Ухвала

іменем україни

07 вересня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 03 серпня 2016 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», філії «Центральне РУ» Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 квітня 2008 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», що є правонаступником ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, згідно з яким позивачем було видано ОСОБА_3 кредит у розмірі 31 800 доларів США, строком до 14 квітня 2015 року.

В забезпечення виконання ОСОБА_3 своїх обов'язків по кредитному договору між позивачем та ОСОБА_2 15 квітня 2008 року був укладений договір поруки, відповідно до якого, поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором.

У забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між позивачем та ОСОБА_3 був укладений 15 квітня 2008 року договір застави автомобіля.

Позивач вказав на те, що відповідачами не були виконані обов'язки за договором та не повернуто взяті у користування кошти у визначений кредитним договором строк, у зв'язку з чим станом на 30 січня 2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 429 123 гривень, у тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 7 449,91 доларів США; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 106,81 доларів США; прострочена заборгованість по відсоткам - 1 307,82 доларів США; прострочена заборгованість по щомісячній комісії - 2 971 гривня 68 копійок та заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків - 202 221 гривня 31 копійка.

Тому позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 429 123 гривні 45 копійок та судовий збір.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року у задоволенні позову Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», філії «Центральне РУ» Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 03 серпня 2016 року заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2на користь АТ «Банк «Фінанси та кредит», філії «Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість за тілом кредиту - 7 449,91 доларів США; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 106,81 доларів США; прострочену заборгованість по відсоткам - 1 307,82 доларів США; прострочену заборгованість по щомісячній комісії - 2 971 гривня 68 копійок, заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків - 202 221 грн 31 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із вищезазначеними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_2 звернувся із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Рішення суду першої інстанції не підлягає перегляду, оскільки повністю скасоване рішенням апеляційного суду.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову та стягнення солідарно на користь позивача із ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_2 боргу у зв'язку із невиконанням умов кредитного договору, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит».

Крім того, судом перевірено, що ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», на час укладення кредитного договору- 15квітня 2008 року, мав у наявності ліцензію на здійснення операцій з валютними цінностями, аЗакон України «Про захист прав споживачів» не передбачав заборони на надання споживчих кредитів в іноземній валюті.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-190цс15 від 06 вересня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішення апеляційного суду. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи апеляційним судом не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», філії «Центральне РУ» Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова