Справа № 730/125/16-ц Провадження № 22-ц/795/762/2016 Головуючий у I інстанції -Страшний О. М. Доповідач - Висоцька Н. В.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.,

суддів: Лакізи Г.П., Позігуна М.І.,

при секретарі - Халимон Т.Ю.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 04 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків заподіяних в результаті ДТП,

В С Т А Н О В И В :

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Борзнянського районного суду від 04.03.2016 року, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків заподіяних в результаті ДТП - задоволено, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Доводи скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення суду є незаконним, необґрунтованим, судом неповно з»ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

В скарзі зазначає, що 03.05.2014 року сталося ДТП внаслідок взаємодії трьох джерел підвищеної небезпеки: автомобілі позивача, відповідача та трактора Т-150. Вирішуючи справу, суд з огляду на ст. 1188 ЦК України, мав дослідити і врахувати вину кожного з трьох учасників ДТП. Вина водія трактора Т-150 є основною причиною ДТП, а вина відповідача додатковою (малозначущою).

Судом не було вирішено питання про залучення власника трактора Т-150 - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Надія» в особі Філії «Батьківщина» до участі у справі.

На підтвердження розміру шкоди позивачем надано лише неналежно засвідчену копію останньої сторінки експертного висновку, без надання повної версії документа.

Вказує, що матеріали справи не містять доказів про те, що позивач звертався до страхової компанії ТДВ СК «Наста» з заявою про ДТП, а тому правові підстави на стягнення витрат пов»язаних зі сплатою послуг експерта відсутні, а посилання суду на рішення Верховного Суду України є невірним.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 03.05.2014 року о 21.40 годин на 80 км а/д Кіпті-Глухів-Бачівськ ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом автомобілем - Ford Fusion н/з НОМЕР_1 не вибрав безпечну дистанцію та здійснив зіткнення з трактором Т-150, який буксирував підвіску, після чого виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем НОМЕР_2, внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження.

Вказані обставини встановлені матеріалами перевірки № 391.

Постановою Брянківського міського суду Луганської області від 19.06.2014 року ОСОБА_2 звільнено від адміністративної відповідальності у зв»язку із малозначністю правопорушення та оголошено йому усне зауваження (а.с. 8).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції послався на ст. ст. 22, 1166 ЦК України, якими передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновку суду першої інстанції і не дають підстав для її задоволення.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. У ч. 2 цієї статті зазначається, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України така майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а ч. 2 ст. 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується.

Враховуючи це, підставою виникнення зобов'язання із заподіяння шкоди є факт її завдання. Умовами відповідальності за завдану шкоду є протиправна поведінка особи, що завдала шкоду, наявність між нею та майновою шкодою безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку, а також вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Указане правило діє, якщо в нормах матеріального права не має вказівки про перерозподіл обов'язків доказування, тобто в даній справі розмір завданої шкоди доводить позивач.

На підтвердження розміру збитків, що підлягають відшкодуванню, позивач послався на висновок № 057/14 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля ВАЗ 21101, р/н знак НОМЕР_3, складеного 30.05.2014 року, з якого вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 21101, р.н.з. НОМЕР_3 станом на 30.05.2014 року, в результаті його пошкодження в ДТП від 03.05.2014 року становить 28519,68 грн. Вартість відновлюваного ремонту вказаного автомобіля становить 33146,43 грн. (а.с. 12-23), копія якого знаходиться в матеріалах справи, а оригінал було оглянуто судом апеляційної інстанції під час розгляду справи.

Таким чином, посилання заявника в скарзі на те, що матеріали справи не містять повної версії експертного висновку, а є його лише остання сторінка, є необґрунтованими та спростовується матеріалами справи.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 57 ЦПК України).

В рішенні суд обґрунтовано, відповідно до положень ст. 212 ЦПК України, послався на висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 30.05.2014 року, враховуючи положення ст.ст. 10, 60 ЦПК України, на спростування якого відповідачем не надано жодного належного і допустимого доказу.

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди слід ураховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання, в тому числі і за спричинену шкоду, лежить на відповідачеві.

Таким чином, не ґрунтуються на належних і допустимих доказах, доводи апеляційної скарги щодо наявності порушення ПДР та вини водія трактору Т-150 ОСОБА_3, який за доводами апелянта також повинен нести відповідальність.

Як вбачається з матеріалів перевірки № 391 по факту ДТП, яка трапилась 03.05.2014 року на 80 км.+846 м а/д МО2 Кіпті-Глухів-Бачівськ, оригінал яких був оглянутий в суді апеляційної інстанції, не підтверджуються пояснення ОСОБА_2, щодо наявності порушень ПДР щодо буксировки підвіски трактором Т-150 без габаритних вогнів, які покладені в основу постанови від 19.06.2014 року Брянківського міського суду, не містить таких даних і висновок від 11.05.2014 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що відповідач не приймав участі в суді першої інстанції, апеляційним судом, на виконання положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України, відповідачу було роз'яснено можливість скористатися правом на призначення автотоварознавчої експертизи (а.с. 106), у зв»язку з запереченням вартості завданих збитків.

Факт отримання вказаного листа підтверджується повідомленням (а.с. 123), згідно якого відповідач посилається на недоцільність ініціювання ним проведення експертизи.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідальність має нести страховик безпідставні, оскільки в силу ст. ст. 11, 12, 22, 23, 599, 1166 - 1168 ЦК України право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним. При цьому Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надає право потерпілому одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його.

Такі висновки викладені й у правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, на яку обґрунтовано послався суд першої інстанції.

Таким чином, з врахуванням викладеного, хоча судом першої інстанції і не було залучено до участі у справі водія трактора Т-150, д.з. б/н, ОСОБА_3, який був учасником ДТП, та власника трактора СТОВ «Батьківщина» (а.с. 76,77), страхову компанію ТДВ СК «Наста», на виконання ст. 10, п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України, як встановлено та вбачається з матеріалів справи, це не призвело до неправильного вирішення справи, крім того суд апеляційної інстанції в даному випадку не наділений такими повноваженнями, враховуючи ст. 11 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи відносяться витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З огляду на вищезазначені вимоги процесуального законодавства, обгрунтованим є висновк щодо наявності права позивача на відшкодування вартості за проведене автотоварознавче дослідження.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи справу відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, тобто в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 04 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: