Справа № 373/2400/15-ц Головуючий у І інстанції Колодко Л. В.
Провадження № 22-ц/780/2027/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 25.05.2016
УХВАЛА

Іменем України

25 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Верланова С.М., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря: Дрозд Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Переяслав Хмельницького міськрайонногосуду Київської області від 05 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області про усунення від права на спадкування, -

встановила:

у серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області із вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті батька, 19.02.2013 року, ОСОБА_5, відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по вулиці Жовтневої Революції, 26 в селі Віненці Переяслав-Хмельницького району Київської області, земельну ділянку для будівництва та обслуговування цього домоволодіння площею 0,25 га, а також земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,3512 га та для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,2016 га, що знаходиться на території ОСОБА_4 сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області.

Вона є спадкоємцем за заповітом, а відповідач ОСОБА_3 спадкоємцем за законом.

ОСОБА_5 з 17.02.2011 року за станом здоровя, віком потребував стороннього догляду, який вона з відповідачкою надавали протягом 11-ти місяців. Згодом ОСОБА_3 категорично відмовилась надавати постійний догляд батьку, розуміючи, що він потребує його. І вона змушена була найняти доглядальницю за батьком з понеділка до пятниці, а з пятниці до понеділка доглядала сама.

Просила усунути відповідача ОСОБА_3 від права на спадкування за законом.

Рішенням Переяслав Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2016 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на його незаконність та необґрунтованість, таким що не відповідаютьобставин справи у звязку з невідповідністю висновків суду першої інстанції.

Просила скасувати рішення Переяслав Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2016 року і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким задовольнити позов.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що відповідач ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік та тяжку хворобу був у безпорадному стані. Безпорадний стан зумовлений тим, що він переніс інсульт, був обмежений в пересуванні і був незрячим, на що вказує факт підписання заповіту іншою особою.

Також, апелянт, вказує на те, що позиція суду першої інстанції в частині того, що припинення відповідачем надання батьку сторонньої допомоги не свідчить про те, що потреба ОСОБА_5 в сторонній допомозі необхідна була саме від ОСОБА_3, є необґрунтованою в силу того, що законодавство передбачає можливість усунення від спадщини саме спадкоємця, котрий ухилявся від спадщини саме спадкоємця, котрий ухилявся від надання допомоги спадкодавцю.

Крім того, ОСОБА_2 стверджує, що суд першої інстанції зробив невірний висновок стосовно обставин справи у звязку з чим рішення підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст. 213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, щопісля смерті, 19.02.2013 року, ОСОБА_5 відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по вулиці Жовтневої Революції, 26 в селі Віненці Переяслав-Хмельницького району Київської області, земельну ділянку для будівництва та обслуговування цього домоволодіння площею 0,25га., а також земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,3512га., та для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,2016га., що знаходиться на території ОСОБА_4 сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області.

Спадкоємцем за заповітом є позивач ОСОБА_2, а відповідач ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги за законом.

Позивач ОСОБА_2 вважає необхідним усунути відповідача ОСОБА_3 від права на спадкування, посилаючись на те, що їх батько ОСОБА_5 потребував сторонньої допомоги, а її сестра категорично відмовилась надавати йому таку допомогу.

Свідоцтво про смерть, виданого виконкомом ОСОБА_4 сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області 20.02.2013 року, свідчить про те, що ОСОБА_5 помер у віці 90 років.

Також, вбачається, що батько позивача та відповідача ОСОБА_5 потребував сторонньої допомоги, зважаючи на стан здоровя, позивач і відповідач надавали допомогу батьку по догляду за ним.

Припинення ОСОБА_3 надання батьку сторонньої допомоги не свідчить про те, що потреба спадкодавця ОСОБА_5 в сторонній допомозі необхідна була саме від відповідача ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_2 продовжувала надавати, по можливості, батьку допомогу і не зверталась ні вона, ні батько до відповідача ОСОБА_3 про необхідність продовжувати надавати батьку допомогу, знаючи про її стан здоровя.

З довідки КЗ КОР «Переяслав-Хмельницька центральна районна лікарня» №81 від 22.01.2016 року вбачається, що ОСОБА_3 з 1983 року є онкохворою, а з 21.09.2011 року встановлено діагноз цукровий діабет, 2 тип, середньої тяжкості. Її стан здоровя тяжкий. В силу своїх можливостей вона надавала сторонню допомогу по догляду за батьком ОСОБА_5

Відповідач ОСОБА_3 має вік 66 років. На період потребування спадкодавцем ОСОБА_5, сторонньої допомоги, вона була інвалідом третьої групи, за станом здоровя потребувала лікування.

Встановлені вищезазначені обставини не підтверджують факт ухилення відповідачем ОСОБА_3 від надання допомоги батьку ОСОБА_5, зважаючи на стан здоровя відповідача ОСОБА_3 і що ця обставина ніким не спростована.

Суд першої інстанції правильно не визнав записку змісту «Ключі від хати в чоботі резиновому. Я більше не приїду» допустимим та належним доказом, наданого позивачем ОСОБА_2 в підтвердження позовних вимог, оскільки походження вказаної записки невідомо, в записці відсутня дата написання такої записки та не зазначено кому адресовано таку записку і не вказано ким вона написана.

Зі змісту заповіту від 13.04.1994 року вбачається, що ОСОБА_5 заповідав все своє майно ОСОБА_3, ОСОБА_2В.

Спадкодавець за життя надавав кошти своїм дочкам в рівних частинах, в 2011 році по 10 000гривень кожному, що визнали сторони.

Дані заповіту від 22.06.2012 року свідчать про те, що заповіт складений від імені спадкодавця ОСОБА_5 за вісім місяців до його смерті, згідно якого заповідав все своє майно ОСОБА_2, підписаний іншою особою.

Позивач ОСОБА_2, після смерті батька, знаючи про те, що її сестра ОСОБА_3 є спадкоємцем за законом, звертаючись з позовом про визнання права власності на спадкове майно, зазначила в позовній заяві відповідачем ОСОБА_4 сільську раду замість спадкоємця ОСОБА_3

Зазначені обставини свідчать про те, що позивач ОСОБА_2 намагалась усунути від спадкування спадкоємця ОСОБА_3, яка є дочкою спадкодавця ОСОБА_5

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони узгоджуються з вимогами чинного законодавства та ґрунтуються на матеріалах справи.

Статтями 202,203 СК України встановлено обовязок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними.

Згідно з ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування, постанова Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, Рішення Переяслав Хмельницького міськрайонногосуду Київської області від 05 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді