ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4709/16-ц
провадження № 2/753/3680/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2016 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., вивчивши матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_2, в якій позивачем вказано Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада 2» до ОСОБА_3 про стягненні заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг та пені,

Встановив:

Оскільки вказану заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, а саме: дата підписання позову містить виправлення, які унеможливлюють її ідентифікацію, а також ідентифікацію особи, яка їх вчинила; не надано документу на підтвердження повноважень представника позивача, який передбачений ст.42 ЦПК України; не вказано номеру засобу зв"язку відповідача; відсутнє обгрунтування щодо нарахування пені, розмір та період нарахування якої в обгрунтуванні позову також не визначений; у платіжному дорученні про сплату судового збору відсутні дані про те за яку саме позовну заяву ТОВ «Рада 2» (до якого саме відповідача) сплачується судовий збір (в тому числі, враховуючи наявність в провадженні Дарницького районного суду міста Києва численних позовів ТОВ «Рада 2» до інших різних відповідачів, в яких також містяться лише аналогічні платіжні документи - без зазначення конкретних відповідачів, що на думку суду, унеможливлює встановлення факту дійсної сплати позивачем судового збору саме по цій цивільній справі - за позовом саме до вказаного відповідача (розмір судового збору за подання вказаного позову становить 1378 грн. згідно з вимогами Закону України "Про судовий збір"); в позові не зазначено доказів щодо належності відповідної квартири; не читаються надані до суду копії договору між сторонами, то ухвалою Дарницького районного суду м.Києва було вирішено: залишити без руху позовну заяву з наданням позивачу строку для виправлення вказаних недоліків - 5 днів з моменту отримання цієї ухвали.

Копію вказаної ухвали ТОВ «Рада 2» отримало 13.07.2016 р. (відповідно до розписки у рекомендованому листі), проте станом на 01.08.2016р. вказані недоліки не усунуто.

При цьому, судом зокрема враховано, що до вказаного позову була долучена лише фотокопія документу щодо повноважень представника - незавірена фотокопія копія довіреності від імені В.О. керівника ТОВ «Рада 2» (повноваження якого також не підтверджені), проте, регламентований ст.ст.42, 119 ЦПК України перелік належних документів, які підтверджують повноваження представника особи у цивільному судочинстві, не передбачає можливості підтвердження відповідних повноважень представника шляхом надання вказаної копії відповідних документів, а імперативно зазначено, що надаються саме "документи" (за встановленим переліком), а не їх копії (і стадія пред»явлення позову та відкриття провадження у справі(визначена Главою 2 ЦПК України) не передбачає виключень з цього правила). При цьому, ст.42 ЦПК України імперативно встановлює, що саме оригінали документів, зазначених у цій статті, або копії з них, посвідчені суддею, приєднуються до справи, проте заявником не було надано до суду належного документу на підтвердження повноважень представника, в тому числі, на вимогу судді, і тому суддя був позбавлений можливості посвідчити копію з нього.

З цим висновком суду, який грунтується на вищевказаних імперативних нормах ЦПК України узгоджуються і положення ч.3 ст.121 ЦПК України, які регламентують підстави повернення позову на стадії саме до відкриття провадження по справі, прицьомуп.3)ч.3 ст.121 ЦПК України прямо передбачає, що заява повертається у випадку, коли заяву від імені позивача, подано особою, яка не має вказаних повноважень. Отже саме до відкриття провадження по справі суд має встановити належність повноважень особи представника позивача, яка підписала позов, що на цій стадії вочевидь можливо здійснити належним чином саме над підставі оригіналу відповідного документу.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані вимоги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому з положень ч.2 ст.121 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень ч.5 ст.121 ЦПК України - повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, вважаю, що відповідно до ст.121 ЦПК України заяву належить повернути.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути позовну заяву подану ОСОБА_2, в якій позивачем вказано Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада 2» до ОСОБА_3 про стягненні заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг та пені.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: