Справа № 307/1836/16-ц
Провадження № 2/307/1087/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Мельник В.І. при секретарі Комяті Н.А. з участю позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2В розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою :

ОСОБА_1 до ОСОБА_3

Михайлівни про розірвання шлюбу

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачки ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги мотивує тим, що між ним та ОСОБА_3 30 січня 2016 року зареєстровано шлюб в Ганичівській сільській раді Тячівського району Закарпатської області, за актовим записом № 8. Від даного шлюбу дітей не мають. Спільно нажите майно буде розділено в добровільному порядку.

Причиною розірвання шлюбу стало те, що відповідачка проживши з ним три місяці, залишила його та пішла проживати до своїх батьків. Вони втратили почуття віри та поваги один до одного. Зберегти сімю вже неможливо, так як тривалий час шлюбні відносини між ними припинені сімя розпалась остаточно.

Просить шлюб розірвати.

Позивач позовні вимоги повністю підтримав викладені в позовній заяві та просить суд даний шлюб розірвати.

Відповідачка в судове засідання не зявилася по невідомій суду причині, хоча про час, день, місце розгляду справи була належним чином повідомлена, а тому суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Сторони зареєстрували шлюб 30 січня 2016 року у Ганичівській сільській раді Тячівського району Закарпатської області.

За ствердженням позивача, яке відповідачкою не спростоване, шлюбні відносини між ними припинені тривалий час, оскільки відповідачка не поважала його як свого чоловіка , зраджувала у подружній вірності .

Як вбачається з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Частиною 3 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.

За таких обставин розірвання шлюбу між сторонами не буде суперечити правам та законним інтересам сторін, інших осіб.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, а також п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 N 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах.

Відповідно до ч. 3. ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. , примушування до припинення шлюбних відносин , примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного чи психічного насильства є порушення права дружини, чоловіка на особисту свободу і може нести наслідки встановлені законом

За час спільного проживання між ними виникали сварки та скандали, як вбачається з пояснень позивача вже тривалий час як вони проживають окремо. Вони втратили почуття віри та поваги один до одного. За таких обставин сімя розпалась остаточно та шлюб носить формальний характер.

Вимог про розподіл майна та стягнення аліментів не заявлялось.

Судові витрати слід покласти на позивача.

А тому, керуючись ст .ст. 3, 10, 131, 197, 209, 213-215 ЦПК України, ст. 56, ч.1 ст.110, 112, 114, 115, ст. Сімейного кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 який зареєстровано 30 січня 2016 року у виконкомі Ганичівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, за актовим записом № 8 - розірвати.

Вимог про розподіл майна не заявлялось.

Судові витрати покласти на позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів, з дня його проголошення, а стороні яка брала участь в розгляді справи але не була присутня під час проголошення рішення у той самий строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя Тячівського районного суду В.І. Мельник