Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Цуранова А. Ю. ,

при секретарі - Чайка О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Біла Церква позовну заяву: 1) ОСОБА_1; 2) ОСОБА_2 до: 1) Приватного підприємства «Експертгарант»; 2) ОСОБА_3 про визнання недійсною та скасування оцінки майна, стягнення суми перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2015 року позивачі звернулись до суду з позовом про визнання недійсною та скасування оцінки майна, стягнення суми перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог.

Вказували, що 28.04.2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено безпроцентний договір позики грошових коштів в розмірі 57 150 доларів США, а також в цей день, з метою забезпечення виконання умов договору позики, укладено договір іпотеки між ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 2/3 частини якої належали ОСОБА_1 та 1/3 частини ОСОБА_2

Зазначали, що 03.12.2014 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки та зареєстровано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1. При зверненні стягнення використовувався звіт ПП «Експертгарант» від 20.08.2014 року про незалежну оціночну вартість квартири.

Посилаючись на ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», а також Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну діяльність», Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року, Національний стандарт № 2 «Оцінка нерухомого майна», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 року, позивачі просили: визнати недійсною та скасувати оціночну вартість без врахування ПДВ житлової двокімнатної квартири № 22, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Татарська, 18б, загальною площею 56,2 кв.м., житловою площею 29,8 кв.м., викладену у звіті про незалежну оціночну вартість від 20.08.2014 року, яка була виконана субєктом оціночної діяльності Приватним підприємством «Експертгарант»; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 435 496,50 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 217 748,25 грн.; стягнути з відповідачів на користь позивачів судові витрати.

06.06.2016 року та 01.07.2016 року представником позивачів були подані заяви про зменшення позовних вимог в яких остання просила визнати недійсною та скасувати оціночну вартість квартири, викладену у звіті про незалежну оціночну вартість від 20.08.2014 року Приватного підприємства «Експертгарант», стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 170 442 грн., стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 85 221 грн., а також стягнути з відповідачів судові витрати.

В судовому засіданні представники позивачів надали пояснення по суті позову та просили задовольнити позовні вимоги у повному обсягу, а сплачений ОСОБА_1 судовий збір стягнути на його користь. В судове засідання від 09.09.2016 року позивач ОСОБА_2 не зявився, представник останнього звернулась до суду із заявою про розгляд справи без їхньої участі.

Представник відповідача ПП «Експертгарант» в судовому засіданні, надавши звіт від 30.07.2016 року ПП «Експертгарант» про оцінку квартири АДРЕСА_2 станом на 20.08.2014 року, в задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3, надавши письмові заперечення на позовну заяву, в задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

29.04.2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_4, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передала у власність позичальника ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 57 150 доларів США, який зобовязався повернути кошти в порядку та строки визначених цим договором.

29.04.2011 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором позики між ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_3.

03.12.2014 року державним реєстратором ОСОБА_5 прийнято рішення № 17679449, яким проведено державну реєстрацію квартири АДРЕСА_3 за ОСОБА_3, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.12.2014 року.

Як вбачається із змісту вказаного витягу, підставою виникнення права власності є договір іпотеки від 29.04.2011 року, виданий приватним нотаріусом ОСОБА_4

В судовому засіданні встановлено, що вказана вище квартира була спільною власністю позивачів, 2/3 частки якої належали ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.03.2000 року та 1/3 частки ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу частини квартири від 05.04.2000 року.

20.08.2014 року Приватним підприємством «Експертгарант» складено звіт про незалежну оціночну вартість житлової двокімнатної квартири № 22, що розташована на 2-му поверсі 5-ти поверхового будинку № 18-Б, який знаходиться по вулиці Татарській в м. Києві, відповідно до висновку якого оціночна вартість квартири становить 772 300 грн.

21.04.2016 року на підставі ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.11.2015 року у даній справі про призначення судової експертизи судовим експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_6 було проведено оціночно-будівельну експертизу, згідно висновків якої: звіт про незалежну оціночну вартість житлової двокімнатної квартири №22, що розташована на 2-му поверсі 5-ти поверхового будинку №18-Б, який знаходиться по вулиці Татарській в місті Києві, виконаний субєктом оціночної діяльності Приватним підприємством «Експертгарант» станом на 20.08.2014, не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків; ринкова вартість житлової двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, загальною площею 56,2 кв.м., житловою площею 29,8 кв.м, станом на 20.08.2014 року становила 1 199 000 грн.; ринкова вартість житлової двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, загальною площею 56.2 кв.м., житловою площею 29,8 кв.м, станом на 03.12.2014 року становила 1 248 000 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

В судовому засіданні встановлено, що 90 відсотків вартості квартири АДРЕСА_5 станом на 03.12.2014 року, тобто на час переходу права власності за ОСОБА_3, становить 1 123 200 грн. (1 248 000 : 100 х 90).

Таким чином, 255 663 грн. є перевищенням розміру забезпечених іпотекою вимог, що становить різницю між розміром 90 відсотків вартості квартири станом на 03.12.2014 року (1 123 200 грн.) та розміром заборгованості за договором позики від 29.04.2011 року, який станом на 03.12.2014 року становить 867 537 грн., що відповідно до курсу НБУ від цієї дати дорівнює 57 150 доларів США.

Наведений вище алгоритм розрахунку розміру перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя відповідає судовій практиці, яка викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.03.2016 року по справі № 200/11556/13-ц.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, а також враховуючи ту обставину, що частка ОСОБА_1 у вказаній вище квартирі становила 2/3 частини, а частка ОСОБА_2 1/3 частину, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 170 442 грн. (255 663 х 2 : 3) та на користь ОСОБА_2 85 221 грн. (255 663 : 3) перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню.

Доводи представника відповідача ОСОБА_3 про те, що до розміру заборгованості за договором позики повинні включатись 3% річних, суд вважає необґрунтованими, оскільки з наявних у справі доказів вбачається, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснено виключно на підставі безспірного боргу в розмірі 57 150 доларів США, а тому питання щодо стягнення з позичальника 3% річних за договором позики може бути предметом розгляду окремого позову.

Посилання вказаного представника щодо перевищення розміру заборгованості над вартістю квартири, визначеною у звіті про вартість обєкта оцінки станом на 20.08.2014 року, проведеною ПП «Експертгарант» 30.07.2016 року, суд вважає безпідставними та такими, що спростовуються висновком судової експертизи, яким визначено вартість цієї квартири станом саме на 03.12.2014 року.

Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 року № 2658-III визначає правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону № 2658-III, оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України (ч. 1 ст. 9 вказаного Закону).

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440 затверджено Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна», який є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 року № 1442 затверджено Національний стандарт № 2 «Оцінка нерухомого майна», який є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Аналізуючи зміст наведених вище нормативно-правових актів, враховуючи положення висновку Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 30.11.2015 року про те, що звіт ПП «Експертгарант» від 20.08.2014 року не повною мірою відповідає вимогам нормативно правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, однак після виправлення недоліків може використовуватися з визначеною у звіті метою, а також враховуючи наявність поданого Приватним підприємством «Експертгарант» звіту від 30.07.2016 року, яким було повторно проведено оцінку даної квартири, суд дійшов висновку, що вимоги позовної заяви про визнання недійсною та скасування оціночної вартості квартири не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та є безпідставними, тому в цій частині вимог необхідно відмовити.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 належить стягнути сплачений ним відповідно до квитанції від 16.07.2015 року судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 2 556 грн. 63 коп. (1%), а також стягнути з відповідача на користь позивачів пропорційно до задоволених вимог витрати за проведення судової експертизи в розмірі 6 144 грн., тобто 4 096 грн. на користь ОСОБА_1 та 2 048 грн. на користь ОСОБА_2 (а.с. 186, 206).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву: 1) ОСОБА_1; 2) ОСОБА_2 до: 1) Приватного підприємства «Експертгарант»; 2) ОСОБА_3 про визнання недійсною та скасування оцінки майна, стягнення суми перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя в розмірі 170 442 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя в розмірі 85 221 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 4 096 грн. витрат за проведення судової експертизи та 2 556 грн. 63 коп. сплаченого ним судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2 048 грн. витрат за проведення судової експертизи.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_7