Справа № 350/1703/15-ц
Номер провадження 2/350/79/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2016 року смт.Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі головуючої судді Калиній Г.В.,

секретаря судового засідання Видойник І. П.

представників позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_4

представника третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Вільхівська сільська рада, про усунення перешкод у користуванні польовою дорогою,

В С Т А Н О В И В :

У своїй уточненій позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким зобовязати відповідача не чинити їй перешкод в користуванні польовою дорогою, заїздом до її земельної ділянки та її обслуговування, що знаходиться у с. Вільхівка в урочищі «Перед села», шляхом приведення дороги в попередній стан утрамбування її від залишків переораних скиб та звільнення від засадженої картоплі.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та пояснила, що її мати ОСОБА_6 є власником земельної ділянки, що знаходиться у с. Вільхівка в урочищі «Перед села», цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства.

По сусідству з належною її матері земельною ділянкою знаходиться земельна ділянка суміжного землевласника відповідача ОСОБА_7 Між їхніми земельними ділянками проходить польова дорога. Восени 2014 року відповідач самовільно переорав дорогу та використовує її для вирощування картоплі.

З цього приводу вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням привести польову дорогу в попередній стан, на що останній відмовляється.

Вона також неодноразово з заявами зверталась до Вільхівської сільської ради та Рожнятівської РДА про створення відповідних комісій по питанню захоплення польової дороги з видачею їй відповідних актів. Останнім актом комісії із земельних питань, екології тa охорони навколишнього середовища Вільхівської сільської ради від 08 липня 2013 року встановлено, що між земельними ділянками є дорога, ширину і довжину якої не можна встановити. У зв'язку з цим комісія пропонує залучити розробників документації із землеустрою, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням, і які є відповідальними за якість робіт із землеустрою, для відновлення меж.

Рожнятівською РДА їй надано аналогічну рекомендацію щодо залучення розробників документації із землеустрою і, крім того, роз'яснено, що такі роботи проводяться на платній основі з видачею замовнику необхідних документів для подальшого використання, в тому числі і для звернення до суду у разі порушення чи обмеження її права вільно і безперешкодно користуватися землею.

Вподальшому вона звернулася до ПП «Вектор», спеціалістом якого зроблено план встановлення меж, яким чітко зазначено, що відповідач переорав частину її заїзду та вважає його своєю власністю.

Вважає, що відповідач, переоравши польову дорогу, яка використовувалася для обслуговування земельних ділянок в урочищі «Перед села» у с. Вільхівка, створив перешкоди суміжнім землевласникам у використанні їх земельних ділянок за призначенням, чим грубо порушив зміст принципів добросусідства.

Представник відповідача позову не визнав та пояснив, що відповідач є власником земельної ділянки площею 0, 2452 га, яка знаходиться в урочищі «Перед села». Власником сусідньої земельної ділянки є позивачка. Між їхніми земельними ділянками завжди проходила тільки пішохідна стежка. Польової дороги там ніколи не було і немає на даний час. Відповідач користується своєю земельною ділянкою належним чином та не створює жодних перешкод у користуванні землею суміжнім землевласникам. Дорогу не переорював, а стежку, яка завжди там існувала не чіпав.

Представник третьої особи ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила та пояснила, що позивач та відповідачка є суміжніми землевласниками. Відповідно до карт села, дороги між їхніми земельними ділянками ніколи не існувало. Навіть існуюча на даний час стежка там не відображена. Генеральний план с. Вільхівка перебуває на стадії розробки.

Дорога, на встановленні якої наполягає позивачка, відображена в Державних актах про право власності на землю, зокрема у Державному акті ОСОБА_7 відображена дорога ширино 4,5 метра. Вважає, що державні акти не відповідають фактичному стану, оскільки дороги там не було і жодними документами вона не передбачена.

Комісіями сільської ради, які виходили на місце та обстежували земельні ділянки, жодних порушень з боку відповідача при користуванні належною йому земельною ділянкою не встановлено.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні дав показання про те, що проживає у с. Вільхівка близько тридцяти років. Між ділянками позивачки та відповідача завжди існувала стежка шириною до одного метра, польової дороги в тому місці ніколи не було.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засідання дала показання про те, що є власником земельної в урочищі «Перед села» у с. Вільхівка. Їй відомо, що у спірному місці завжди була стежка, а дороги там ніколи не існувало. Частиною землі, яку позивачка вважає дорогою, вони, а також інші сусідні землевласники, колись користувалися. Однак у 2014 році відповідач виорав землю до самої стежки. До 2014 року в тому місці стояв оборіг. Вона дозволяє землевласникам використовувати для заїзду до земельних ділянок частину своєї земельної ділянки.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що її батько користується земельною ділянкою в урочищі «Перед села» у с. Вільхівка більше пятдесяти років. Раніше між земельними ділянками у спірному місці була можливість проїхати возом чи невеликим трактором. Однак два роки тому відповідач виорав землю до самої стежки, тому можливості проїзду зараз немає.

Аналогічні показання у судовому засіданні дали свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 Останній також доповнив, що дороги у спірному місці не було ніколи.

Свідок ОСОБА_13 геодезист ПП «Вектор», у судовому засіданні пояснив, що під час виїзду до земельних ділянок позивачки та відповідача встановлено, що межі земельної ділянки ОСОБА_6 на місцевості не порушені. ОСОБА_7 зі сторони своєї земельної ділянки виорав землю до стежки. У державних актах про право власності на землю позивачки та відповідача у спірному місці дійсно вказана дорога. Однак дороги встановлюються виключно генеральним планом села, який у с. Вільхівка на даний час перебуває на стадії розробки.

Вислухавши пояснення учасників процесу, свідків та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Позивачка є власником земельної ділянки, площею 0, 0798 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться у с. Вільхівка, Рожнятівського району, Івано-Франківської області, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 013677 (а. с. 10).

Суміжнім землевласником є відповідач, який має у власності земельну ділянку, площею 0, 2452 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться у с. Вільхівка, Рожнятівського району, Івано-Франківської області, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 442476 (а. с. 42).

На даний час між земельними ділянками позивачки та відповідача існує пішохідна стежка, земля до стежки з боку земельної ділянки відповідача виорана, межі земельної ділянки позивачки не порушені, між стежкою та земельною ділянкою відповідача є частина землі, яка не входить до меж приватизованих земельних ділянок, тобто відноситься до земель запасу сільської ради, що підтверджується наявними в матеріалах справи роздруківками фотографій (а. с. 49 -51, 75-77, 140 - 148) та планом меж земельних ділянок сторін, виготовленим ПП «Вектор» на замовлення представника позивачки (а.с.48).

Комісією із земельних питань, екології тa охорони навколишнього середовища Вільхівської сільської ради встановлено, що між земельними ділянками позивачки та відповідача існує дорога, ширину і довжину якої не можна встановити, що підтверджується копією акта комісії із земельних питань, екології тa охорони навколишнього середовища Вільхівської сільської ради від 08 липня 2015 року, затвердженого рішенням Вільхівської сільської ради від 10 липня 2015 року (а. с. 14,15).

Відповідач ОСОБА_7 самовільно не захоплював польову дорогу до земельної ділянки позивачки ОСОБА_6, яка знаходиться в с. Вільхівка в урочищі «Перед села», що підтверджується повідомленням виконавчого комітету Вільхівської сільської ради № 119 від 13 травня 2015 року (а.с. 13).

Відділом містобудування та архітектури Рожнятівської РДА погоджена експлікація угідь плану встановлення меж земельної ділянки відповідача, оскільки Генеральний план с. Вільхівка відсутній, а план встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_7 був погоджений Вільхівською сільською радою та сусідніми землекористувачами і зауважень до меж земельної ділянки не вказано. Дорога, яка примикає до земельної ділянки ОСОБА_7 повинна бути відображена в генеральному плані села, який на даний час розробляється Івано-Франківською філією «Дніпромісто», що підтверджується повідомленням відділу містобудування та архітектури Рожнятівської РДА № 67/01-18 від 21 липня 2016 року (а. с. 132).

На підставі досліджених у судовому засіданні письмових доказів у їх сукупності судом встановлено, що позивачка та відповідач є суміжними землевласниками та між належними їм земельними ділянками завжди існувала і на даний час проходить пішохідна стежка, яку відповідач не порушив.

У державному акті про право власності на земельну ділянку ОСОБА_6 з боку відповідача зазначена польова дорога, ширина якої не зазначена, тобто існує частина землі з боку земельної ділянки відповідача, яка не входить до меж приватизованих земельних ділянок, та відноситься до земель запасу сільської ради, однак ніколи не була дорогою. Частину цієї землі відповідач восени минулого року виорав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних, юридичних осіб та держави шляхом всебічного розгляду та вирішення цивільних справ у повній відповідності з чинним законодавством.

За ст. 4 названого кодексу, усяка заінтересована особа, в порядку, встановленому законом, може звернутись до суду за захистом порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 15-1 цього ж кодексу визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше, як за заявою (скаргою) осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, не порушуючи при цьому прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб. Таким правом користуються і особи (за винятком недієздатних і обмежено дієздатних), в інтересах яких заявлені вимоги.

Відповідно до ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь - яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

Згідно змісту ст. 12 ЗК України до повноважень сільських рад в галузі земельних правовідносин належить вирішення питань щодо розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок у власність чи користування громадянам та юридичним особам, а також вирішення земельних спорів та вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що спірна частина землі, якою позивачка вважає польовою дорогою, відноситься до земель запасу сільської ради. Вільхівська сільська рада не має будь-яких претензій до відповідача щодо використання ним належної їй земельної ділянки.

Дорога, на відновленні якої наполягає позивачка, відображена тільки в Державних актах про право власності на землю сторін, не має продовження по довжині в напрямку до центральної дороги села, в натурі ніколи не існувала.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про основи містобудування» саме до компетенції виконавчих органів сільських, селищних і міських рад у сфері містобудування належить забезпечення в установленому законодавством порядку розробки і подання на затвердження відповідних рад місцевих містобудівних програм, генеральних планів, детальних планів, планів червоних ліній, місцевих правил забудови населених пунктів.

Відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту це містобудівна документація, яка визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

Генеральний план селища Вільхівка в даний час перебуває на стадії розробки.

Позивачка не надала будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували існування польової дороги до належної їй земельної ділянки, та щодо обов»язку відповідача влаштування такої дороги, тому суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Вільхівська сільська рада, про усунення перешкод у користуванні польовою дорогою відмовити, за безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду ОСОБА_4 - Франківської області через Рожнятівський районний суд протягом десяти днів з часу його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.В. Калиній