Справа № 524/1275/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Середа А.В.

при секретарі Кот А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вищевказаним позовом про розірвання шлюбу.

Посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві позивач просив суд розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований «19» грудня 2014 року, актовий запис № 1337. Визначити місце проживання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком. Судові витрати покласти на відповідачку.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі.

Суд, давши аналіз та оцінку наданим доказам, знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 51 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.

Відповідно до п. 4 ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї.

Відповідно до п. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до п. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України: Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до принципу №6 «Декларації прав дитини», прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., яка є частиною національного законодавства України - дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 110 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть предявлятися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоровя чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Судом достовірно встановлено, що «19» грудня 2014 року він уклав шлюб з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, який вони зареєстрували у Центральному відділі записів актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1337. (копію свідоцтва про шлюб І-КЕ № 127390 від 19 грудня 2014 року).

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Протягом останнього року сімейне життя між нами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до чоловіка, піклування про створення в сім'ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. З ініціативи відповідача між нами постійно виникають сварки.

Відповідачка не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в їхній сім'ї, вона не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги як передбачено вимогами ст. 55 Сімейного кодексу України.

На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. За його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у мене, так і у відповідачки на ґрунті сімейно-побутових проблем, та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Вважаю що за таких умов шлюб необхідно розірвати.

Проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дитиною та обов'язку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально її забезпечувати.

На утриманні позивача знаходиться малолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Позивач не має наміру перешкоджати відповідачці в здійсненні її прав та обов'язків щодо сина.

Позивач має постійний заробіток, що підтверджується довідкою про доходи №7 від 04.02.2016 року. Крім цього, виплати по догляду за дитиною отримує ОСОБА_1 Проживання малолітнього сина разом з батьком відповідає його інтересам, він особисто займається доглядом за ним.

Відповідно до Акту оцінки потреб дитини та її сімї № 372 від 10.12.2015 року зроблено висновок, що: «за результатами оцінки потреб зясовано, що батько задовольняє потреби дитини та родина готова підтримати дитину, у громаді батька дитини наявній та доступні необхідні ресурси».

Відповідачка разом з позивачем не проживає, взагалі не цікавиться їхнім сином, ніде не працює, немає самостійного доходу та не може створити належних умов проживання та виховання для дитини.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Суд з урахуванням матеріалів справи в їх сукупності та фактичних обставин даної справи, а також віку дитини, беручи до увагу згоду відповідача ОСОБА_2 вважає необхідним визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком ОСОБА_1.

Суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу між сторонами за згодою відповідача встановити ОСОБА_2 прізвище - ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 14, 57-59, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 110,112 Сімейного Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 19.12.2014 року в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Шабаліна) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, актовий запис за № 1337 розірвати.

Місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 визначити з батьком ОСОБА_1.

Після розірвання шлюбу прізвище відповідача ОСОБА_2 встановити ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення суду було постановлено без участі особи, яка його оскаржує апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: