Справа № 495/5163/16-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

31 серпня 2016 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово судді Боярського О.О.,

при секретарі Рачицькій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогою стягнути з останньої на її користь суму боргу за розпискою від 07.02.2016 року в розмірі 248 200 гривень.

Заявлену вимогу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що позичені 07 лютого 2016 року 10 000 доларів США ОСОБА_2 зобовязалась повернути до 21.06.2016 року. Однак, в оговорений термін ОСОБА_2 свій обовязок не виконала, позичені кошти не повернула. Звернувшись особисто до ОСОБА_2 з проханням повернути позичені кошти, ОСОБА_1 лише була повідомлена про намір продовжити строк займу у звязку з відсутністю відповідної суми для повернення грошових коштів.

На даний час боржник ухиляється від повернення боргу та виконання прийнятих на себе зобовязань, користується позиченими коштами по даний час та на власний розсуд.

Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлялася, надала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги.

ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, про час та місце слухання справи сповіщалась, надала на адресу суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнає.

У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши всі представлені докази та обставини справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 лютого 2016 року між позивачем (позикодавець) та відповідачем (позичальник) був укладений договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 позичила ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 10 000 доларів США, що станом на звернення до суду по курсу НБУ еквівалентно 248 200 гривень, строком повернення до 21.06.2016 року, що підтверджується наданою суду розпискою складеною ОСОБА_2 про отримання коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

Згідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В зазначений та обумовлений термін боржник ОСОБА_2, позичені кошти не повернула. Такі обставини кореспондують право ОСОБА_1 звернутися до суду за захистом своїх майнових прав з вимогою стягнути з відповідача 248 200 гривень.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з постановою № 14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Таким чином, враховуючи обставини справи, беручи до уваги позиції сторін, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Виходячи з вищевикладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, спрямовані на захист своїх майнових прав, а тому повинні бути задоволенні.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат, згідно зі ст. 79 ЦПК України, відносяться судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи, зокрема, витрати на інформаційно-технічне забезпечення; витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Оскільки при зверненні до суду ОСОБА_1 було сплачено 2 482 грн. судового збору, вказані грошові кошти підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 15, 16, 530, 1046, ч.2 ст. 1047, ч.1 ст.1049 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 79, 88, 169, 197, 209-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентиф.номер НОМЕР_1, адреса: 67700, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (65000, м. Одеса, вул.. Богдана Хмельницького, буд.1/3, кв. 22) суму боргу в розмірі 248 200 (двісті сорок вісім тисяч двісті) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентиф.номер НОМЕР_1, адреса: 67700, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (65000, м. Одеса, вул.. Богдана Хмельницького, буд.1/3, кв. 22) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 482 гривень.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя