Справа №486/1054/15-ц 25.02.2016 25.02.2016 25.02.2016
Провадження №22-ц/784/577/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем - Харитоновою І.В.,

розглянувши у відсутності сторін у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 грудня 2015 року у цивільній справі за позовом

ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про розірвання шлюбу

У С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1, в якому зазначав, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 12 січня 1991 року, мають повнолітнього сина. Проте через різність характерів між подружжям часто виникали непорозуміння та сварки, а з вересня 2014 року сімейні відносини припинені. Сторони проживають окремо.

Посилаючись на неможливість подальшого спільного життя і збереження шлюбу, ОСОБА_2 просив шлюб розірвати.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 грудня 2015 року позов про розірвання шлюбу задоволено.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 просила рішення скасувати та надати подружжю тримісячний строк для примирення. Апелянт посилалась на те, що суд не врахував її намагання зберегти сім'ю та розглянув справу у її відсутності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 112 СК України підставою розірвання шлюбу є встановлення судом того факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення.

За статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Положенням частин 3 та 4 статті 56 СК України за кожним з подружжя визнано право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, як і примушення до їх припинення, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 січня 1991 року (а.с. 3). Неповнолітніх дітей подружжя не має.

Сімейні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 припинені з вересня 2014 року.

Сторони проживають окремо.

Вимогу розірвати шлюб ОСОБА_2 обґрунтовував відсутністю будь-якого взаєморозуміння з дружиною, постійними сварками, тривалим окремим проживанням.

В суді ОСОБА_2 пояснив, що фактично проживає з іншою жінкою, з якою бажає створити сім'ю.

Враховуючи позицію відповідачки, взаємини подружжя, мотиви і причини розлучення, та з метою запобігання прийняття подружжям невиважених рішень, суд відповідно до статті 111 СК України двічі визначав строк для примирення у два місяці (а.с.18,24).

За цей час взаємовідносини подружжя не змінилися, сторони проживають окремо.

Позивач ОСОБА_2 категорично заперечує проти подальшого спільного проживання та збереження шлюбу.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, передбачених статтею 112 СК України.

Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, примушення одного з подружжя до збереження сім'ї, при наявності на це його категоричного заперечення, колегія суддів вважає порушенням вимог статей 24, 55 та 56 СК України.

Тому посилання апелянта на бажання відновити сімейні стосунки не може бути достатньою підставою для відмови у розірванні шлюбу.

Не може бути підставою для скасування рішення і посилання ОСОБА_1 на прийняття судом рішення у її відсутності.

Положенням частини 6 статті 74 ЦПК передбачене повідомлення або виклик до суду телефонограмою за умови забезпечення фіксації такого виклику.

Підтвердженням цьому може служити наявність у справі відповідної телефонограми, яка би за змістом відповідала вимогам статті 75 ЦПК та була зареєстрована в суді, а у справі має бути відповідний витяг із журналу телефонограм ( ухвала ВССУ від 29 червня 2013 року , справа № 6-5810св13).

З матеріалів справи вбачається, що телефонограма ОСОБА_1 про призначення судового засідання 24 грудня 2015 року була передана та отримана відповідачкою о 9-50 годин 10 грудня 2015 року (а.с. 30), що підтверджено витягом з журналу реєстрації телефонограм (а.с. 48).

Таким чином, доводів, які би спростовували висновки суду та доводили б можливість збереження сім'ї, апеляційна скарга не містить.

Підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: І.В.Лівінський

Н.О.Шаманська