Справа № 372/3045/15-ц Головуючий у І інстанції Зінченко О. М.
Провадження № 22-ц/780/2145/16 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 46 29.08.2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Коцюрби О.П., Мережко М.В., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 01 лютого 2016 року у справі за позовом Товариства індивідуальних забудовників «Стожари» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Обухівська міська рада, Управління Держземагенства в Обухівському районі про витребування земельної ділянки та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства індивідуальних забудовників «Стожари», треті особи: Обухівська міська рада, Управління Держземагенства в Обухівському районі про визнання права власності на земельні ділянки,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 01 лютого 2016 року позов Товариства індивідуальних забудовників «Стожари» задоволено.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_3 на користь Товариства індивідуальних забудовників «Стожари» земельну ділянку, площею 0,05 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку, площею 0,05 га, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані м. Обухів ЖМ «Стожари» на території Обухівської міської ради.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Товариства індивідуальних забудовників «Стожари», треті особи Обухівська міська рада, Управління Держземагенства в Обухівському районі про визнання права власності на зазначене майно відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення судом першої інстанції зазначено, що судом достовірно встановлено незаконне набуття у власність земельної ділянки ОСОБА_4 та безвідплатне її відчуження ОСОБА_5, а в подальшому - ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на земельну ділянку, то суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки ніяким чином не обгрунтований та надуманий, представник позивача за зустрічним позовом визнає, що ОСОБА_2 добровільно продав земельну ділянку ОСОБА_3.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Обухівського районного суду Київської області від 01 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову Товариства індивідуальних забудовників «Стожари» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про витребування земельної ділянки.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 05 квітня 2006 року між Обухівською міською радою та Товариством індивідуальних забудовників «Стожари» укладено договір оренди землі №17 ( а.с. 12-15, 77-81 т. 1 ).

Відповідно до його умов, Товариству індивідуальних забудовників «Стожари» передано у строкове платне користування, терміном на 20 років, земельну ділянку, загальною площею 40 га під забудову приватними будинками на території 3-го мікрорайону м. Обухів ( п.п. 1.1, 2.1 правочину ). Цього ж дня між сторонами договору оренди землі укладено акт прийому - передачі земельної ділянки ( а.с. 11, 76 т. 1 ).

Таким чином, Товариство індивідуальних забудовників «Стожари» у відповідності до вимог ст.ст. 93, 124, 125 ЗК України набуло права оренди земельної ділянки, загальною площею 40 га. строком на 20 років та є належним користувачем даної земельної ділянки.

Рішенням Обухівської міської ради №504 від 28 жовтня 2010 року затверджено технічну документацію із землеустрою, щодо складання документів ( державних актів на право власності ), що посвідчують право ОСОБА_4 на земельну ділянку, площею 0.1000 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд в м. Обухів ЖМ «Стожари» ( а.с. 237-242 т. 1 ).

30 березня 2012 року ОСОБА_4 видано державний акт на право власності на вказану земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_3, який зареєстрований 2 лютого 2012 року в книзі реєстрації державних актів на право власності на землю за №04033 ( там же ).

Згідно договору дарування від 08 серпня 2013 року, ОСОБА_4 подарувала спірну земельну ділянку ОСОБА_5, а остання відчужила її ОСОБА_2, який, в свою чергу, продав майно ОСОБА_3 ( а.с. 135-136, 137-139, 140-141, 144, 159, 160, 161, 179-180, 203, 237-242 т. 1 ) .

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 28 січня 2014 року визнано незаконним та скасовано рішення Обухівської міської ради 58 сесії 5 скликання №504 від 28 жовтня 2010 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку, площею 0,1000 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд у м. Обухів ЖМ «Стожари» на території Обухівської міської ради, визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий 30 березня 2012 року на ім'я ОСОБА_4 серія НОМЕР_4 на вказану земельну ділянку ( а.с. 237-242 т. 1 ).

Рішенням Обухівського районного суду від 12 серпня 2014 року, яке набрало законної сили, витребувано з незаконного володіння ОСОБА_5 зазначену спірну земельну ділянку ( а.с. 16-18 т. 1 ).

У зв'язку із відчуженням майна ОСОБА_3, позивач 15 липня 2015 року звернувся до суду із зазначеними вимогами ( а.с. 2-5 т. 1 ).

Місцевий суд, ухвалюючи рішення по справі, правильно встановив обставини справи і визначив відповідно до них правовідносини і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 93, 124, 125 ЗК України, ст.ст. 387, 388 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 88, 213-215, ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване рішення.

При цьому, дав відповідну оцінку належних і допустимих доказів у справі згідно положень ст. 212 ЦПК України.

А тому, доводи ОСОБА_2 про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, зокрема, 387, 388 ЦК України, ст.ст. 10, 26, 169,213, 214 ЦПК України, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи судом другої інстанції, оскільки спростовуються належними та допустимими доказами по справі, які суд другої інстанції відносить до числа достовірних.

Інші твердження апелянта, зокрема, про знаходження у користуванні позивача земельної ділянки, площею 0,16 га, відсутність накладення земельної ділянки ОСОБА_3 на земельну ділянку позивача, майно відповідача не знаходиться у користуванні Товариства індивідуальних забудовників «Стожари», відхилення судом клопотання про призначення по справі експертизи, набуття відповідачем майна за правочинами, відсутність доказів на підтвердження факту порушення прав та інтересів позивача, розгляд справи за відсутності власника майна, направлення позову не за місцем іїї проживання, з точки зору апеляційного суду, в силу викладеного, не є правовою підставою для задоволення апеляційних вимог, оскільки судом достовірно встановлений факт порушення права користування позивача спірними земельними ділянками унаслідок відчуження майна ОСОБА_3, яке підлягає захисту в контексті положень ст. 396 ЦК України.

Окрім цього, зазначенння апелянтом тієї обставини, що майно відповідача не знаходиться у користуванні Товариства індивідуальних забудовників «Стожари», не відповідає дійсності, оскільки повністю спростовується рішеннями Апеляційного суду Київської області від 28 січня 2014 року та Обухівського районного суду Київської області від 12 серпня 2014 року, висновком №07/08-13/Е експертного будівельно-технічного дослідження від 07 серпня 2013 року, наданого позивачем до апеляційного суду в справі №372/2692/13 з підстав відмови судом першої інстанції у клопотанні про призначення судової експертизи ( а.с. 133-153 т. 2 ).

Відтак, наданий апелянтом висновок №1Д/04/16 за результатами експертного земельно-технічного дослідження від 15 квітня 2016 року ( а.с. 98-103 т. 2 ), в силу викладеного, також не є підставою для задоволення апеляційних вимог, оскільки він не спростовує зазначений вище висновок.

Не підлягають вимоги апелянта до задоволення, з точки зору суду другої інстанції, і з огляду на те, що оспорюване рішення будь-які права чи інтереси ОСОБА_2 не порушує.

Вказівка апелянта про розгляд справи за відсутності власника майна, направлення позову не за місцем проживання ОСОБА_3, на переконання апеляційного суду, спростовується наявними у справі доказами ( а.с. 5 т. 2 ), згідно яких судова повістка із додатками направлялись по місцю її проживання і кореспонденція повернута за закінченням терміну зберігання.

Відтак, повістка вважається доставленою зазначеному відповідачу згідно положень ст. 77 ЦПК України, оскільки ОСОБА_3 заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження не подавала.

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 01 лютого 2016 року у справі за позовом Товариства індивідуальних забудовників «Стожари» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Обухівська міська рада, Управління Держземагенства в Обухівському районі про витребування земельної ділянки та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства індивідуальних забудовників «Стожари», треті особи: Обухівська міська рада, Управління Держземагенства в Обухівському районі про визнання права власності на земельні ділянки залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Київської області набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвали апеляційного суду.

Головуючий: А.С. Сержанюк

Судді: О.П. Коцюрба

М.В. Мережко