Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/501/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Фомічов С. Є.
УХВАЛА

Іменем України

25.02.2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Фомічова С.Є.

суддів - Голованя А.М.

ОСОБА_2

при секретарі - Дімановій Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом прокурора м. Кіровограда до Кіровоградської міської ради, ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення, державних актів на право власності на земельну ділянку та зобовязання повернути земельну ділянку, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 червня 2015 року і

В С Т А Н О В И Л А :

Прокурор м. Кіровограда в порядку ч.2 ст.45 ЦПК України звернуся до суду з позовом до Кіровоградської міської ради, ОСОБА_3 в якому просив визнати недійсними п.п.4-6 рішення Кіровоградської міської ради №2469 від 03 вересня 2009 року «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність по вул. Чорноморській», визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №790224, виданий 30 серпня 2010 року ОСОБА_3, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі №87, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №790225, виданий 30 серпня 2010 року ОСОБА_3, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі №88, зобовязати ОСОБА_3 повернути Кіровоградській міській раді земельну ділянку площею 1 000 кв.м з кадастровим номером :45:372:0011, грошова оцінка якої складає 177 964 грн. 95 коп. та земельну ділянку площею 1 200 кв.м, з кадастровим номером :45:372:0012, грошова оцінка якої складає 1 619 грн. 32 коп., шляхом складання акту приймання-передачі.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що рішенням Кіровоградської міської ради «Про надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по вул. Чорноморській» від 16 вересня 2008 року № 1302 надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянам міста Кіровограда у власність по вул. Чорноморській для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель та споруд (присадибні ділянки) та для ведення садівництва за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі згідно з додатком, з яким, серед інших громадян, відповідачу ОСОБА_3 надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1 000 кв.м для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та 1 200 кв.м для ведення садівництва в районі вул. Чорноморської у м. Кіровограді.

Пунктом 4 рішення Кіровоградської міської ради від 03 вересня 2009 року № 2469 «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність по вул. Чорноморській» відповідачу ОСОБА_3 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2 200 кв.м. Пунктами 5, 6 зазначеного рішення передано ОСОБА_3 у власність земельні ділянки площею 1 000 кв. м. та 1 200 кв.м. відповідно.

На підставі зазначеного рішення, ОСОБА_3 отримала державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯИ №№790224 та 790225 від 30 серпня 2010 року.

На думку прокурора зазначені п.п.4-6 рішення Кіровоградської міської ради № 2469 від 03 вересня 2009 року є незаконними та такими, що підлягають скасуванню, виходячи з наступного.

Управлінням містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради від 12 серпня 2009 року надано висновок № 3615 до проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в власність по вул. Чорноморській у м. Кіровограді, та погоджено проект землеустрою за умови внесення змін в містобудівну документацію (генеральний план м. Кіровограда).

Відповідно до Генерального плану м .Кіровограда, що затверджений рішенням Кіровоградської міської ради від 12 вересня 2000 року № 627, землі в районі вул. Чорноморської в м. Кіровограді, в т.ч спірні земельні ділянки, віднесено до території зелених насаджень загального користування, про що свідчить інформація Кіровоградської міської ради від 05 вересня 2014 року та відповідне викопіювання з генерального плану м. Кіровограда.

Зміни до містобудівної документації (генерального плану м. Кіровограда) стосовно вищезазначених земельних територій не вносилися, будь-яких рішень щодо змін функціонального призначення спірної земельної ділянки, зміни її цільового призначення Кіровоградською міською радою не приймалося, тобто, земельні ділянки, по вул. Чорноморській у м. Кіровограді, які передані у приватну власність ОСОБА_3, відносяться до земель загального користування населеного пункту, та відповідно до ч. 4 ст.83 ЗК України не можуть передаватися у приватну власність.

На сьогоднішній час відповідно до Плану зонування території м. Кіровограда, затвердженого рішенням Кіровоградської міської ради № 2456 від 17 вересня 2013 року, спірні земельні ділянки знаходяться в рекреаційних зонах активного відпочинку, тим самим використання їх для будівництва будівель і споруд, а також для ведення садівництва, суперечить містобудівній документації.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 червня 2015 року позовні вимоги задоволені частково.

Визнано недійсними пункти 4, 5, 6 рішення Кіровоградської міської ради № 2469 від 03 вересня 2009 року «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність по вул. Чорноморській».

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 790224, виданий 30 серпня 2010 року ОСОБА_3, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №87.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 790225, виданий 30 серпня 2010 року ОСОБА_3, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 88.

Зобовязано ОСОБА_3 повернути Кіровоградській міській раді земельну ділянку по вул. Чорноморській у м. Кіровограді загальною площею 0, 1000 га з кадастровим номером :45:372:0011 у придатному для її використання стані.

Зобовязано ОСОБА_3 повернути Кіровоградській міській раді земельну ділянку по вул. Чорноморській у м Кіровограді загальною площею 0, 1200 га з кадастровим номером :45:372:0012 у придатному для її використання стані. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду з підстав порушення, на її думку, норм матеріального і процесуального права та недоведеності обставин, які суд вважав встановленими. Просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач рішення суду не оскаржив. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому статтею 76 ЦПК України порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення їм поштових відправлень із судовими повістками, в судове засідання не зявилися, причину неявки не повідомили.

Враховуючи положення ч.2 ст.305 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, колегія суддів вирішила розглядати справу у відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_4, представника позивача, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції при ухваленні вказаного рішення відповідно до вимог ст.ст. 212-213 ЦПК України повно зясував всі обставини справи та дав їм належну оцінку.

Судом встановлено, що 02 вересня 2014 року в.о. прокурора м. Кіровограда ОСОБА_5 з урахуванням даних публічної кадастрової карти України, за якими в Державному земельному кадастрі України зареєстровано право приватної власності на 24 земельні ділянки, площами 0,1 га кожна, з кадастровими номерами :45:372:0009-:45:372:0032, що розташовані в межах м. Кіровограда на території зелених насаджень та в безпосередній близькості до річки Інгул, та інформації Кіровоградської міської ради, винесена постанова про проведення перевірки у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів, якою вирішено провести перевірку в порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів в діяльності Кіровоградської міської ради з питань додержання вимог земельного законодавства при передачі у власність земельних ділянок в межах м. Кіровограда.

До проведення перевірки та винесення постанови про її проведення, тобто до 02 вересня 2014 року, прокурору не було та не могло бути відомо про порушення закону при прийнятті рішення Кіровоградською міською радою за № 2469 від 03 вересня 2009 року, так як із самого змісту рішення, без проведення відповідної перевірки, не можливо зробити висновок про порушення, допущені органом місцевого самоврядування при прийнятті рішення.

На позовну вимогу про визнання незаконним оскаржуваного пункту рішення Кіровоградської міської ради позовна давність, встановлена ст.257 ЦК України, не поширюється оскільки, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» від 20 грудня 2011 року виключено п.4 ч.1 ст.268 ЦК України, згідно якого позовна давність не поширюється на вимоги про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади АРК або іншого місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право.

Згідно з п.5 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону протягом 3-ох років з дня набрання чинності цим Законом особа має право звернутися до суду з таким позовом.

Приймаючи до уваги, що трьохрічний строк на час звернення до суду не минув, слід керуватися тим, що позовна давність до зазначених вимог не повинна застосовуватися.

За змістом ст.ст. 38, 39 ЗК України (в редакції чинній на час прийняття оспорюваного рішення) до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших обєктів загального користування. Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням державних стандартів і норм, регіональних і місцевих правил забудови.

Відповідно до ч.1 ст. 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорій здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення (ч.2 ст.20 ЗК України).

Отже, реалізуючи свої повноваження з розпорядження земельними ділянками, відповідний орган державної влади чи місцевого самоврядування за місцем знаходження земельної ділянки, має право змінювати цільове призначення земельних ділянок, які відчужуються (надаються), за умови дотримання положень Порядку про погодження такої зміни з відповідними органами та після складання проекту відведення.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, відмови у реєстрації земельної ділянки або визнання реєстрації недійсною (стаття 21 ЗК України).

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові №6-35цс від 14 травня 2014 року, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Крім того, згідно зі ст.9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок підлягають обовязковій державній експертизі.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним судом України у постанові №6-179цс від 12 листопада 2014 року.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що оспорюваним рішенням Кіровоградської міської ради № 2469 від 03 вересня 2009 року всупереч Генеральному плану міста Кіровограда, затвердженого рішенням Кіровоградської міської ради від 12 вересня 2000 року № 627, без містобудівного обґрунтування щодо можливості зміни цільового призначення земельної ділянки, передбаченого ст.24 Закону України «Про планування і забудову територій» та п.п.1.1-1.4 ДБН Б.1.1-4-2002, без проведення державної експертизи проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, у приватну власність ОСОБА_3 незаконно передано земельні ділянки, які віднесені Генеральним планом до територій зелених насаджень загального користування, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі та для ведення садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі, які розташовані по вулиці Чорноморській в місті Кіровограді.

Правовими наслідками визнання незаконним та скасування оспорюваного рішення міської ради є визнання недійсним та скасування державних актів на право власності на спірні земельні ділянки, виданих на імя ОСОБА_3, та витребування вказаних земельних ділянок із її володіння.

Судом правомірно не було прийнято до уваги заперечення відповідача ОСОБА_3 в тій частині, що особа, яка набула право власності на землю і при цьому не вчиняла будь-яких порушень при її отриманні у власність, не може бути позбавлена цього права, тільки на тій підставі, що порушення закону були допущені органом місцевого самоврядування, виходячи з наступного.

Основною метою ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідності дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Тим самим, особу може бути позбавлено її власності. Але лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципам міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року зазначив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п.54 Рішення).

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідно до норм Конституції України земля є основним національним багатством що перебуває під особливою охороною держави, фактично звернення прокурора м. Кіровограда до суду з зазначеним позовом спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про безоплатну передачу земельної ділянки з комунальної власності у приватну та повернення у власність територіальної громади м. Кіровограда землі, яка вибула з її власності незаконно.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що відведення земельних ділянок, у приватну власність ОСОБА_3 відбулось з порушенням норм діючого законодавства, а тому є всі підстави для задоволення позовних вимог.

За таких обставин колегія суддів судової палати вважає, що суд першої інстанції вірно визначившись з нормами права, які регулюють дані правовідносини, ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстав для його скасування немає. Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: