Справа № 147/1182/16-ц
Провадження № 2/147/589/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2016 року Тростянецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина І.А.,

за участі секретаря Чудак Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Тростянець Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гордіївської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Гордіївської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер його батько ОСОБА_2, а ІНФОРМАЦІЯ_5 померла його мати ОСОБА_3. До смерті батьки проживали в АДРЕСА_1. Станом на 15.04.1991 року даний будинок відносився до групи колгоспних, членами якого були померлі батьки, тобто їм належало по 1/2 частині житлового будинку та господарських споруд.

Після смерті батька спадкоємцем щодо його частини була мати ОСОБА_3, яка прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом з батьком в спадковому будинку та після його смерті. Тобто на день смерті їй належав цілий житловий будинок.

Після смерті матері спадкоємцем є позивач по справі, інших спадкоємців немає. Позивач вчасно прийняв спадщину, звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори, проте отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Тому він змушений звернутись до суду з вимогою про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак надали на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнають, не заперечують проти визнання права власності на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та просять справу розглянути в їх відсутності.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, враховуючи, що останні скористались своїми процесуальними правами.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини:

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого 04.11.2002 року та зареєстрованого виконкомом Гордіївської сільської ради Тростянецького району Вінницької області ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4.(а.с.5).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого 30.03.2015 року та зареєстрованого виконкомом Гордіївської сільської ради Тростянецького району Вінницької області ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5.(а.с.6).

З копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4, виданого 02.02.1951 року, встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дійсно перебували в зареєстрованому шлюбі(а.с.28). Крім того, даний факт підтверджено довідкою №792 від 25.08.2016 року, виданою виконкомом Гордіївської сільської ради Тростянецького району, в якій зазначено, що спадкоємцем після смерті ОСОБА_1 являється його дружина ОСОБА_3, яка вчасно прийняла спадщину, оскільки була зареєстрована та фактично проживала разом з спадкодавцем на день смерті(а.с.11).

Право на спадкове майно після смерті матері а також факт того, що позивач вчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі(а.с.10).

Відповідно до довідки №792 від 25.08.2016 року, виданої виконкомом Гордіївської сільської ради Тростянецького району Вінницької області підтверджено, що померла ОСОБА_3 на день смерті проживала в АДРЕСА_1. До складу спадкового майна входить житловий будинок з погосподарськими спорудами в АДРЕСА_1, який станом на 15.04.1991 року відносився до групи колгоспних дворів.(а.с.11).

Крім того, факт відношення житлового будинку до групи колгоспних дворів підтверджується виписками з погосподарських книг за 1991-1995 роки та 2001-2015 роки(а.с.12-20).

В судовому засіданні встановлено, що 03.08.2009 року ОСОБА_3 склала заповітне розпорядження свого майна, відповідно до якого зокрема житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 вона заповіла своєму синові ОСОБА_1 та дочці ОСОБА_4 в рівних частках. Даний заповіт зареєстровано в реєстрі №62, він не скасований та не змінений. (а.с.7). Від належної частки спадщини дочка ОСОБА_4 відмовилась, про що до матеріалів справи додана відповідна заява.

З відповіді - відмови завідуючої Тростянецької державної нотаріальної контори Середи Н.М. за №425/02-17 від 17.09.2016 року випливає, що позивач ОСОБА_1 дійсно має право на визнання за ним право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3, однак за відсутності правовстановлюючих документів не має змоги оформити це через нотаріальну контору(а.с.9).

Відповідно до технічного паспорту, виготовленого станом на 23.08.2016 року, будинок з погосподарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, який являється спадковим майном, має наступні технічні характеристики: житловий будинок - літера "А", загальною площею 44,7кв.м., житловою площею 34,2кв.м., допоміжною площею 10,5кв.м., сарай - літера «Б», погріб - літера «В» (а.с.21-26).

Відповідно ст.120 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

Відповідно до п.п. "а" п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 відповідно до вимог законодавства, яке регулювало правовідносини щодо майна колгоспного двору, була наділена правом власності на майно колгоспного двору, а саме: на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований в АДРЕСА_1. А іншу частину успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_1, тобто на день своєї смерті була власником цілого житлового будинку.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Отже, позивач дійсно являється єдиним спадкоємцем після смерті матері, вчасно звернувся до нотаріальної контори, та має всі підстави для визнання за ним права власності на спадкове майно.

З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за таких умов позов підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. 120 ЦК України (редакція 1963 року), ст. 328,392,1216,1268,1269 ЦК України ст. ст. 10, 60,158, 174, ч.2 ст.197, 212, 213, 214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, що належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя