Справа №173/1066/16-ц
Провадження №2/173/627/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання Зубачевській О.А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровокамянської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

До Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до Дніпровокамянської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 1 серпня 2004 року помер батько позивача, ОСОБА_2. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6,550 га на території Дніпровокамянської сільської ради (кадастровий номер-01-047-0417), яка належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ДП № 115565. Після смерті батька позивач звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадщини, проте нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю оригіналу державного акту на право приватної власності на землю. У звязку з чим позивач просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 6,550 га на території Дніпровокамянської сільської ради в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені вимоги. Суду пояснила, що вона є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після смерті батька, де оригінал державного акту їй не відомо. Як їй відомо зараз цією земельною ділянкою фактично користується Дніпровокамянська сільська рада.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

1 серпня 2004 року помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.4). ОСОБА_2 є батьком позивача, що підтверджується її свідоцтвом про народження, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, згідно з яким після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 змінила прізвище на «Биковську», свідоцтво про укладення шлюбу, згідно з яким ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на «Корнієнко», після смерті ОСОБА_5, позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 та змінила своє прізвище на « Мартиненко».

На час своєї смерті ОСОБА_2 мав у власності земельну ділянку на території Дніпровокамянської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області площею 6,550 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акту на право власності на землю ДП № 115565, виданий 13 листопада 2003 року та довідкою Управління Держгеокадастру у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області від 16 червня 2016 року, відповідно до якої на імя ОСОБА_2 дійсно виготовлявся та видавався державний акт на право приватної власності на землю ДП № 115565 (а.с.6).

Після смерті батька ОСОБА_1 звернулася до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Згідно з довідкою Дніпровокамянської сільської ради від 26 грудня 2013 року від імені померлого ОСОБА_2 заповіти не посвідчували. Також довідкою Дніпровокамянської сільської ради від 26 грудня 2013 року підтверджується, що на момент смерті ОСОБА_2 проживав один.

Також матеріалами спадкової справи підтверджується, що з метою оформлення спадкових прав до нотаріуса також зверталися ОСОБА_7, який згідно з рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2014 року є двоюрідним племінником померлого та у відповідності до ст. 1265 ЦК України належить до пятої черги спадкоємців, а також зверталася ОСОБА_8, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у звязку з тим, що вона не надала документів, що підтверджують її належність до спадкоємців.

Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Враховуючи те, що відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач, як донька померлого ОСОБА_2, належить до першої черги спадкоємців, суд приходить до висновку, що вона має першочергове право на спадкування. Непрацездатних, неповнолітніх, недієздатних спадкоємців, або ж спадкоємців, цивільна дієздатність яких обмежена, після смерті ОСОБА_2 судом не встановлено. Так само не встановлено підстав для зміни черговості одержання права на спадкування у відповідності до ст. 1259 ЦК України.

Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку їй було відмовлено у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на нерухоме майно, про що 22 червня 2016 року державним нотаріусом було винесено відповідну постанову (а.с.5).

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки судом встановлено, що на день смерті ОСОБА_2 мав у власності земельну ділянку на території Дніпровокамянської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області загальною площею 6,550 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, ОСОБА_1 прийняла спадщину, то до позивача перейшло право власності на це нерухоме майно, проте її право не визнається, а тому заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими та позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 392, 1216, 1218 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 224-233 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Дніпровокамянської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 6,55 га на території Дніпровокамянської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (кадастровий номер № -01-047-0417) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, який помер 1 серпня 2004 року.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, проте не були присутні під час проголошення рішення суду мають право оскаржити його протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко