У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом прокурора Запорізького району Запорізької області в інтересах держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації до Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_3, реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області, третя особа - Державна інспекція сільського господарства у Запорізькій області, про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю, скасування запису про державну реєстрацію державного акта, скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, витребування та звільнення земельної ділянки; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, Запорізької обласної державної адміністрації, третя особа - Державна інспекція сільського господарства у Запорізькій області, про захист права власності за касаційною скаргою заступника прокурора Запорізької області на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 15 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 9 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року прокурор Запорізького району Запорізької області в інтересах держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що перевіркою, проведеною прокуратурою району, встановлено, що рішенням Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 9 жовтня 2009 року № 10 затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,1881 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд по АДРЕСА_1. На підставі вказаного рішення сільської ради 28 грудня 2009року ОСОБА_3 отрималадержавний акт на право власності на земельну ділянку.

Також рішенням Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 9 жовтня 2009 року № 10 змінено цільове призначення землі з земель лісогосподарського призначення спірну ділянку передано до категорії земель житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд. При цьому у рішенні ради не визначено, що при передачі землі у власність змінюється її цільове призначення й у приватну власність передано земельну ділянку лісового фонду, яка не знаходяться у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств.

Крім того, прокурор вважав, що Розумівська сільська рада Запорізького району Запорізької області вийшла за межі своїх повноважень та розпорядилась земельною ділянкою, виділення якої належить до компетенції Запорізької обласної державної адміністрації, тому що спірна земельна ділянка відноситься до земель Запорізького обласного управління лісового господарства.

Ураховуючи викладене, прокурор просив суд: визнати незаконним та скасувати рішення Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 9 жовтня 2009 року № 10; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 28 грудня 2009 року; скасувати запис про державну реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку, запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку площею 0,1881 га; витребувати у ОСОБА_3 на користь Запорізької обласної державної адміністрації земельну ділянку площею 0,1881 га, щорозташована за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_3 звільнити земельну ділянку шляхом демонтажу дерев'яної альтанки, басейну та металевого паркану.

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом посилаючись на те, що на підставі договору дарування від 25 грудня 2004 року вона набула право власності на земельну ділянку за адресою:АДРЕСА_2. 9 квітня 2005 року на підставі договору купівлі-продажу з ОСОБА_4 вона набула право власності на земельну ділянку площею 0,10 га за адресами: АДРЕСА_3.

Рішенням Розумівської сільської радиЗапорізького району Запорізької області від 11серпня 2005 року № 93 житловому будинку незакінченому будівництвом присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1. Вказане рішення не скасовано та було підставою для внесення відомостей до Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації про будівлі на земельній ділянці та для внесення відомостей до Єдиного реєстру прав власників на нерухоме майно із зазначенням поштової адреси.

3 грудня 2005 року Розумівська сільська рада Запорізького району Запорізької області прийняла рішення № 45 «Про дозвіл на укріплення схилу земельної ділянки» за вказаною адресою. Рішення не було скасовано, а вонаотримала робочий проект благоустрою прилеглої території до житлового будинку у АДРЕСА_1, висновок Державного управління екології та природних ресурсів Запорізької області від 26 липня 2007 року № 906/15/14.

Оскільки за висновками документації для запобігання подальшого руйнування схилу необхідні великі капіталовкладення вона звернулася до сільської ради з проханням про виділення вказаної земельної ділянки у власність.

На підставі рішення Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 16.10.2008 № 18, № 5 від 24 березня 2009 року складено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1.

У вихідній земельно-кадастровій інформації в розділі «Відомості про земельну ділянку, власника, за рахунок яких передбачається складання державного акта» зазначено категорія земель - землі житлової громадської забудови. Межі земельної ділянки погоджено із землекористувачами суміжних ділянок, у тому числі і Запорізьким обласним управлінням лісового господарства.

Відповідно до рішення Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 9 жовтня 2009 року № 10 земельна ділянка передана їй для будівництва та обслуговування житлового будинку. Право власності зареєстровано на підставі державного акта від 28 грудня 2009 року.

Також зазначила, що строки для звернень про скасування прийнятих сільською радою рішень по спірній земельній ділянці спливли в 2010 році, а стосовно визнаного права власності в 2012 році, про поновлення таких строків позивач, в чиїх інтересах звернувся прокурор, не звертався.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянкуплощею 0,1881 га, щорозташована за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 15 травня 2015 року в задоволенні позову прокурора Запорізького району Запорізької області та зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено. Знято заходи забезпечення позову.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 9 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено, у мотивувальній частині виключено з рішення суду посилання на сплив позовної давності за позовними вимогами прокурора і ст. 267 ЦК України. У решті - рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі заступник прокурора Запорізької області, просить оскаржувані судові рішення в частині відмови в позові прокурора скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, передати справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, у решті - судові рішення залишити без змін.

У частині вирішення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 судові рішення не оскаржуються, тому в силу ч. 1 ст. 335 ЦПК України не переглядаються.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову прокурора, суд першої інстанції виходив із того, що,передаючи спірну земельну ділянку, що знаходиться в межах населеного пункту с. Розумівка Запорізького району Запорізької області, у власність ОСОБА_3, Розумівська сільська рада Запорізького району Запорізької області діяла в межах своєї компетенції і повноважень, встановлених законом, тому оспорюваним рішенням інтереси держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації не порушені, державний акт на право власності на земельну ділянку виданий ОСОБА_3 на законних підставах, однак позовні вимоги прокурора пред'явлені зі спливом передбаченого законом строку позовної давності, що пропущений без поважних причин.

Апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції та виключивши з мотивувальної частини рішення посилання на сплив позовної давності за позовними вимогами прокурора і ст. 267 ЦК України, виходив із того, що відмова у позові у зв'язку зі спливом позовної давності є самостійною підставою для цього. Разом з тим суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог, тому підстави для застосування положеньч. 4 ст. 267 ЦК України і відмови у позові за спливом позовної давності відсутні.

Проте повністю погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що на підставі договору дарування від 25 грудня 2004 року ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,156 га, що розташована у АДРЕСА_2. На підставі договору купівлі-продажду від 9 квітня 2005 рокуОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,10 га за адресами: АДРЕСА_3.

У зв'язку з оформленням договорів дарування і купівлі-продажу земельної ділянки рішенням Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 11 серпня 2005 року № 93 житловому будинку незакінченомубудівництвом, який належить ОСОБА_3, присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1.

Для укріплення схилу земельної ділянки, який знаходиться в стадії руйнування та обслуговування житлового будинку ОСОБА_3 звернулася до Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області із заявою про передачу безоплатно земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

Рішенням Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 3 грудня 2005 року № 45 надано ОСОБА_3 дозвіл на укріплення схилу земельної ділянки, 113,8 кв. м у АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 20 березня 2008 року № 34 вирішено оформити право приватної власності на домоволодіння зі всіма будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на ім'я ОСОБА_3

Рішенням Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 16 жовтня 2008 року № 18 дано дозвіл на розробку проекту відведення для передачі у власність земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд у АДРЕСА_1. Рішенням Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 24 березня 2009 року № 5 до вказаного рішення сільської ради внесено зміни і надано дозвіл на розробку проекту щодо передачі у власність земельної ділянки площею 0,1881 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд на території Розумівської сільської ради в межах населеного пункту за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови.

Рішенням Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 9 жовтня 2009 року № 10 затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,1881 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд у АДРЕСА_1. На підставі зазначеного рішеннясільської ради 28 грудня 2009року ОСОБА_3 отрималадержавний акт на право власності на земельну ділянку.

Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі землі лісогосподарського призначення (ст. 19 ЗК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЗК України земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Отже, земельні ділянки, які перебувають у запасі, мають бути віднесені до певної категорії земель за їх цільовим призначенням, у тому числі земель сільськогосподарського та лісогосподарського призначення.

Згідно з чч. 1, 2 та 4 ст. 20 ЗК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель (ст. 21 ЗК України).

Крім того, згідно з п. 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерального дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентуються галузевими нормативними документами.

Зокрема, за змістом п. 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству 11 грудня 1986 року, планшети лісовпорядкувальні належать до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а ч. 2 зазначеної Інструкції регламетує процедуру їх виготовлення.

Отже, системний аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку про те, що, вирішуючи питання про віднесення землі до категорії земель лісогосподарського призначення, необхідно враховувати положення п. 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України, а висновок про належність певної земельної ділянки до зазначеної категорії земель можливий за наявності планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування.

Застосовуючи зазначені норми права, суди повинні установити фактичні обставини справи на момент виникнення спірних правовідносин відповідно до диспозиції зазначених норм та на підставі наданих сторонами доказів надати оцінку юридичним фактам, що мають значення для справи, зокрема встановити категорію землі, факт її зміни та підстави цієї зміни.

Крім того, установлюючи фактичні обставини справи, суд має застосовувати всі можливі джерела та засоби доказування передбачені нормами матеріального та процесуального права відповідно до положень процесуального закону.

Зазначену правову позицію висловив Верховний Суд України у своїй постанові від 23 грудня 2015 року № 6-377цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ЗК України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

У ч. 1 ст. 56 ЗК України передбачено, що землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Таким чином, землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства, належать до земель лісогосподарського призначення, на які розповсюджується особливий режим щодо використання, надання в користування та передачі у власність.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 ЛК України віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства.

Згідно зі ст. 63 ЛК України ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Пунктом б ч. 1 ст. 164 ЗК України визначено, що охорона земель включає, зокрема, захист сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб.

Отже, однією з основних особливостей правового режиму земель лісогосподарського призначення є нерозривний зв'язок їх використання із лісокористуванням.

При цьому планування використання земель лісогосподарського призначення здійснюється головним чином у формі лісовпорядкування, яке, зокрема, передбачає складання проектів організації і розвитку лісового господарства та здійснення авторського нагляду за їх виконанням (п. 13 ст. 46 ЛК України).

Проте апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 316 ЦПК України не врахував, що спірна земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського призначеннята не перевірив чи не знаходиться вона в межах 100 метрової прибережної захисної смуги річки Дніпро і чи належить до земель Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України, яка також покладає і на суд певні обов'язки зі створення для сторін змагального процесу, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Разом із тим апеляційний суд на вказані положення закону уваги не звернув і відмовив в задоволенні клопотання прокурора про призначення експертизи для усунення суперечностей між інформацією, наданою державним підприємством «Запорізьке лісомисливське господарство» прокурору та відповідачу, щодо призначення спірної земельної ділянки.

Таким чином, апеляційний суд упорушення ст.ст. 212 - 214, 316ЦПК України назазначені положення закону уваги не звернув,не з'ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог,які правовідносини сторін випливають з установлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, та дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні позову прокурора.

За таких обставин рішення апеляційного суду в частині позову прокурора не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування в цій частині з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Запорізької області задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 9 грудня 2015 року в частині позову прокурора Запорізького району Запорізької області в інтересах держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації до Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_3, реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області, третя особа - Державна інспекція сільського господарства у Запорізькій області, про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю, скасування запису про державну реєстрацію державного акта, скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, витребування та звільнення земельної ділянки скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик