Справа № 204/3094/16-ц
Провадження № 2/204/1502/16
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Онбиш А.О.,

за участю прокурора Козакевич Ю.О.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1,

за участю представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою Керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до Державного вищого навчального закладу "Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури", третя особа - Орган опіки та піклування Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради, Міністерство освіти і науки України про зобов'язання провести перерахунок стипендії та стягнення недоплачених сум,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року Керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 звернувся до суду з позовною заявою в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, якою просив:

- стягнути з Державного вищого навчального закладу «Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури» на користь ОСОБА_3 21111,00 гривень, недоплаченої стипендії за період з 01.09.2013 по 28.03.2016;

- визнати за ОСОБА_3 право на отримання стипендії в розмірі прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб починаючи з 01.04.2016 до закінчення ним навчання у Державному вищому навчальному закладі «Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури» або до внесення змін в чинне законодавство, що регулює вказані правовідносини;

- зобовязати Державний вищій навчальний заклад «Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури» виплачувати ОСОБА_3 стипендію, за наявності підстав для її нарахування, в розмірі прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб починаючи з 01.04.2016 до закінчення ним навчання або до внесення змін в чинне законодавство, що регулює вказані правовідносини;

- стягнути з відповідача понесені судові витрати по справі на користь одержувача - прокуратури Дніпропетровської області (49044, м. Дніпропетровськ, пр.Д.Яворницького, 38, МФО 820172 р/р 0291 в ДКСУ в м. Київ код за ).

В обґрунтування позовної заяви, позивач посилався на те, що ОСОБА_3, будучи неповнолітнім, не в змозі самостійно захищати свої права та реалізувати процесуальні повноваження. Разом з тим, законні представники ОСОБА_3 не здійснюють захист його інтересів належним чином через відсутність достатніх юридичних знань та коштів на платну правову допомогу, у звязку з чим, ОСОБА_3 звернувся із заявою до місцевої прокуратури, в якій просить останню здійснювати захист його порушених прав в суді. Батьки ОСОБА_3 надали згоду на представництво прокуратурою інтересів їх сина в суді у відповідності до вимог ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру». Так, до Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 надійшла заява ОСОБА_3 в якій він повідомляє, що йому не в повному обсязі виплачується стипендія ДВНЗ «Дніпропетровським коледжем транспортної інфраструктури», як дитині шахтаря. Перевіркою встановлено, що ОСОБА_3, на підставі наказу №245-У від 08.08.2013 зарахований з 01.09.2013 до складу учнів, прийнятих на навчання за державним замовленням до ДВНЗ «Дніпропетровського коледжу транспортної інфраструктури» до групи №3Т1 на факультет «Технічне обслуговування, ремонт та експлуатація тягового рухомого складу» на підставі ч.1 ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», відповідно до якої особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Батько позивача - ОСОБА_4 працює шахтарем та має 17 річний стаж підземної роботи з повним робочим днем більше 15 років, що підтверджується довідкою, виданою ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 25.06.2013 за № 1/3104. Відповідно до ч.2 ст.62 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 року №1556 особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державних та місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендії у встановленому законодавством порядку з моменту зарахування. Таким чином, відповідно до ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», ч.2 ст.62 Закону України «Про вищу освіту» ОСОБА_3 вступив до ДВНЗ «Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури» та відповідно набув право на отримання стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, за весь період навчання тобто з 01.09.2013 року по теперішній час. Водночас, згідно довідок про доходи неповнолітнього ОСОБА_3, встановлено, що фактично, з 01.09.2013 по 28.03.2016 неповнолітньому виплачувалась стипендія, розмір якої є значно нижчим за розмір прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб. Відповідно до наказів: №285-У від 13.09.2012, №15-У від 10.01.2014, №234-У від 01.07.2014, №05-У від 06.01.2015, про призначення стипендії студентам навчального закладу, та довідок про доходи за період навчання з 01.09.2013 по 28.03.2016 ОСОБА_3 стипендія нараховується значно нижча ніж передбачена законодавством, у звязку з чим, прокурор вимушений звернутись до суду із зазначеною позовною заявою.

У судовому засіданні прокурор підтримала позовну заяву, просила її задовольнити, посилаючись на підстави, які в ній зазначені.

Представник відповідача в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги на суму 10475,00 грн., в іншій частині позовних вимог просив відмовити.

В судовому засіданні представник третьої особи підтримала позовну заяву, просила її задовольнити.

Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню у звязку з наступним.

В судовому засіданні встановлено, що згідно довідки №174 від 24.03.2016 р., виданої Державним вищим навчальним закладом "Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури", ОСОБА_3 є студентом Державного вищого навчального закладу "Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури", ІІІ курсу групи ЗТ1 спеціальності 5.07010501 «Технічне обслуговування, ремонт та експлуатація тягового рухомого складу» денної форми навчання. Зарахований на бюджет 23.08.2013 р. Термін навчання до 30.06.2017 р.

Згідно довідки, виданої ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 25.06.2013 за № 1/3104, ОСОБА_4 батько неповнолітнього ОСОБА_3 працює на ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» шахтарем та має 17 річний стаж підземної роботи з повним робочим днем більше 15 років.

Відповідно до довідки про доходи, виданої ДВНЗ "Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури", ОСОБА_3 стипендія нараховувалась за період з вересня 2013 року по грудень 2013 року у загальному розмірі 2200,00 грн.; за період з січня 2014 року по грудень 2014 року у загальному розмірі 6600,20 грн.; за період з січня 2015 року по грудень 2015 року у загальному розмірі 6888,00 грн.; за період з січня 2016 року по березень 2016 року у загальному розмірі 1866,00 грн. Отже, згідно довідок про доходи неповнолітнього ОСОБА_3, встановлено, що фактично, з 01.09.2013 по 28.03.2016 неповнолітньому виплачувалась стипендія, розмір якої є значно нижчим за розмір прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб.

Згідно вимог ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», передбачено, що особам, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, гарантовано виплату за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», ч.2 ст.62 Закону України «Про вищу освіту» ОСОБА_3 вступив до ДВНЗ «Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури» та відповідно набув право на отримання стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, за весь період навчання тобто з 01.09.2013 року по теперішній час.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі з 01.01.2013 по 30.11.2013 1147грн., з 01.12.2013 по 31.12.2013 -1218 грн.

Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено на весь рік в розмірі 1218 грн.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлено: з 01.01.2015 по 31.08.2015 1218 грн., з 01.09.2015 по 31.12.2015 1378 грн.

Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» з 1 січня прожитковий мінімум становить 1378 грн.

Отже, ОСОБА_3 має право на призначення йому стипендії у розмірі, визначеному Законом, тобто у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб; а тому, з відповідача підлягає стягненню заборгованість по виплаті стипендії за період з 01.09.2013 по 28.03.2016 у сумі 21111 грн. 00 коп.

Безпідставними є доводи представника відповідача про те, що КМУ, на підставі Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», не передбачено виплату стипендії дітям шахтарів, стаж роботи яких перевищує 15 років, а отже частина, щодо стипендіального забезпечення у ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» є призупинена. Крім того, ДВНЗ "Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури" є бюджетною організацією, його фінансування здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, що регламентовано ст.61 Закону України «Про освіту». Інше джерело фінансування відсутнє. А отже, фінансування ДВНЗ "Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури" здійснюється на нормативній основі, за рахунок коштів Державного бюджету України.

Проте, суд вважає, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, не може бути поставлена в залежність від наявності на це коштів у бюджеті чи кошторисі навчального закладу, в якому навчається студент.

Так, відповідно до ст.5 Закону України «Про престижність шахтарської праці» шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Положеннями цієї статті гарантовано зазначеним студентам право на навчання за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів з наданням місць для проживання в гуртожитках на час навчання, також на одержання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму.

Крім того, згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 ЦПК України також передбачає, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обовязок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).

За статтею 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із частиною 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодозахисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Отже, законодавство визначає три окремі підстави для захисту цивільного права особи: порушення, невизнання, оспорювання цивільного права.

Невизнання цивільного права полягає в пасивному запереченні наявності в особи субєктивного цивільного права, яке безпосередньо не завдає шкоди субєктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі його носію.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією та законами України, у тому числі статтями 15,16 ЦК України та статтями 1, 3, 15 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, зокрема й про усунення перешкод у здійсненні невизнаного права шляхом зобовязання вчинити певні дії, особа має субєктивне матеріальне право на їх задоволення.

Отже, обраний прокурором спосіб захисту порушеного права позивача в частині позовних вимог про зобовязання виплачувати стипендію ґрунтується на нормах статей 15, 16 ЦК України, статей 1, 3, 15 ЦПК України та підлягає задоволенню.

Тому, посилання представника відповідача на необґрунтованість позивачем прогнозування можливих порушень з їх боку та зобовязання їх до вчинення чи утримання дій не майбутнє, є незаконними; в іншій частині позовні вимоги прокурора задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідача на користь прокуратури Дніпропетровської області підлягає стягненню судовий збір у сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.1, 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, Законом України «Про престижність шахтарської праці», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до Державного вищого навчального закладу "Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури", третя особа - Орган опіки та піклування Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради, Міністерство освіти і науки України про зобов'язання провести перерахунок стипендії та стягнення недоплачених сум задовольнити частково.

Стягнути з Державного вищого навчального закладу "Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури" на користь ОСОБА_3 недоплачену стипендію за період з 01.09.2013 по 28.03.2016 у розмірі 21111 (двадцять одна тисяча сто одинадцять) грн. 00 коп.

Зобовязати Державний вищий навчальний заклад "Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури" виплачувати ОСОБА_3 з 01.04.2016 стипендію відповідно до статті 5 Закону України «Про підвищення престижної шахтарської праці» в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, до закінчення ним навчання за наявності передбачених законодавством підстав для нарахування такої стипендії.

Стягнути з Державного вищого навчального закладу "Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури" на користь прокуратури Дніпропетровської області судовий збір у сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачи апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.В. Токар