"25" травня 2016 р. Справа № 363/1391/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.

за участі секретаря Хомяк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгород скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», заінтересовані особи головний державний виконавець ВДВС Вишгородського РУЮ Київської області Матвієнко Володимир Валентинович, Асланян Майя Михайлівни про визнання дій головного державного виконавця неправомірними, скасування постанови головного державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду зі скаргою про визнання дій головного державного виконавця ВДВС Вишгородського РУЮ Київської області Матвієнко В.В. при прийнятті постанови від 13.11.2015 року стосовно боржника ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачеві неправомірними та скасувати постанову головного державного виконавця ВДВС Вишгородського РУЮ Київської області Матвієнко В.В. від 13.11.2015 року про повернення виконавчого документа №363/2136/14-ц стягувачеві.

Обґрунтовуючи скаргу тим, що на виконанні у ВДВС Вишгородського РУЮ Київської області перебував виконавчий лист №363/2136/14-ц виданий 15.06.2015 року Вишгородським районним судом Київської області, щодо звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № від 23.03.2007 року в сумі 19 627,50 доларів США на земельну ділянку загальною площею 0,1410 га., кадастровий номер 032780007, що знаходиться за адресою Київська область Вишгородський район, с. Нові Петрівці, масив «Польовий», яка належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія КВ №114267, виданого 21.12.2004 року Новопетрівською сільською радою Вишгородського району Київської області, зареєстрованого в книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за номером 84.

13.11.2015 року головним державним виконавцем ВДВС Вишгородського РУЮ Київської області Матвієнко В.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Скаржник вважає, що дії головного державного виконавця ВДВС Вишгородського РУЮ Київської області Матвієнко В.В. при винесенні постанови про повернення виконавчого документа є незаконними та необґрунтованими.

В судове засідання представник заявника не зявилась, про день та час розгляду скарги повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала заяву про слухання скарги у її відсутність, вимоги зазначені в скарзі підтримує в повному обсязі та просила задовольнити.

Головний державний виконавець ВДВС Вишгородського РУЮ Київської області Матвієнко В.В., боржник ОСОБА_1 в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Однак, головний державний виконавець ВДВС Вишгородського РУЮ Київської області Матвієнко В.В., на адресу суду надіслав письмові заперечення проти скарги та просив в задоволенні скарги відмовити.

Відповідності до приписів статті 386 ЦПК України неявка сторін повідомлених належним чином, не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши письмові матеріали скарги, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду скарги і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, спрямованих на примусове виконання рішень судів.

17.08.2015 року постановою головного державного виконавця ВДВС Вишгородського РУЮ в Київській області Матвієнко В.В. відкрито виконавче провадження ВП №48442550, з виконання виконавчого листа №363/2136/14-ц виданого 15.06.2015 року Вишгородським районним судом Київської області про погашення в рахунок заборгованості за кредитним договором №11131410 від 23.03.2007 року в сумі 19 627,50 доларів США, що еквівалентно 2228 894,72 грн., укладеного між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3Х, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на земельну ділянку, загальною площею 0,1410 га., кадастровий номер 032780007, що знаходиться за адресою: Київська область Вишгородський район, с. Нові Петрівці, масив «Польовий».

Постановою від 13.11.2015 року ВП №48442550 головного державного виконавеця ВДВС Вишгородського РУЮ в Київській області ОСОБА_4, виконавчий лист №363/2136/14-ц виданий 15.06.2015 року Вишгородським районним судом Київської області повернуто стягувачеві.

Як вбачається з постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, підставою повернення виконавчого документу є те, що відповідно до виконавчого документу стягнення за виконавчим документом має бути звернено на земельну ділянку, що перебуває в іпотеці у стягувача, відповідно до тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, від 16.04.2014 року процедуру реалізації, у примусовому порядку земельних ділянок не передбачено. Згідно чинного Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» №1304-VII від 03.06.2014 року, встановлена заборона на звернення стягнення на інше майно боржника. Дані обставини унеможливили вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду в передбачений Законом України «Про виконавче провадження» строк, в звязку з чим виконавчий документ повернуто стягувачу, а також стягувачу розяснено, що він має право повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом року.

Згідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Законом України «Про мораторій» визначено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Отже, відповідно до Закону України «Про мораторій» земельні ділянки не підпадають під його дію.

Статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, а саме: виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: є письмова заява стягувача; у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення; стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа; у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, зясувати місцезнаходження боржника юридичної особи, місце проживання, перебування боржника фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника); у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; боржник фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно; наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт. У разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску разом із звітом державного виконавця про його використання. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обовязковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Враховуючи положення ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» в якій визначено виключний переліку підстав для повернення виконавчого документа стягувачеві, підстави неможливості державним виконавцем вжиття заходів примусового виконання рішення в передбачений в Законі України «Про виконавче провадження» строк, відсутня.

Отже, 13.11.2015 року при винесенні постанови головним державним виконавцем ВДВС Вишгородського РУЮ Київської області Матвієнко В.В. про повернення виконавчого документа стягувачеві, на підставі неможливості державним виконавцем вжиття заходів примусового виконання рішення в передбачений в Законі України «Про виконавче провадження» строк, є безпідставним.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушенні права чи свободи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги та вважає, що скарга Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1, 5, 11, 47 Законом України «Про виконавче провадження», статтями 210, 383 - 387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Визнати дії головного державного виконавця ВДВС Вишгородського РУЮ Київської області Матвієнко В.В. при прийнятті постанови від 13.11.2015 року (ВП №48442550) стосовно боржника ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачеві неправомірними.

Скасувати постанову головного державного виконавця ВДВС Вишгородського РУЮ Київської області Матвієнко В.В. від 13.11.2015 року (ВП №48442550) стосовно боржника ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа №363/2136/14-ц стягувачеві.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.Д. Рудюк