печерський районний суд міста києва
Справа № 333/7964/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2016 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Москаленко К.О.,

при секретарі - Ольховській М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України - про стягнення штрафних санкцій та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, просить стягнути з Державного бюджету України на свою користь інфляційні втрати у зв'язку з порушенням зобов'язання в сумі 10 923 грн. 51 коп., 3 % річних в розмірі 6 770 грн. 84 коп. та моральну шкоду в розмірі 42 639 грн. 00 коп.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що постановою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 30.12.2010 позов ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя та зобов'язано останнього здійснити нарахування та провести відповідні виплати ОСОБА_1 щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком за період з 17.05.2010 по 30.12.2010 включно, як інваліду - чорнобильцю третьої групи захворювання, постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням раніше виплачених сум. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.08.2011 вказану постанову змінено, виключено з резолютивної частини кінцеву дату проведення перерахунку 30.12.2010. В іншій частині постанову залишено без змін. Однак, рішення суду було виконано з порушенням установленого законодавством строку, у зв'язку з чим, позивач просить на підставі ст.625 ЦК України стягнути вказані суми, розраховані останньою за період з 30.12.2010 по 25.06.2014.

Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У зв'язку з чим суд визнав можливим розгляд справи за відсутності позивача.

У судовому засіданні представник відповідача КМУ позов не визнав, посилаючись на викладене в письмових запереченнях, просив відмовити у задоволенні позову. Заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначив, що Кабінет Міністрів України є неналежним відповідачем, оскільки до повноважень Кабінету Міністрів України не відноситься виконання та здійснення контролю за виконанням рішень судів та інших органів. Крім того зазначив, що вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних є безпідставними, оскільки вказані суми коштів вже були виплачені позивачу внаслідок виконання рішення Європейського суду з прав людини, а тому вважав відсутніми підстави для задоволення позову.

Відповідач Державна казначейська служба України, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання уповноваженого представника не направила, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи без участі представника до суду не надходило.

За вказаних обставин та враховуючи думку представника відповідача КМУ, суд на підставі ст. 169 ЦПК України, визнав можливим провести розгляд справи, у відсутність відповідача Державної казначейської служби України.

Суд, заслухавши думку представника відповідача КМУ, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 30.12.2010, позов ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя та зобов'язано останнього здійснити нарахування та провести відповідні виплати ОСОБА_1 щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком за період з 17.05.2010 по 30.12.2010 включно, як інваліду - чорнобильцю третьої групи захворювання, постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням раніше виплачених сум. (а.с.5-6 )

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.08.2011 вказану постанову змінено, виключено з резолютивної частини кінцеву дату проведення перерахунку 30.12.2010. В іншій частині постанову залишено без змін. (а.с.6-7)

Згідно наявного в матеріалах справи листа Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя від 07.05.2012 №82/Б-9, перерахунок пенсії позивачу було здійснено за період з 15.05.2010 до 22.07.2011 в сумі 52 113 грн. 67 коп. (а.с.8-9)

Разом з тим, матеріали справи не містять даних про виплату позивачу грошових коштів в сумі 52 113 грн. 67 коп.

Згідно вимоги державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 16.09.2014 №14-62/16 рішення №1270/12 в частині виплати заборгованості за рішенням національного суду виконано 25.06.2014 в сумі 64712 грн. 17 коп. (а.с.11)

Відповідно до статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання та поширює свою дію на всі види зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При розгляді справ про стягнення грошових коштів у зв'язку з невиконанням або порушенням строків виконання рішень судів, за що ст. 625 ЦК України передбачена цивільно-правова відповідальність слід з'ясувати: чи існує зобов'язання між сторонами, чи це зобов'язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов'язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

Передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

У даній справі спір виник з приводу невиконання рішення суду про здійснення перерахунку пенсії позивача відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, оскільки спірні правовідносини виникли у зв'язку з виконанням судового рішення, то до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України).

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 у справі № 6-2759цс15.

За вказаних обставин посилання позивача на положення ст. 625 ЦК України, які, на його думку, підлягають застосуванняю до спірних правовідносин є безпідставними, оскільки грунтуються на власний розсуд. Відтак позов в частині стягнення інфляційних втрат у зв'язку з порушенням зобов'язання в сумі 10 923 грн. 51 коп. та 3 % річних в розмірі 6 770 грн. 84 коп. задоволенню не підлягають.

В результаті протиправних дій відповідача, на підставі ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» позивачем ставиться питання про відшкодування моральної шкоди в розмірі 42 639 грн. 00 коп, що полягає у позбавленні його можливості вести звичайний спосіб життя, що призвело до душевних переживань.

Виходячи з преамбули вказаного Закону, відповідачі, на протиправність дій яких посилається позивач не є органами в розумінні вказаного закону, а тому підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди в розмірі 42 639 грн. 00 коп. немає.

Виходячи з встановлених судом обставин справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 11, 625 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 61, 169, 212, 213, 215, 223, 292, 294 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України про стягнення штрафних санкцій та моральної шкоди- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Печерського

районного суду м.Києва К.О.Москаленко