Номер провадження: 22-ц/785/3527/16
Головуючий у першій інстанції Курта Л. С.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Драгомерецького М.М., Панасенкова В.О.,

при секретарі - Томашевській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Березівського районного суду Одеської області від 22 лютого 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Заводівської сільської ради Березівського району Одеської області, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановила:

В січні 2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона з поважних причин пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила визначити їй додатковий строк терміном 30 календарних днів для подання заяви про прийняття спадщини та пояснила, що вказаний строк вона пропустила з поважних причин, так як морально страждала після смерті матері і тяжко хворіла.

Представник Заводівської сільської ради Березівського району Одеської області у судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти його задоволення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 (а.с.12). Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку розміром 7,88 га, яка розташована на території Заводівської сільської ради Березівського району Одеської області, що належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1(а.с.5).

22 грудня 2015 року позивач звернулася з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, але нотаріусом їй було роз'яснено, що вона пропустила шестимісячний строк для подання вказаної заяви ( а.с.13).

Рішенням суду позовну заяву ОСОБА_3 до Заводівської сільської ради Березівського району Одеської області, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволено.

Визначено ОСОБА_3 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 - 30 календарних днів, який обчислювати з моменту набрання рішенням законної сили.

На вказане рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 в повному обсязі, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Позивач в судове засідання не з'явилася, про місце, дату та час розгляду справи була належним чином сповіщена.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції задовольняючи позов, виходив з того, що позовні вимоги законні та обґрунтовані.

При цьому суд першої інстанції послався на наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 (а.с.12). Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку розміром 7,88 га, яка розташована на території Заводівської сільської ради Березівського району Одеської області, що належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1(а.с.5).

22 грудня 2015 року позивач звернулася з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, але нотаріусом їй було роз'яснено, що вона пропустила шестимісячний строк для подання вказаної заяви ( а.с.13).

Згідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи( спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Із копії свідоцтва про народження позивача вбачається, що померла ОСОБА_4 дійсно є матір'ю позивача (а.с.9,10).

Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Суд першої інстанції вважав, що ОСОБА_3 з поважних причин пропустила строк для прийняття спадщини через хворобу та скрутним матеріальним становищем у зв'язку з виплатою заборгованості за кредит, який вона брала для лікування матері. Крім того, на її утриманні знаходиться син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, так як хворіє (а.с.53). Як свідчить із довідки Заводівської сільської ради Березівського району Одеської області від 22.12.2015 року ОСОБА_3 з 2006 року проживала разом з матір'ю, ОСОБА_4 до дня її смерті. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що ОСОБА_3 слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини - 30 календарних днів.

Повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції неможливо, виходячи з наступного.

В матеріалах справи відсутні будь які належні та допустимі докази того, що позивач з поважних причин пропустила строк для прийняття спадщини.

Так, суд послався на те, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини через хворобу та скрутним матеріальним становищем у зв'язку з виплатою заборгованості за кредит, який вона брала для лікування матері. Крім того, на думку суду першої інстанції, на її утриманні знаходиться син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, так як хворіє (а.с.53).

Доказів будь якого захворювання матері, отримання кредиту на лікування матері та виплати його позивач не надала взагалі.

Дійсно, відповідно до довідки (а.с. 53) Заводівської сільської ради Березівського району Одеської області від 05.02.2016 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований в Херсонській області, але з 03.01.2016р. проживає разом з матір'ю - позивачем по справі, та знаходиться на її утриманні.

Зазначена довідка свідчить лише про те, що син позивача почав проживати з нею лише з 03.01.2016р. тобто вже після відмови нотаріуса та за 12 днів до подачі цього позову до суду, про його стан здоров'я в даній довідці мова не ведеться.

Більш того, зазначеними обставинами позивач стала обґрунтовувати свої позовні вимоги тільки під час розгляду справи по суті 15.02.2016р. (а.с.54), фактично змінивши обґрунтування свого позову, так як в позовній заяві позивач зазначала, що пропустила строк, так як перенесла великі моральні страждання після смерті матері, вона сама хворіла, їй потрібен був час для повернення до звичайного образу життя, на той час її цікавило в першу чергу її здоров'я, а не оформлення документів (а.с.3).

Доказів зазначених в позові обставин щодо поважності пропуску строк для прийняття спадщини також не надала.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. « Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму листі від 16.05.2013 за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» з цього ж приводу зазначив наступне.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Помилковою є практика судів, які визнають причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними із порушенням вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК, відповідно до якої обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, хвороба, перебування позивача-спадкоємця в іншому регіоні України у зв'язку із відрядженням, службовою необхідністю не можуть підтверджуватись лише показаннями свідків.

Суди переважно правильно вирішують питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнають поважними: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо.

Колегія суддів вважає, що помилковими є також посилання суду на те, що відповідач ОСОБА_2 визнав позов та не заперечував проти його задоволення, так як ця обставина спростовується журналом судового засідання від 15.02.2016р. (а.с.54), в якому зазначено, що сама позивач зазначала, що брат не згоден з її вимогами, він заперечує, відповідач також зазначав, що заперечує, так відсутні поважні причини пропуску строку.

Крім цього, суд також помилково послався на те, що позивач ОСОБА_3 з 2006 року проживала разом з матір'ю, ОСОБА_4 до дня її смерті, так копія довідки сільради, на яку послався суд (а.с.7), надана не в оригіналі, як того вимагає чинне процесуальне законодавство, вказана копія ніким не була завірена.

Більш того, в разі спільного проживання спадкоємця та спадкодавця на час його смерті виникають зовсім інші правові наслідки та обставини для отримання спадщини, про що також зазначено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування». А саме, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто.

Саме таку заяву подала до нотаріуса позивач ОСОБА_3 і саме про ці обставини вона зазначила у своїй позовній заяві.

У зв'язку з наведеним колегія суддів апеляційного суду не знайшла підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, так як позивачем не надано доказів того, що вона за станом свого здоров'я не мала можливості у передбачений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до положень статті 212 ЦПК України с уд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Статтею 214 ЦПК зазначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 215 ЦПК в мотивувальній частині рішення суд зазначає: встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини; мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти; чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким; назви, статті, її частини, абзацу, пункту, підпункту закону, на підставі якого вирішено справу, а також процесуального закону, яким суд керувався.

Розглядаючи справу, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки районного суду не відповідають обставинам справи, суд порушив та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим є підстави для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення по суті спору.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ч. 1 п. 1-4; ст. 313-314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення задовольнити.

Рішення Березівського районного суду Одеської області від 22 лютого 2016 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до Заводівської сільської ради Березівського району Одеської області, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити у повному обсязі.

Рішення вступає в законну силу з моменту оголошення. На рішення може бути подана касаційна скарга протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішення апеляційного суду.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді М.М. Драгомерецький

В.О. Панасенков