Справа №: 272/381/16-ц
Провадження № 2/272/315/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді Брагіна В.І.

при секретарі Ахановій О.В.

розглянувши у попередньому відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, суд,-

встановив :

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначив, що 02 жовтня 1996 року померла його мати ОСОБА_5. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок № 76 по вул. Лісовій в с. Нехворощ Андрушівського району Житомирської області та земельні ділянки 0,3864 га. та 0,0651 га. для ведення особистого селянського господарства, а також земельна ділянка площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих за тією ж адресою. Він є спадкоємцем за законом та прийняв спадщину,подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. Відповідачі спадщину не прийняли та на неї не притендують. Але вона не може оформити спадщину,оскільки на вищезгаданий будинок та земельні ділянки відсутні правовстановлюючі документи, яких не було виготовлено ще за життя власника (спадкодавця). Просив визнати за нею право власності на вказане спадкове майно.

В судове засідання позивач не зявився,направила на адресу суду заяву про розгляд справи в його відсутність, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не зявились, направили на адресу суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, зазначили, що позовні вимоги визнають повністю.

Дослідивши матеріали справи,суд встановив : 02 жовтня 1996 року померла мати позивача ОСОБА_5. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок № 76 по вул. Лісовій в с. Нехворощ Андрушівського району Житомирської області та земельні ділянки 0,3864 га. та 0,0651 га. для ведення особистого селянського господарства, а також земельна ділянка площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих за тією ж адресою. Позивач є спадкоємцем за законом та прийняв спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. Відповідачі спадщину не прийняли та на неї не притендують. Але вона не може оформити спадщину,оскільки на вищезгаданий будинок та земельні ділянки відсутні правовстановлюючі документи, яких не було виготовлено ще за життя власника (спадкодавця).

Зазначені обставини визнані відповідачами, підтверджені належними письмовими доказами та вважаються судом доведеними.

Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.549 ч.1 ЦК України (в ред.1963 року),ст.ст.328,380, 1269 ЦК України ЦК України,ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » від 1 липня 2004 року N 1952-IV,ст.ст.81,120,125 ЗК України.

При вирішенні спору суд виходить з положень ст.549 ч.1 ЦК України (в ред.1963 року),згідно якої вважається,що спадкоємець,який вступив у фактичне володіння спадковим майно,вважається таким,що прийняв спадщину. Згідно ст.1269 ЦК України,спадкоємець,який подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори,вважається таким,що прийняв спадщину.Згідно ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » право власності та інші речові права на нерухоме майно,набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом,визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість,їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна,а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Ст.125 ЗК України,де вказано,що право власності на земельну ділянку виникає з моменту отримання особою державного акту на право власності на земельну ділянку та її держаної реєстрації.Згідно ст.120 ЗК України,набувач права власності на жилий будинок одночасно набуває право власності на земельні ділянки для його обслуговування без зміни цільового призначення,відсутність у спадкодавця державного акту на право власності на зазначені земельні ділянки,відсутність державної реєстрації,в даному випадку правового значення не має. Таким чином,суд прийшов до висновку,що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно.При цьому суд вважає,що спадкодавець був власником нерухомого майна,яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та у відповідності з нормами ЦК України 1963 року.

Виходячи з викладеного суд задовольняє позов, визнає за позивачем право власності на житловий будинок № 76 по вул. Лісовій в с. Нехворощ Андрушівського району Житомирської області та земельні ділянки: площею 0,3864 га. та 0,0651 га. для ведення особистого селянського господарства, а також на земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих за тією ж адресою, оскільки в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину.

Відповідно до клопотання позивача понесені ним судові витрати при подачі позову суд на його користь з відповідачів не стягує.

Керуючись ст.549 ч.1 ЦК України (в ред.1963 року),ст.ст.328,380, 1269 ЦК України ЦК України,ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » від 1 липня 2004 року N 1952-IV,ст.ст.81,120,125 ЗК України,ст.ст.10,11, 60,209,212,214,215 ЦПК України,суд,-

вирішив :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на житловий будинок № 76 по вул. Лісовій в с. Нехворощ Андрушівського району Житомирської області та земельні ділянки: площею 0,3864 га. та 0,0651 га. для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих за тією ж адресою, як на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 Ант онівни, померлої 02 жовтня 1996 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:ОСОБА_6