АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/3683/15-ц Головуючий 1 інст. Срокіна І.І.
Провадження № 22ц/790/4965/16 Доповідач Кіпенко І.С.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Кіпенка І.С.,

суддів Пшенічної Л.В., Кружиліної О.А.,

за участі секретаря Брулевича В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 травня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарне стягнення боргу за договором позики від 17 жовтня 2011 року, що утворилася станом на 07 серпня 2015 року у вигляді неповернутої відповідачами позики в сумі, еквівалентній 17 500 доларам США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі, трьох процентів річних від простроченої позики за період прострочення з 18 жовтня 2014 року по 07 серпня 2015 року в сумі, еквівалентній 421 долару США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі, а всього - суму, еквівалентну 17 921 долару США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що 17 жовтня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено нотаріально посвідчений Договір позики, відповідно до умов якого, відповідач отримала від позивача грошові кошти у сумі 140 000 гривень, що за згодою сторін на момент укладення договору, становило суму еквівалентну 17 500 доларам США. Сторони договору встановили обовязок відповідача повернути таку ж саму суму грошових коштів не пізніше 17 жовтня 2014 року. ОСОБА_2 позивачу кошти не повернула.

Нотаріально посвідчена згода ОСОБА_3, - чоловіка позичальниці створює обовязки для кожного з подружжя, оскільки договір укладено за час шлюбу, а кошти використані на потреби сімї.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав посилаючись на обставини позову.

Відповідачі та представник позовні вимоги не визнали, проти позову заперечували.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 травня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики грошей від 17.10.2011 р. у розмірі 375900 (триста сімдесят пять тисяч девятсот) грн. та три відсотки річних від прострочення виконання зобовязання за договором позики грошей від 17.10.2011 р. у розмірі 9176 (девять тисяч сто сімдесят шість) грн. 07 коп., на користь держави судовий збір у розмірі 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн.

У задоволенні вимог до ОСОБА_3 суд відмовив.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду в частині відмови в задоволенні позову, просить його скасувати, та задовольнити позов у повному обсязі.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено судовим рішенням та підтверджується матеріалами справи, 17 жовтня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого позикодавець передав у власність позичальникові грошові кошти у сумі 140000 грн., що за домовленістю сторін еквівалентно 17500 доларам США, а позичальник зобов'язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у термін до 17.10.2014 р. (а.с. 8).

Вказаний Договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 2726.

Пунктом 5 Договору передбачено, право позикодавця пред'явити Договір до стягнення у разі, коли позичальник своєчасно не поверне позикодавцю грошові кошти. Отримані у борг грошові кошти ОСОБА_2 не повернула.

Зазначені обставини справи сторонами не оспорюються.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову в частині солідарного стягнення боргу з ОСОБА_3 суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що грошові кошти, які ОСОБА_2 отримала від нього за договором позики грошей від 17.10.2011 р., були витрачені в інтересах сім'ї відповідачів.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтвердила, надані раніше пояснення, що фактично грошей за вказаним договором не отримувала, боргове зобовязання оформлене за договором позики грошей від 17.10.2011р., було спрямоване на відшкодування шкоди спричиненої кримінальним правопорушенням, завданої позивачеві її сином ОСОБА_5

Надані пояснення обєктивно узгоджуються з обставинами встановленими вироком апеляційного суду Харківської області від 20 березня 2013 року (а.с.73-75), в якому зазначається, що часткове відшкодування шкоди на користь ОСОБА_1 здійснено матірю підсудного ОСОБА_2

Відповідно до ст.541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання. Умовами договору позики від 17.10.2011 р., укладеної між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, солідарний обов'язок з повернення коштів не передбачений.

Висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та зібраним у справі доказам, узгоджуються з нормами матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Однак подальші висновки суду, щодо розміру суми боргу не відповідають обставинам справи.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 524 Цивільного кодексу України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч.1, ч.2 статті 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Днем платежу в даному випадку є дата ухвалення судом рішення.

Зі змісту договору позики вбачається, що відповідачеві надавалася позика до 17.10.2014 року. Прострочення виконання ОСОБА_2 зобов'язань з повернення позивачу боргу складає період часу з 18.10.2014 року по 11.08.2015 року, - день уточнення позову, складає 297 днів.

Три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 17500 доларів США складає 421 долар США.

Таким чином загальна сума заборгованості за договором позики від 17.10.2011 року складає17921 долар США.

Згідно відомостей, які містяться на офіційному сайті Національного Банку України станом на 23.11.2016 року 1 долар США становить 25,6589 гривень.

Отже сума заборгованості яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача за договором позики від 17.10.2011 року у розмірі 17921 доларів США, за курсом НБУ станом на 23.11.2016 року складає 459 833,14грн. (17921 доларів США*25,6589 грн.).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При поданні апеляційної скарги сплачується судовий збір у сумі 110% від суми судового збору що підлягав сплаті у суді першої інстанції, що складає 3654 грн. * 110% = 4019,40грн.

ОСОБА_1 є інвалідом 2-ї групи при поданні апеляційної скарги звільнений від сплати судового збору, отже судовий збір у сумі4019,40грн. підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь держави.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 травня 2016 року змінити.

Збільшити загальну суму боргу яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) за договором позики грошей від 17.10.2011 р. до 459 833,14грн.(чотириста пятдесят девять тисяч вісімсот тридцять три гривні 14 коп.)

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 4019,40грн. (чотири тисячі девятнадцять грн.. 40 коп.).

В іншій частині це ж рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - І.С. Кіпенко

Судді - Л.В. Пшенічна

ОСОБА_6