Справа № 496/6306/13-ц
Провадження № 2/496/35/16
У Х В А Л А

Іменем України

13 грудня 2016 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Галич О.П.,

при секретарі Дигуляр А.С.,

розглянувши в судовому засіданні в залі Біляївського районного суд Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Біляївського районного суду Одеської області з вказаним позовом.

Сторона позивача у судове засідання 18 липня 2016 року, 21 вересня 2016 року та 13 грудня 2016 року не зявилась, клопотань та заяв від сторони позивача до суду не надходило, про причини неявки суд не повідомлено.

Згідно до конвертів з поштовими повідомленнями, які були направлені позивачу (а.с. 211, 212), поштарем відмічено, що «закінчився строк зберігання». Вказана обставина може розцінюватись судом як незаінтересованість участі у справі позивача та зловживання своїми правами, так як підтверджень поважності причини неявки суду не надано, у судове засідання не зявились.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію про захист прав людини та основних свобод, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У рішенні Європейського Суду від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони вживають заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що позивач та його представник, знаючи про розгляд вказаної справи та свідомо це ігноруючи, в судове засідання не зявились, вони не були позбавлені можливості реалізувати свої процесуальні права та взяти участь у справі, але не вжили заходів та не були заінтересовані в цьому.

Згідно з частинами 1, 2 статті 158 ЦПК розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомити суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторона не з'явилась в судове засідання без поважних причин.

Суд кваліфікує вищезазначену поведінку сторони позивача як зловживання своїми правами, таку, яка направлена на затягування розгляду справи. Сторона позивача за час перебування справи в провадженні суду не подавала заяву про неможливість явки до суду з зазначенням, наданням доказів поважності такої неможливості або належним чином оформлену заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримку чи відмову від позову.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона Позивача, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Суд приймає до уваги, що двічі повідомлений позивач в судове засідання з розгляду даної справи не зявився, що дає суду підстави залишити позов без розгляду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 207 ЦПК України в такому випадку суд залишає позовну заяву без розгляду, що не позбавляє позивача права подати таку позовну заяву повторно у випадку, коли перестануть існувати обставини, що стали підставою для залишення її без розгляду.

Керуючись ст.ст. 207, 209 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним залишити без розгляду.

Роз'яснити позивачу, що залишення поданої позовної заяви без розгляду, не звільняє від права звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Галич О.П.

13 грудня 2016 року