазначає, що зробив цю процедуру, під час якої і після якої позивач нормально себе почувала, скарг не подавала. Крові не було. ОСОБА_4 наполягав, що за даною процедурою взагалі неможливо пробити барабану перетинку. Застосування насильства до позивача категорично заперечував. Стосунки з нею мав суто професійні. Підстав обмовляти позивача не має. Безпосередньо 23.12.2013 з роботи не відлучався, додатково ніде не працює. В кінці додав, що позивач ні в цей день, ні в подальшому зі скаргами не зверталася.

Допитаний лікар ОСОБА_5 пояснив, що він працює лор-лікарем 17 років. У вересні 2014 року до нього звернулася позивач із скаргами на знижений слух і він побачив невелику «дірочку» - перфорацію. Оскільки позивач зауважила, що це «зробив» ОСОБА_4, то він вирішив направити її для підтвердження або спростування діагнозу до лор-інституту. На місці було неможливо визначити причину перфорації. Це могло бути і посттравматичний синдром, і наслідки фізіологічних проблем, і наслідки захворювань. Визнав, що міг і помилитися, саме тому і направив до лор-інститута. Зі свого боку додав, що перфорація неможлива від промивання шприцем «Жане».

Свідок ОСОБА_8, голова ЛКК філії №1 КНП «КДЦ» зі стажем роботи 50 років, зауважила, що вона проводила службову перевірку по лікарю ОСОБА_4, до дисциплінарної відповідальності його притягнуто не було, взагалі він не мав дисциплінарних стягнень. Сам по собі ОСОБА_4 неконфліктний. Вважала розриви барабанної перетинки неможливим при вимиванні сірчаної пробки шприцем «Жане». Висновок комісії був про те, що скарга позивача необґрунтована. Акцентувала увагу суду на тому, що позивач звернулася зі скаргами на ОСОБА_4 щодо його ймовірних неправомірних дій тільки за спливом 9 місяців від можливої події. Також зазначила, що в процесі розслідування нею виявлено багато неправдивих даних, наведених саме позивачем. Дійсно 13.03.2000 МСЕК при оформленні документів позивачу лікарем Зубицькою виявлено лівобічний адгезивний отит - зниження слуху в 3 рази до 2-х метрів, поставлено хронічне захворювання. Також констатувала, що після відвідування лікаря ОСОБА_4 23.12.2013 амбулаторна картка позивача весь час перебувала в неї на руках.

Свідок ОСОБА_9, заступник директора з експертизи КНП «КДЦ», стаж роботи 17 років, знайома з ОСОБА_4 з 2013 року. Вважає останнього кваліфікованим отоларингологом, стверджує, що він має подяки. За сумісництвом він не працює. Знайома вона і з позивачем через її чисельні необґрунтовані скарги на всіх без винятку лікарів. Вона також входила в склад комісії по випадку 23.12.2013 за участю лікаря ОСОБА_4 та позивача, та зазначила, що скарги позивача і вданому випадку були визнані необґрунтованими. Також звернула увагу на те, що такі скарги виникли у позивача лише за спливом 9 місяців після відвідування лікаря ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_10, заступник директора з медичних питань КНП «КДЦ», зз роки лікарського стажу, з 2013 року знає лікаря ОСОБА_4 як кваліфікованого, доброзичливого, який не має нарікань по роботі, за сумісництвом не працює. Також знає і позивача як скаржника, скарги якої необґрунтовані та надумані. Ці скарги здебільшого полягають в тому, що лікарі, на думку позивача, не працюють, чи неналежну медичну допомогу надають їй особисто. Переконана, що наслідком проведеної процедури ОСОБА_4 здійснення перфорації неможливо.

Свідок ОСОБА_11, голова ЛКК КНП «КДЦ», 10 років стажу в галузі медицини, також характеризує ОСОБА_4 як високого професіонала, а позивача як скаржницю на всіх без винятку лікарів по надуманим підставам.

Свідок ОСОБА_12, який є районним фахівцем отоларингологом, має 25-річний стаж роботи лором, лікар найвищої категорії. ОСОБА_4 перебуває у його підпорядкуванні. Характеризує його також як високого професіонала. Зі свого боку засвідчив, що промивання сірчаних пробок зазвичай проводить середній медичний персонал - медична сестра, в даному випадку це робив лікар, за допомогою шприца «Жане». Так процедура не може призвести до перфорації барабанної перетинки. В свою чергу, перфорація також не може призвести до туговухості, оскільки це різні категорії. Та обставина, що у позивача в 2000 році був хронічний адгезивний отит, свідчить вже про ймовірну перфорацію. Шприцем же «Жане» зробити перфорацію неможливо.

Свідок ОСОБА_13, зав. Філією КНП «КДЦ» також надав характеристику ОСОБА_4 як професіоналу, а позивачу як конфліктному пацієнту. Підкреслив, що безпосередньо позивач в грудні 2013 року зі скаргами на дії ОСОБА_4 до нього не зверталася. Він в подальшому також був членом комісії по обставинам 23.12.2013, проте підстав звинувачувати у некомпетентності чи тим більше спричиненні позивачу тілесних ушкоджень з боку ОСОБА_4 не було.

В судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про призначення у справі судово-медичної експертизи, на вирішення якої поставити наступні питання

1.Чи могла суха перфорація барабанної перетинки зліва утворитися у позивача 23.12.2013 за обставин, викладених нею в позові?

2.Чи могла суха перфорація барабанної перетинки зліва утворитися у позивача із-за неправильно проведеної процедури промивання вуха чи механізм її утворення інший?

3.Який ступінь тяжкості спричиненого позивачеві тілесного ушкодження 23.12.2013?

Проведення даної експертизи представник позивача просив доручити експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи. Оплату експертизи гарантував. На час її проведення, просив зупинити провадження у справі.

Позивач підтримала клопотання свого представника.

Представник відповідача не погодився із таким чином сформульованими питаннями, оскільки вважав, що взагалі не доведений сам факт спричинення лікарем ОСОБА_4 позивачу 23.12.2013 будь-яких тілесних ушкоджень щоб визначити ступень їх тяжкості.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 143 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Особи, які беруть участь у справі, мають право подати суду питання, на які потрібна відповідь експерта. Кількість і зміст питань, за якими має бути проведена експертиза, визначається судом. При цьому суд має мотивувати відхилення питань осіб, які беруть участь у справі.

З метою всебічного повного і об'єктивного з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, виходячи з предмету та підстав позову, суд вважає необхідним призначити у справі вищезазначену судову експертизу.

Щодо питань, які слід поставити експерту, то суд їх формулює таким чином, як зазначено в резолютивній частині даної ухвали.

На час проведення експертизи провадження у справі слід зупинити.

Керуючись ст.ст.143, 144, 146, 147, 168, 202-203, 210, 293 ЦПК Україні, суд -

УХВАЛИВ :

Клопотання представника позивача - задовольнити.

Призначити у даній справі судово-медичну експертизу, проведення якої доручити експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичних експертиз.

На вирішення експертизи поставити наступні питання:

1.Чи могла суха перфорація барабанної перетинки зліва утворитися у позивача 23.12.2013 за обставин, викладених нею в позові та наведених під час надання особистих пояснень в судовому засіданні під час розгляду даної справи, а саме чи можна було під час проведення процедури промивання лівого вуха напором води за допомогою шприца «Жане» 23.12.2013 пошкодити барабанну перетинку, наслідком чого буде туговухість IV ступеня?

2.Чи могла суха перфорація барабанної перетинки зліва утворитися у позивача із-за неправильно проведеної процедури промивання вуха чи механізм її утворення інший?

3.До якого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень можна віднести суху перфорацію барабанної перетинки зліва у позивача?

Строк виконання судової експертизи два місяці з моменту отримання цивільної справи та копії ухвали.

Оплату проведення експертизи покласти на позивача ОСОБА_1 (03037, АДРЕСА_1, моб. тел. НОМЕР_1), представник ОСОБА_2 (04108, АДРЕСА_2, моб. тел. НОМЕР_2)

В розпорядження експерта надати матеріали цивільної справи №2-1409/16 (760/20868/15-ц)

Експерта попередити про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків за ст. ст. 384, 385 КК України.

Провадження у справі зупинити на час проведення експертизи.

Ухвала суду першої інстанції в частині зупинення провадження у справі може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня проголошення, а особами у справі, які не були присутні при її проголошенні, з дня отримання копії ухвали Апеляційному суду міста Києва через Солом`янський районний суд м. Києва.

Суддя В.С. Кицюк