Ухвала

іменем україни

16 травня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КузнєцовВ.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 06 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним договорів,

в с т а н о в и в:

В серпні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», який у ході розгляду справи було уточнено позивачем, просила суд визнати недійсним кредитний договір № K3H1GK15006415 від 18 липня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк»; визнати недійсним іпотечний договір № K3H1GK15006415 від 18 липня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк»; визнати недійсним договір поруки від 18 липня 2007 року № K3H1GK15006415, укладений міжОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк».

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року позов задоволено. Визнано недійсним кредитний договір № K3H1GK15006415 від 18 липня 2007 року укладений між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк». Визнано недійсним іпотечний договір № K3H1GK15006415 від 18 липня 2007 року укладений між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк». Визнано недійсним договір поруки від 18 липня 2007 року № K3H1GK15006415 укладений між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк». Вирішено питання судового збору.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 06 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Судами встановлено, що між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого з усіма правами та обов'язками являється ПАТ КБ «Приватбанк», тобто позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № K3H1GK15006415 від 18 липня 2007 року .

З метою належного виконання взятого на себе зобов'язання ОСОБА_2 за кредитним договором, між нею та відповідачем укладено іпотечний договір № K3H1GK15006415 від 18 липня 2007 року, а також укладено договір поруки від 18 липня 2007 року № K3H1GK15006415 між ОСОБА_4 та відповідачем.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, враховуючи положення ст. ст. 509, 638 ЦК України, ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», умови кредитного договору, виходив із того, що позивач при укладенні кредитного договору ознайомилась із умовами кредитування, які були надані їй у письмовій формі та своїм підписом підтвердила факт про надання їй повної інформації про умови кредитування. При укладанні кредитного договору передбачені чинним законодавством вимоги для його укладення були дотриманні.

Крім того, апеляційний суд вірно виходив із того, що позивач протягом восьми років виконувала умови договору, що може свідчити про те, що вона їх розуміла, з ними погоджувалась і не вважала свої права при укладанні договору, порушеними.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання договору поруки недійсним суд апеляційної інстанції виходив із того, що сторонами даного договору є ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Приватбанк», а позовні вимоги заявлені ОСОБА_2

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновку суду апеляційної інстанції вони не впливають та його не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним договорів.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О.Кузнєцов

і кримінальних справ