Справа № 459/1693/16 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І.
Провадження № 22-ц/783/5269/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і ОСОБА_2

при секретарі Куцик І.Б.

з участю відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 24 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення у цілому від права на спадкування,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 24 червня 2016 року заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову задоволено частково.

До набрання рішенням суду законної сили накладено арешт на:

-квартиру АДРЕСА_1;

-земельну ділянку для ведення садівництва № 20, розташовану на території садівничого кооперативу "Березняки" Червоноградської міської ради Львівської області;

-автомобіль марки "MITSUBISHI GALANT" 1.8, 1996 року випуску (додатково зазначено, що на сьогоднішній день власник ОСОБА_3).

У задоволенні решти заяви відмовлено.

Вищезгадану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив відповідач ОСОБА_3. Вважає таку ухвали незаконною та необгрунтованою. Звертає увагу, що ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 22 січня 2016 року в справі №459/4149/15-ц судом накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_5, чим повторно наклав арешт на дану квартиру. Накладаючи арешт на земельну ділянку та автомобіль суд не з"ясував, кому належить така ділянка та автомобіль. Апелянт вважає, що ОСОБА_5 не є спадкоємцем ні по закону будь-якої черги, та не спадкоємцем по заповіту, в зв"язку з чим така не може бути позивачем по зустрічному позову у даній справі, так як її права відповідно до ст.3 ЦПК України не порушені. В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 24 червня 2016 року про забезпечення позову скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити ОСОБА_5 у задоволенні заяви про забезпечення позову та повернути її заявнику.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 24 червня 2016 року задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як роз'яснено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього або в інших осіб.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Оскільки ОСОБА_5 є позивачем в даній справі, а предметом спору є усунення відповідача від спадкування та визнання заповіту складеного в користь відповідача недійсним, в зв"язку з чим така вправі звернутися до суду з заявою про забезпечення даного позову.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як вбачається із заповіту ОСОБА_6 від 03.07.2008 року останній заповів ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_3, земельну ділянку для ведення садівництва № 20, розташовану на території садівничого кооперативу "Березняки" Червоноградської міської ради Львівської області, автомобіль марки "MITSUBISHI GALANT" 1.8, 1996 року випуску, а також все своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося і на що матиме законне право, в тому числі і всі грошові вклади, що зберігаються в будь-якому банку.

Крім цього, з повідомлення Червоноградської державної нотаріальної контори Львівської області від 21.06.2016 року № 877/01-16 вбачається, що 10.06.2016 року ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що з невжиттям заходів забезпечення позову відповідач ОСОБА_3 зможе відчужити спадкове майно після смерті ОСОБА_7, що унеможливить або утруднить виконання можливого рішення суду.

Тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано і на підставі закону вжив вказані заходи забезпечення позову, а саме, до набрання рішенням законної сили наклав арешт на земельну ділянку та інше майно, яке ОСОБА_3 отримав після смерті спадкодавця ОСОБА_7 на підставі свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме:

-квартиру АДРЕСА_1;

-земельну ділянку для ведення садівництва №20, розташовану на території садівничого кооперативу "Березняки" Червоноградської міської ради Львівської області;

-автомобіль марки "MITSUBISHI GALANT" 1.8, 1996 року випуску.

Обраний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Оскільки, вжиті судом заходи забезпечення позову, як вбачається з позовної заяви позивача, стосуються суті спору, який виник між сторонами стосовно усунення відповідача від спадкування та визнання заповіту складеного в користь відповідача недійсним та гарантує виконання можливого ухваленого на користь позивача по справі рішення, а невжиття вжитих судом заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду, так як відповідач зможуть реалізувати майно прийняте ним після смерті спадкодавця.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано і на підставі закону вжив вказані заходи забезпечення позову, оскільки, вжиті судом заходи забезпечення позову гарантують виконання можливого ухваленого по справі рішення, а невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, не дають підстав для висновку про порушення чи неправильне застосування судом першої інстанції вимог закону при постановленні ухвали про забезпечення позову від 24 червня 2016 року та не можуть бути прийняті до уваги, так як не спростовують висновки суду.

Згідно з п. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки ухвала про забезпечення позову відповідає нормам процесуального права, ґрунтується на матеріалах справи, підстав для її зміни або скасування немає, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід відхилити, а ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 24 червня 2016 року про забезпечення позову залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, ст.313, п.4 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 24 червня 2016 року про забезпечення позову залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_2