Справа №483/2156/15-ц 25.02.2016 25.02.2016 25.02.2016
Провадження №22-ц/784/613/16
Справа № 483/2156/15-ц
Провадження № 22ц/784/613/16 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія 21 Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 лютого 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лівінського І.В.,

суддів: Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Харитоновою І.В.,

за участі: представника позивачки ОСОБА_3 ,

відповідачки ОСОБА_4, її представника ОСОБА_5,

третьої особи ОСОБА_6,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 січня 2016 року

за позовом

ОСОБА_7, яка діє в інтересах ОСОБА_8 до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_9, нотаріус першої Очаківської державної нотаріальної контори ОСОБА_10, служба у справах дітей Очаківської міської ради Миколаївської області про визнання правочину недійсним та скасування державної реєстрації права власності,

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2015 року ОСОБА_7, яка діяла в інтересах малолітньої ОСОБА_8, звернулась з позовом до ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним та скасування державної реєстрації права власності.

Позивач зазначала, що 11 червня 2014 року ОСОБА_6, за згодою ОСОБА_9, подарував відповідачці житловий будинок № 44 по вул. Антоненко в м. Очакові, а також земельну ділянку, яка розташована за цією ж адресою.

Посилаючись на те, що вказаний договір порушує права малолітньої ОСОБА_8, яка на момент укладення договору проживала у спірному будинку та відповідно до положень Житлового кодексу Української РСР набула право користування ним, однак при укладенні оспорюваного договору на порушення вимог статті 177 Сімейного кодексу України, статті 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства», статті 12 Закону України від 2 червня 2005 року № 2623-IV «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» (далі Закон України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей») не було отримано згоди органу опіки та піклування, позивачка просила суд визнати зазначений договір дарування недійсним та скасувати державну реєстрацію права власності відповідачки на це майно.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 січня 2016 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем у справі є лише обдарована особа ОСОБА_4

Проте з таким висновком суду повністю погодитись не можна.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 11 червня 2014 року ОСОБА_6, за згодою дружини ОСОБА_9, уклав нотаріально посвідчений договір дарування, за яким передав безоплатно у власність обдаровуваній ОСОБА_4 житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: м. Очаків, вул. Антоненко, 44.

Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Отже, учасниками спору стосовно дійсності договору дарування, як осіб, прав яких стосується судове рішення, є дарувальник та обдаровуваний.

Між тим, ОСОБА_7 звернулась з позовом про визнання спірного договору дарування лише до обдаровуваної ОСОБА_4, а дарувальник за цим договором - ОСОБА_6, не залучений до участі у справі як відповідач.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України суд під час проведення попереднього судового засідання вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, та відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України, за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Отже, якщо з матеріалів справи вбачається, що склад осіб, які беруть участь у справі, має бути інший, суд з урахуванням вищенаведеного повинен вчинити дії, які від нього вимагає положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи у суді першої інстанції проведено з порушенням наведених вимог закону, дарувальник ОСОБА_6 не визначений відповідачем у справі.

Не встановлення дійсних учасників спору та вирішення питання про права та обовязки особи, яку не було залучено до участі у справі, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Виходячи зі змісту частини 2 статті 303 ЦПК України, згідно з якою апеляційна інстанція перевіряє законність і обґрунтованість рішення в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд не має повноважень залучати до участі у справі осіб, яких не було залучено при розгляді справи місцевим судом та вирішувати спір як суд першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про визнання недійсним спірного договору дарування, заявлені ОСОБА_7 в інтересах малолітньої ОСОБА_8 лише до однієї зі сторін вказаного договору обдаровуваної ОСОБА_4, без залучення як відповідача дарувальника за цим договором - ОСОБА_6, задоволенню не підлягають.

При цьому, колегія суддів вважає можливим вийти за межі доводів апеляційної скарги відповідно до вимог ч. 3 ст. 303 ЦПК України, оскільки під час розгляду справи встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Водночас, відмова в позові у заявлених правовідносинах не позбавляє позивача права на звернення до суду з позовом до належного відповідача.

Враховуючи викладене, рішення суду підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 січня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_7, яка діє в інтересах ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним та скасування державної реєстрації права власності відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий І.В. Лівінський

Судді О.О. Данилова

ОСОБА_11