Провадження №2/522/2267/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» травня 2016 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.,

при секретарі Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи ОСОБА_3 про вселення та не перешкоджання користуванням житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду 18.11.2014 року з позовом до ОСОБА_2, за участю третьої особи ОСОБА_3, в якому з урахуванням уточнень просить вселити її у квартиру АДРЕСА_2 а саме у житлову кімнату площею 15,8 кв.м. з правом сумісного користування кімнатою площею 17,6 кв.м., кухнею, санвузлом та коридором та зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати їй у вселенні та користуванні квартирою АДРЕСА_2 а саме у житлову кімнату площею 15,8 кв.м. з правом сумісного користування кімнатою площею 17,6 кв.м., кухнею, санвузлом та коридором (а.с.2-3, 80-81).

Мотивує свої вимоги тим, що є власницею ? частини трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1. Після розлучення та розподілу майна подружжя, ОСОБА_2 самовільно виселив її з помешкання за вищенаведеною адресою та не дозволяє їй потрапити та проживати у її власності, в зв'язку з чим остання звернулась до суду.

Представник позивачки в судове засідання з'явився, уточненні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з'явилися повторно, про слухання справи представник відповідача сповіщена належним чином (а.с.95).

Третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява, в якій ОСОБА_3 зазначив, що не заперечує щоб позивачка мешкала на належній йому ? частині квартири АДРЕСА_1, а також підтверджує, що після розлучення та розподілу майна подружжя, ОСОБА_2 виселив позивачку ОСОБА_1 з помешкання та не дозволяє потрапити та проживати у квартирі.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власницею ? частини трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1, а відповідач ОСОБА_2 є власником ? частини цієї квартири, що підтверджується матеріалами справи.

Окрім цього, судом встановлено, що син ОСОБА_1 - ОСОБА_3 є власником ? частини спірної квартири.

Після розлучення ОСОБА_1 з ОСОБА_2 та розподілу майна подружжя відповідач ОСОБА_2 самовільно виселив позивачку зі спірної квартири та не дозволяє їй потрапити та проживати у її власності.

ОСОБА_1 з приводу виселення зверталась з заявою до Портофранківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, в якій просила прийняти міри до ОСОБА_2, який виселив її з квартири, частина якої належиться їй на праві власності.

Згідно технічного паспорту спірна квартира АДРЕСА_1, складається з трьох кімнат житловою площею 44,2 кв.м. - дві окремі кімнати площею по 10,8 кв.м. та 15,8 кв.м. та суміжної з ним кімнати площею 17,6 кв.м., а також кухня площею 6,7 кв.м, сан.вузол площею 2,9 кв.м, коридор площею 2,4 кв.м.

Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. А у разі припинення сімейних відносин з власником житлового будинку колишні члени його сім'ї не втрачають права користування займаним ними жилим приміщенням. Та обставина, що особа є власником жилого приміщення, а отже, має охоронюване законом право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, сама по собі не може бути підставою для виселення інших осіб, які там правомірно проживають.

Згідно ст. 156 Житлового кодексу України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу PCP і Української PCP.

Відповідно до ст. 156 Житлового кодексу України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ст. 157 Житлового кодексу України виселення членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може мати місце у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 Житлового кодексу України (порушення правил користування житловим приміщенням).

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 як співвласник 1/4 спірної квартира, та за згодою іншого співвласника ? квартири ОСОБА_3 має право користування жилими приміщеннями квартири АДРЕСА_1 та має право на примусове вселення в зазначену квартиру, а ОСОБА_3 необхідно зобов'язати не перешкоджати їй у користуванні квартирою.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст. ст. 9, 156, 157 ЖК України, ст. 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи ОСОБА_3 про вселення та не перешкоджання користуванням житловим приміщенням задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_2 а саме у житлову кімнату площею 15,8 кв.м. з правом сумісного користування кімнатою площею 17,6 кв.м., кухнею, санвузлом та коридором.

Зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 у вселенні та користуванні квартирою АДРЕСА_2 а саме у житлову кімнату площею 15,8 кв.м. з правом сумісного користування кімнатою площею 17,6 кв.м., кухнею, санвузлом та коридором.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області, через Приморський районний суд міста Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особа, що брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.М. Чернявська

23.05.2016