У х в а л а

іменем україни

03 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Остапчука Д. О., ДербенцевоїТ. П., Касьяна О. П.,

провівши попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, Відділу державної виконавчої служби Запорізького районного управління юстиції, Реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області про звільнення з-під арешту нерухомого майна, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 28 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, у якому зазначала, що на підставі судових рішень за нею визнано право власності на Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 та на Ѕ частини земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована за вказаною адресою. Проте вона не може зареєструвати своє право власності на вказане майно, оскільки на нього постановами державного виконавця ВДВС Запорізького РУЮ накладено арешт.

Посилаючись на вказані обставини та з урахуванням уточнень, просила зняти арешт за реєстраційним номером обтяження № 8657904, що накладений на все нерухоме майно ОСОБА_5; зняти арешт за реєстраційними номерами обтяжень № № 11526196, 9745467, накладений на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Посилалась на те, що на підставі судових рішень за нею визнано право власності на Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 та на Ѕ частини земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1. Після отримання судових рішень позивач звернулась до ВДВС Запорізького РУЮ та Реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції щодо їх виконання та дізналася про існування обтяжень на вказане нерухоме майно, які перешкоджають реєстрації її права власності.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 06 липня 2015 року позов задоволено.

Знято арешт за реєстраційним номером обтяження № 8657904, що накладений на все нерухоме майно фізичної особи ОСОБА_5

Знято арешт за реєстраційними номерами обтяжень № № 11526196, 9745467 накладений на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 28 жовтня 2015 року рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 06 липня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалене у справі рішення апеляційного суду просить скасувати та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 необхідно відхилити з огляду на наступне.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження», на яку посилається позивач, обґрунтовуючи підстави позову, передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд правильно виходив із того, що оскільки за ОСОБА_4 судовими рішеннями визнано право власності лише на Ѕ частини будинку АДРЕСА_1 та на Ѕ частини земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована за вказаною адресою, то правових підстав для звільнення з-під арешту всього спірного майна немає. Крім того, право позивача може бути захищено в інший спосіб шляхом примусового виконання судових рішень, якими на Реєстраційну службу Запорізького районного управління юстиції Запорізької області покладено обов'язок зробити запис про реєстрацію права власності ОСОБА_4 на Ѕ частини спірного житлового будинку та Ѕ частини земельної ділянки.

Висновки апеляційного суду ґрунтуються на законі та відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи касаційної скарги про неналежну апеляційним судом оцінку наданих позивачем доказів - безпідставні, оскільки обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження у суді і висновки з цього приводу, зроблені судом, ґрунтуються на встановлених у суді обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 28 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Д. О. Остапчук

Т. П. Дербенцева

О.П. Касьян