Справа №345/418/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.02.2016 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі :

головуючої судді Кардаш О.І.

при секретарі Боднар Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4, якому на праві власності належало домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1. На дане спадкове майно ОСОБА_4 склав заповіт, яким заповів усе своє майно де б воно не знаходилось, і з чого воно б не складалось ОСОБА_3 - відповідачу по справі. Однак ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини про що подав відповідну заяву в нотаріальну контору. Після цього факту позивачка мала намір успадкувати його майно, однак нотаріальна контора відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що у свідоцтва про право власності на житловий будинок зазначено, що домоволодіння належить в цілому голові колгоспного двору ОСОБА_4, а отже слід визначити частки кожного з членів двору. Тому позивачка звернулася до суду і просить суд визнати за нею право власності на домоволодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_1.

В судове засідання позивачка надала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, однак також подали суду заяву про слухання справи у їх відсутності та не заперечують проти задоволення позову.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с.13).

Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, що зареєстроване за НОМЕР_1 від 10.09.1990 року, будинок вцілому по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 (а.с.16).

22 листопада 1999 року від імені ОСОБА_4 було посвідчено заповіт у Кадобнянській сільській раді за № 42, у відповідності до якого все своє майно, яке йому належить на праві власності спадкодавця заповів відповідачу ОСОБА_3

Згідно поданої заяви 05.11.2015 року відповідач ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини (а.с.9).

При зверненні позивача до Калуської районної державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у свідоцтві про право власності на житловий будинок зазначено, що домоволодіння належить в цілому голові колгоспного двору ОСОБА_4, а отже слід визначити частки кожного з членів двору (а.с.6).

З довідки Кадобнянської сільської ради від 02.02.2016 року №57/02-25 вбачається, що за ОСОБА_4 в погосподарській книзі №1 значиться домоволодіння, що складається із житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 і розташоване на неприватизованій земельній ділянці (а.с.18).

У відповідності до технічного паспорту ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» від 22.01.2016 року вартість житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 становить 106549,00 грн. (а.с.22-26).

Відповідно до ст. 120,123 ЦК УРСР ( 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності та кожний з них має рівну частку.

Згідно Закону України «Про власність» з 15.04.1991 року відбулося усуспільнення власності колгоспно-кооперативної у приватну спільну сумісну власність. Майно, придбане внаслідок спільної праці сім"ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними (ст. 17 Закону України «Про власність») .

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення ст. 17,18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюється на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

В судовому засіданні з'ясовано, що ОСОБА_4 був єдиним і останнім членом колгоспного двору і після його смерті відкрилась спадщина, яку по закону фактично прийняла позивачка так як звернулася у 6 місячний термін із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Встановлено, що у відповідності до свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого 10.08.1990 року (а.с.16) окрім ОСОБА_4 не зазначено інших членів колгоспного двору, в даному будинку ніхто окрім нього не проживав, тобто частка власності складає 100%, і вказує на те, що померлий був єдиним власником вищевказаного будинковолодіння, то суд вважає, що зібрані по справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.ст. 1218, 1220 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавця, і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст. 1268 Цивільного Кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець по заповіту ОСОБА_3 у встановлений законом термін відмовився від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, а відповідачка по справі ОСОБА_2 яка є спадкоємцем першої черги за законом, також відмовилися від прийняття спадщини і претензій до спадкового майна не має.

Тому позовні вимоги слід задовольнити та визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме на домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.120,123 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме на домоволодіння АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення , апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції. Особи, які брали участь у справі , але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення в цей же термін з дня отримання копії рішення.

ГОЛОВУЮЧА СУДДЯ :