Справа № 415/2913/14-ц
Провадження № 22ц/782/753/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2016 року, жовтня місяця, 05-го дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі: головуючого судді Яреська А.В., суддів - Дронської І.О., Карташова О.Ю., за участю секретаря: Коротенка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області у місті Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 19.08.2016 року за позовом Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором навчання,-

встановила:

У червні 2014 року до Лисичанського міського суду Луганської області надійшла позовна заява НТУ "ХПІ" до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором навчання, позивач просив суд першої інстанції стягнути з відповідача заборгованість з урахуванням штрафних санкцій у розмірі 1121 гривні 03 копійок та судові витрати. Позов було прийнято до розгляду і 26 вересня 2014 року по справі було винесено заочне рішення, яким позовну заяву НТУ "ХПІ" було задоволено в повному обсязі, було стягнуто з відповідача на користь НТУ "ХПІ" 1 121,03 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн.

У червні 2016 року НТУ "ХПІ" звернувся до суду І інстанції із клопотанням про надання їм копії рішення та виконавчого листа по вказаній справі, а у серпні 2016 року звернувся із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа на виконання рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 26.09.2014 року.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 19.08.2016 року заяву НТУ "ХПІ" про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання було залишено без задоволення.

Позивач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та надав на нього апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 19 серпня 2016 року та поновити строк для пред'явлення виконавчого листа на виконання рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 26.09.2014 року.

Вислухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Статтями 213, 214 ЦПК України є визначеним про те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Як передбачено ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відмовляючи позивачу у задоволенні заяви суд І інстанції вказав в ухвалі на те, що відсутні поважні причини для поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання, вказавши на те, що не розцінює пояснення представника заявника про неотримання ним і не пред'явлення виконавчого листу до виконання у визначений строк у зв'язку з нестабільною ситуацією в Луганській області у 2014 - 2015 роках та через великий обсяг судових та інших справ у провадженні працівників юридичного відділу НТУ "ХПІ" - як поважну причину пропуску строку.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, адже до них він дійшов поспішно, із певними порушенням норм процесуального права, без належного з'ясування фактичних обставин справи, дослідження усіх необхідних доказів.

Між тим, як вбачається зі змісту заяви про поновлення строку (а.с. 44-45) заявник посилався і на іншу підставу пропуску строку - а саме на те, що отримав оскаржуване рішення суду лише 29.06.2016 року, коли вже сплив строк пред'явлення виконавчого документу. Судом не було зроблено в оскаржуваній ухвалі жодних висновків з приводу достовірності зазначеного твердження, тоді як саме від його вирішення залежало значною мірою справедливе вирішення зазначеного клопотання про поновлення строку. Між тим Європейським судом з прав людини неодноразово констатувалось, що відмова суду проаналізувати усі доречні, належні та важливі аргументи та докази може свідчити про порушення права на справедливий судовий розгляд гарантоване параграфом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (Seryavin and others v.Ukraine від 10.02.2011 р., Fomin v. Moldova від 11.10. 2011 р.) .

Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документу до виконання з причин визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлений. Частиною 3 статті 222 ЦПК є визначено, що „особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, копії повного судового рішення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом двох днів з дня його складання або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо в суді". Між тим, зі змісту журналу судового засідання від 26 вересня 2016 року вбачається, що заочне рішення було постановлено судом за відсутності сторін (а.с.34), у матеріалах справи є наявним супровідний лист про направлення копії рішення позивачеві (а.с. 38), проте у справі відсутні належні та допустимі докази підтвердження отримання НТУ "ХПІ" цієї кореспонденції, немає зворотнього повідомлення про вручення цього поштового відправлення, немає і розписок про отримання копії рішення. Наявне у справі зворотнє повідомлення про отримання копії рішення є датованим лише 29.06.2016р. (а.с. 43), що підтверджує доводи апелянта.

Отже, за таких обставин колегія суддів приходить до висновків про те, що оскаржувана ухвала була винесена із порушенням порядку, що є встановлений для вирішення таких питань, без належного з'ясування усіх обставин справи, що підлягали встановленню. Вимога апелянта про вирішення питання по суті саме апеляційним судом та про поновлення їм цим судом строку для пред'явлення виконавчого листа задоволенню не підлягає з огляду на зміст заявлених вимог, вирішення яких є віднесено процесуальним законом до компетенції суду першої інстанції. Так, пунктом 3 частини 1 статті 312 ЦПК є передбачено, що апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З огляду на викладене вище та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 314-315 ЦПК України, судова колегія

ухвалила :

Апеляційну скаргу Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" задовольнити частково.

Ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 19.08.2016 року скасувати і повернути вирішення питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В. Яресько

Судді: І.О. Дронська

О.Ю. Карташов