АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Крижанівська Г.В.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

представника позивача Цуркана М.М.,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вастерлі Інвестментс Україна» до ОСОБА_4, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровська плодоовочева база» про стягнення заборгованості за надання додаткових послуг по утриманню житлового приміщення та прибудинкової території,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року ТОВ «Вастерлі Інвестментс Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 20 390 грн. 23 коп. та судові витрати, вказуючи на те, що відповідач проживав у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, балансоутримувачем якого є ТОВ «Дніпровська плодоовочева база», а управителем, згідно договору, є ТОВ «Вастерлі Інвестментс Україна». Відповідач фактично споживши надані послуги по утриманню житлового приміщення та прибудинкової території гуртожитку не виконав свого обов'язку щодо сплати їх вартості, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 31.05.2015 становить 20 390,23 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15.09.2016 позов задоволено частково - стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Вастерлі Інвестментс Україна» заборгованість за додаткові послуги по утриманню житлового приміщення в сумі 5 942,16 грн. та судовий збір у розмірі 491,58 грн.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, а отже є необґрунтованими. Вказує, що суд не з'ясував хто є належним позивачем, оскільки 17.04.2015 між ТОВ «Дніпровська плодоовочева база» та КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» складено акт про передачу будівлі гуртожитку на баланс КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва». Крім цього, судом не перевірено чи дійсно надавались послуги та ким саме, а також не застосовано норми ст.ст. 14, 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

В судовому засіданні відповідачка та її представник підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю та необґрунтованістю і просив рішення суду залишити без змін, оскільки воно ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином, про причини неявки представника суд не повідомила, а відтак колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності представника третьої особи, оскільки його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції входив з того, що відповідач проживала в гуртожитку і споживала надані послуги, а відтак зобов'язана сплатити їх вартість.

З вказаним висновком погодитись не можливо, з огляду на наступне.

Суд першої інстанції безпідставно, тобто всупереч наявним у справі доказам зробив висновок про те, що позивач є балансоутримувачем будівлі гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1.

Даний висновок суду суперечить обставинам, які встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, зокрема рішенню Дніпровського районного суду м. Києва від 21.10.2014, копія якого міститься в матеріалах справи, та ухвалі Дніпровського районного суду м. Києва від 01.03.2016 року по вказаній справі.

Так, вказаним судовим рішенням встановлено, що згідно Розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації № 544 від 10.04.2006 між адміністрацією та ТОВ «Дніпровська плодоовочева база» укладено договір оренди на будівлю гуртожитку комунальної власності за адресою АДРЕСА_1, терміном на 10 років під гуртожиток для співробітників товариства. Таким чином, будівля перейшла на баланс ТОВ «Дніпровська плодоовочева база».

Розпорядженням Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації № 762 від 24.12.2013 будівлю гуртожитку закріплено на праві господарського відання за комунальним підприємством «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва». Цим розпорядженням зобов'язано КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» та ТОВ «Дніпровська плодоовочева база» створити комісію з питань приймання передачі з балансу на баланс вказаної будівлі.

На час розгляду вищевказаної справи будівля знаходилася на балансі ТОВ «Дніпровська плодоовочева база» як орендоване майно та перебувала на стадії передачі на баланс КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва.

17.04.2015 між ТОВ «Дніпровська плодоовочева база» та КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва було підписано акт приймання передачі (повернення) об'єкта нерухомості, будівлі гуртожитку за договором оренди від 10.04.2006 № 1 між ТОВ «Дніпровська плодоовочева база» та Дніпровською районною у місті Києві державною адміністрацією. У відповідності до цього акту ТОВ «Дніпровська плодоовочева база» передала, а КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» отримала будівлю гуртожитку.

Таким чином, балансоутримувачем будівлі гуртожитку, в якому проживала відповідачка у період з 2006 року по 17.04.2015 було ТОВ «Дніпровська плодоовочева база», а з 17.04.2015 - КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва».

Означене спростовує висновок суду про те, що ТОВ «Вастерлі Інвестментс Україна» було балансоутримувачем гуртожитку у спірний період і відповідно мало право на стягнення плати за утримання будинку та прибудинкової території.

Крім цього, вказаним рішенням суду встановлено, що саме ТОВ «Дніпровська плодоовочева база» як балансоутримувач скористалося своїм правом на стягнення коштів на утримання і за вказаним рішенням суду з відповідачки було стягнуто на користь балансоутримувача 1 367,22 грн. заборгованості.

Більш того, зі змісту договору про уповноваження на обслуговування гуртожитку і передачу в управління технічних приладів та інженерного обладнання від 25.07.2011, укладеного між ТОВ «Дніпровська плодоовочева база» та ТОВ «Вастерлі Інвестментс Україна», вбачається, що ТОВ «Дніпровська плодоовочева база» (балансоутримувач) уповноважує ТОВ «Вастерлі Інвестментс Україна» (управитель) за плату надавати мешканцям гуртожитку по вул. Каховська, 71, який знаходиться на балансі ТОВ «Дніпровська плодоовочева база», послуги із встановлення та технічного обслуговування водонагрівальних приладів котлів та спеціального обладнання (опалювальна техніка), організації та здійснення поточних ремонтів встановленої опалювальної техніки, проведення метрологічного контролю за встановленою опалювальною технікою за специфікацією, тощо.

Таким чином, балансоутримувач уповноважив управителя на виконання певних послуг, які не пов'язані з наданням послуг по утриманню житлового приміщення та прибудинкової території.

Також судом не було встановлено, підстави виникнення зобов'язання відповідача по оплаті послуг позивачу.

Так, позивач зазначав, що зобов'язання по сплаті виникло з договорів № 26 від від 01.10.2013 та № 31 від 01.04.2014 про надання додаткових послуг по утриманню житлового приміщення та прибудинкової території, проте такі договори відповідачем не підписані, а відтак відсутні підстави для висновку про виникнення у відповідача будь-яких зобов'язань за вказаними договорами.

При цьому, судом не встановлено, які саме додаткові послуги по утриманню надавалися позивачем, чи відповідають вони встановленим Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Постановою КМУ від 01.06.2011 № 869 критеріям віднесення житлових послуг до додаткових, і якими доказами це підтверджується.

З розрахунків наданих позивачем вбачається, що одні й ті самі послуги по утриманню надавалися і балансоутримувачем, ТОВ «Дніпровська плодоовочева база» і начебто ТОВ «Вастерлі Інвестментс Україна»: послуги з утримання будинків та прибудинкових територій (у обсязі послуг з утримання, що визначаються згідно переліку, затвердженому Постановою КМУ від 01.06.2011 № 869, включаючи нормативні та накладні витрати (заробітна плата, податки та збори, витрати на канцелярські товари, витрати на утримання внутрішньобудинкових систем, поточні ремонти), холодне водопостачання, електрична енергія, газ, проте одна й та сама житлова послуга не може надаватися різними суб'єктами одночасно. Також матеріали справи не містять даних про те, з якими організаціями у позивача було укладено договори на окремі складові частини послуги з утримання будинку та прибудинкової території (вивіз сміття, профілактика, дезінфекція, ремонтні роботи, обслуговування мереж, холодне водопостачання).

Крім цього, суд не звернув уваги на те, що позивач просить стягнути вартість додаткових послуг з утримання, однак до переліку таких додаткових послуг включено послуги, які входять до мінімально гарантованого державою переліку житлово-комунальних послуг, і щодо яких в Законі України «Про житлово-комунальні послуги» міститься заборона по встановленню тарифів на підставі договорів.

Відповідно до Примірного положення про гуртожиток (№ 208 від 03.06.1986) громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного та громадського житлового фонду.

Згідно із ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджуй уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Договір про участь в утриманні будинку та прибудинкової території між сторонами не укладався, а також, у встановленому законом порядку, не погоджувались тарифи за надані послуги.

Статтею 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено мінімальні норми житлово-комунальних послуг, тобто тих послуг, які необхідні для забезпечення санітарно-гігієнічних вимог проживання людей та їх перебування в приміщеннях, забезпечення технічних вимог до експлуатації будинку (споруди), підтримання несучої спроможності конструкцій та експлуатаційних характеристик внутрішньобудинкових мереж і систем. Мінімальні норми житлово-комунальних послуг, які визначають мінімальний перелік, мінімальні вимоги до кількості та якості житлово-комунальних послуг, затверджуються Кабінетом Міністрів України. До переліку мінімально необхідних житлово-комунальних послуг не можуть включатися послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» встановлено державні соціальні стандарти у сфері житлово-комунального обслуговування з метою забезпечення державних соціальних гарантій у сфері житлово-комунального обслуговування на наступні послуги: централізоване та індивідуальне опалення (теплопостачання), користування житлом/утримання житла, централізоване постачання холодної та гарячої води, газопостачання, електропостачання, вивезення твердих побутових відходів.

Пунктами 25 та 27 Постанови КМУ від 01.06.2011 № 869 визначено перелік додаткових послуг з утримання щодо яких можуть укладатися окремі договори, однак в даному випадку визначені договором та розрахунком послуги не входять до цього переліку, а є основними послугами, що надаються згідно договору з балансоутримувачем будинків та прибудинкових територій.

Позивачем не надано доказів того, що розрахунки формувалися та затверджувалися органами, які мають відповідні повноваження.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі мають право одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розподіл житлово-комунальних послуг залежно від функції їх призначення поділяють на:

1) комунальні послуги (це централізоване постачання холодної води, водовідведення та електропостачання, централізованого опалення та вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій (поточний ремонт, прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкових територій, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішніх мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою, або групою споруд (балансоутримування, укладання договорів на виконання послуг та виконання умов договору, тощо);

4) послуги з ремонту будинків, споруд, приміщень (зміна та ремонт елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Порядок формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг визначений ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Вартість всіх складових послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, визначається з розрахунку 1 кв. метр загальної площі квартири множиться на встановлений тариф, а тарифи розраховуються за кожним будинком окремо, залежно від кількості показників фактичного надання послуг. На кожний будинок встановлено тариф на оплату послуг до 20 і після 20 числа кожного місяця.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до послуг утримання будинків і споруд та прибудинкових територій віднесено: прибирання прибудинкової території, прибирання сходових клітин, прибирання підвалів, технічних поверхів та покрівлі, технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем, гарячого водопостачання, холодного водопостачання, водовідведення, зливової каналізації, теплопостачання, технічне обслуговування ліфтів, технічне обслуговування та поточний ремонт систем протипожежної автоматики та димовидалення, а також інших внутрішньобудинкових інженерних систем у разі їх наявності, поточний ремонт конструктивних елементів, внутрішньобудинкових систем та гарячого і холодного водопостачання, теплопостачання та зливної каналізації і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження, що розміщені та закріплені в установленому порядку на прибудинковій території ( в тому числі спортивних, дитячих та інших майданчиках), поливання дворів, клумб і газонів, прибирання та вивезення снігу, посипання частини прибудинкової території, призначеної для проходу та проїзду, протиожеледними сумішами, освітлення місць загального користування і підвалів та підкачування води, енергопостачання ліфтів.

Державний комітет України житлово-комунального господарства 17.05.2005 видав Наказ № 76, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 за № 927/11207 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», який є чинним на даний час, затверджені правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій і ці правила обов'язкові для кожного комунального підприємства і для всіх балансоутримувачів будинків.

Відповідно до Постанови КМУ від 01.06.2011 № 86, затверджено зокрема Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій - вартість надання таких послуг, розрахована на основі економічно обґрунтованих планованих (нормативних) витрат з урахуванням планового прибутку та податку на додану вартість. Тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку. З власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитку) власниками, орендарями нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) укладається договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням, органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід'ємною частиною договору про надання послуг. Інформація про перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх вартість, структуру тарифу, його зміну з обґрунтуванням її необхідності доводиться до відома споживачів у порядку, затвердженому Мінрегіоном.

Під час установлення тарифу на послуги необхідно забезпечувати прозорість значення вартості усіх послуг з розрахунку на 1 кв. метр загальної площі квартири, житлового приміщення у гуртожитку та нежитлового приміщення у житловому будинку (гуртожитку).

Тариф на послуги для гуртожитків, що призначаються для проживання одиноких громадян (житловими приміщеннями спільно користуються кілька осіб, які не перебувають у сімейних стосунках), розраховується згідно з цим Порядком. Вартість послуг з розрахунку на ліжко-місце визначається як добуток тарифу на норму житлової площі для однієї особи в гуртожитку.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Наказу № 76 порядок формування цін/тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг першої і другої груп встановлює Кабінет Міністрів України.

Виконавці /виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво житлово-комунальних послуг і подають їх на затвердження органам місцевого самоврядування.

Формування та зміна тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, повинно відбуватися згідно «Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 529 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», який поширюється на суб'єктів господарювання всіх форм власності, що надають послуги, зокрема: виконавець послуг доводить розрахунок тарифів до відома споживачів послуг шляхом проведення щодо кожного будинку громадських слухань; за результатом громадських слухань перелік послуг, що надаються, може бути зменшеним (зміненим) порівняно з типовим за певних умов, а саме: споживачі послуг у 30 денний строк з дати проведення громадських слухань можуть подати письмове рішення про зменшення обсягу послуг; у разі, коли перелік послуг зменшується, виконавець перераховує тарифи і подає новий розрахунок тарифів відповідному органу місцевого самоврядування, що приймає рішення про його затвердження (погодження); з власниками (наймачами) квартир має укладатися Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що передбачає надання послуг, перелік яких визначений за результатами громадських слухань.

Послуги надаються відповідно до затвердженого (погодженого) рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід'ємною частиною договору про надання послуг. Необхідно забезпечувати прозорість визначення вартості усіх послуг з розрахунку на 1 кв. метр загальної площі квартири (житлового приміщення у гуртожитку).

У разі зміни цін/тарифів на житлово-комунальні послуги виконавець/виробник не менше ніж за 15 днів до введення їх у дію повідомляє про це споживачів з посиланням на рішення відповідних органів. Платіжний документ може містити графи, в яких зазначаються суми до сплати за надані послуги, не проплачені повністю споживачем у попередній розрахунковий період. Платіжний документ не може містити графи, в яких зазначаються суми за оплату послуг, не передбачених договором, або суми доплат за надані послуги понад ті, ще передбачені діючими тарифами.

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надання додаткових послуг по утриманню житлового приміщення та прибудинкової території.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, а саме скасування рішення суду першої інстанції, у зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосування норм матеріального права, і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Також, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, то у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 305, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вастерлі Інвестментс Україна» до ОСОБА_4, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровська плодоовочева база» про стягнення заборгованості за надання додаткових послуг по утриманню житлового приміщення та прибудинкової території - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

Г.В.Крижанівська