03.10.2016 Єдиний унікальний номер 205/8920/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2016 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Остапенко Н.Г.

при секретарі Шевцовій М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк «Надра» про визнання кредитного договору недійсним та таким, що не укладався, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк «Надра» про визнання кредитного договору недійсними та таким, що не укладався,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 25 жовтня 2013 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог, згідно останніх уточнень зазначивши, що 12 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», назву змінено на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №8/2007/840-К/2229-АП, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 9 504,95 доларів США з виплатою процентної ставки 13,9% на рік.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Однак, позичальник не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни.

Станом на 06.08.2013 року заборгованість позичальника перед банком складає 76141,00 грн., а саме: заборгованість за сумую кредиту 5 648,08 доларів США, що в еквіваленті складає 45 145,10 грн.; заборгованість за процентами 1 871,15 доларів США, що в еквіваленті складає 14 956,10 грн.; пеня 8 442,45 грн., штрафи 950,50 доларів США, що в еквіваленті складає 7 597,35 грн.

В якості забезпечення зобовязань позичальника за кредитним договором 12 грудня 2007 року, між банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобовязався перед банком відповідати за виконання позичальником взятих на себе зобовязань, що випливають з кредитного договору.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником . Відповідно до ст..554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

На підставі вищезазначеного просить стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 за кредитним договором у сумі 76141,00 грн. та судові витрати у розмірі 3441,00 грн.

31.03.2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк «Надра» про визнання кредитного договору недійсними та таким, що не укладався.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в матеріалах даної цивільної справи міститься договір «Автопакет» № 8/2007/840-К/2229-АП від 12.07.2007 року, однак вищезазначений кредитний договір ним не підписувався, а тому відповідно до вимог чинного законодавства він вважається недійсним, у зв'язку з чим просив суд визнати кредитний договір «Автопакет» №8/2007/840-К-229-АН від 12 грудня 2007 року недійсним та таким, що не укладався.

Також, 31.03.2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк «Надра» про визнання кредитного договору недійсними та таким, що не укладався.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що кредитний договір «Автопакет» №8/2007/840-К-229-АН від 12 грудня 2007 року ним не підписувався, а тому відповідно до вимог чинного законодавства він вважається недійсним, у зв'язку з чим просив суд визнати кредитний договір «Автопакет» №8/2007/840-К-229-АН від 12 грудня 2007 року недійсним та таким, що не укладався.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк «Надра» - ОСОБА_4 первісний позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Зустрічний позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не визнала та просила відмовити. Представник позивача участі у судових дебатах не приймав, про місце дату та час судового засідання сповіщені належним чином.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 первісний позов не визнав в повному обсязі та просив відмовити. Зустрічний позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2-ОСОБА_5 первісний позов не визнав в повному обсязі та просив відмовити. Зустрічний позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. 10.01.2014 року надав суду заяву про застосування строків позовної давності до первісного позову.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що основний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що 12 грудня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладений договір «Автопакет» №8/2007/840-К/2229-АН, відповідно до умов якого банк надав позичальникам кредит у сумі 9 504,95 дол. США на придбання автотранспортного засобу з виплатою процентної ставки 13,9 % річних.

Відповідно до п. 1.1.4 кредитного договору, позичальник повинен виконати свої зобов'язання по поверненню в повному обсязі суми використаного ліміту за договором в термін не пізніше 10 грудня 2012року.

Відповідно до п.п. 2.2.1, 2.2.2, 4.3.3, 4.3.4 кредитного договору, позичальник зобов'язався повернути банку кредит у повному обсязі, сплатити нараховані проценти, комісії та інші платежі у порядку, терміни та розмірах, що встановлені кредитним договором, але в будь-якому випадку не пізніше 10 грудня 2012 року, що підтверджується копією договору./а.с.4-7/

Внаслідок невиконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань за договором «Автопакет» №8/2007/840-К/2229-АН від 12.12.2007 року станом на 06.08.2013 року уторилась заборгованість у розмірі 76 141,00 грн., яка складається з заборгованість за сумую кредиту 5 648,08 доларів США, що в еквіваленті складає 45 145,10 грн.; заборгованість за процентами 1 871,15 доларів США, що в еквіваленті складає 14 956,10 грн.; пеня 8 442,45 грн., штрафи 950,50 доларів США, що в еквіваленті складає 7 597,35 грн, що підтверджується копією розрахунку за договором./а.с.9-12/

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Також за умовами укладеного між сторонами договору, відповідач має перед позивачем зобов'язання щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків за користування кредитом, а позивач за умовами договору має право у разі порушення відповідачем будь-якого із зобов'язань, передбачених умовами даного договору, вимагати від останнього повернення кредиту, сплати відсотків за його користування.

Згідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Частиною 1 статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до п. 5.1 кредитного договору, у разі порушення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту/кредитної лінії позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 3.2.2 кредитного договору поручитель відповідає перед кредитором (банком) у тому ж об'ємі, що і позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання вищевказаних зобов'язань повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя, так і від кожного окремо.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п. 3.2.2 договору, відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Частиною 1 статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 договір поруки «Автопакет» №8/2007/840-К/2229-АН від 12.12.2007 року з позивачем не укладав і його не підписував, що підтверджується висновком експерта судової почеркознавчої експертизи Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз за №1707-14 від 02.09.2014р./а.с.152-157/

Відповідно до ч.3, 4 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі встановленій законом.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п*ятою та шостою ст..203 ЦК України.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та п.14 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ№5 від 30.03.2012 року «Про застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до частини першої ст.. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною вимог, які встановлені ст..203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний правочин, який не вчинено. Суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним в силу закону (нікчемний), або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав встановлених частиною першою ст.. 215 ЦК України, та кредитний договір, який є неукладеним ( не відбувався), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити, виходячи з норм чинного законодавства (ст..636,638,1056 ЦК України).

Вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятися вимоги передбачені главою 83 ЦК України.

Судом встановлено, що спірний договір за формою та змістом відповідає закону та підписаний ОСОБА_2, тому такий договір є вчиненим і дійсним по відношенню до ОСОБА_2, а оскільки ОСОБА_3 не підписував спірний договір, то він не може відповідати як поручитель в разі його невиконання.

Тому, на підставі вищезазначеного, позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором «Автопакет» №8/2007/840-К/2229-АН від 12.12.2007 року задоволенню не підлягають, оскільки останній поручительство від 12.12.2007 року не укладав і не підписував.

Вирішуючи вимоги позивача за первісним позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором №8/2007/840-К/2229-АН від 12 грудня 2007 року у розмірі 76 141,00 грн., приймаючи до уваги, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем ОСОБА_2 своїх зобов'язань за договором «Автопакет» щодо сплати кредиту та процентів за користування кредитом, а також факт наявності у позивача, за умовами укладеного між ним та відповідачем договору, права вимагати повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №8/2007/840-К/2229-АН від 12 грудня 2007 року станом на 06.08.2013 року у розмірі 76 141,00 грн., яка складається з: заборгованість за сумую кредиту 5 648,08 доларів США, що в еквіваленті складає 45 145,10 грн.; заборгованість за процентами 1 871,15 доларів США, що в еквіваленті складає 14 956,10 грн.; пеня 8 442,45 грн. В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційного банку «Надра» про визнання кредитного договору «Автопакет» №8/2007/840-К-229-АН від 12 грудня 2007 року недійсним та таким, що не укладався, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки отримуючи кредитні кошти, позивач ОСОБА_2 за зустрічним позовом визнав умови кредитного договору за програмою «Автопакет» Умови кредитного договору є суттєвими і оговорені в самому договорі, а його форма та зміст відповідають положенням ст. 203 ЦК України, а тому підстав для визнання недійсним договору судом не вбачається.

Посилання позивача ОСОБА_2 за зустрічним позовом на те, що останній не підписував кредитного договору не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні оскільки згідно висновку №1707-14 судової почеркознавчої експертизи від 02.09.2014 року «підписи від імені ОСОБА_2 в графах «Позичальник» договору «Автопакет» №8/2007/840-К/2229-АП від 12.12.2007р. /всього вісім підписів/, - виконані самим ОСОБА_2. /а.с.157/

Одночасно, як встановлено судом в матеріалах справи міститься договір поруки до кредитного договору «Автопакет» №8/2007/840-К/2229-АП від 12 грудня 2007 року згідно умов якого ОСОБА_3 виступив поручителем перед ПАТ КБ «Надра» за належне виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором «Автопакет» №8/2007/840-К/2229-АП від 12 грудня 2007./а.с.8/

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. (ст.ст. 1, 10, 11, 212 ЦПК України).

Згідно з ч.6 ст.147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст.212 цього Кодексу

Згідно Висновку експерта за № 6451-15 від 24.05.2016 року, підпис від імені ОСОБА_3 в графах «Поручитель» договору поруки до кредитного договору «Автопакет» №8/2007/840-К/222-АП від 12.12.2007 р. /всього три підписи / - виконані однією особою. Підписи від імені ОСОБА_3 в графах «Поручитель» договору поруки до кредитного договору «Автопакет» №8/2007/840-К/222-АП від 12.12.2007 /всього три підписи/ - імовірно виконані самим ОСОБА_3. /том 2 а.с.6/

За висновком судового експерта некатегоричність висновку пояснюється малим обсягом графічної інформації в досліджуваному підписі та записі та вкрай простою їх будовою.

Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює цей висновок критично, як такий, що суперечить іншим матеріалам справи та встановленим судом фактам. Також суд надає оцінку тій обставині, що згідно мотивувальної частини даного висновку, експерт не зміг знайти більшу кількість ознак, які б були достатні для висновку про тотожність підписів через простоту будови об'єкта дослідження, малий обсяг графічної інформації.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами у справі доказів, оцінених у їх сукупності суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог за первісним позовом в частині стягнення заборгованості за кредитним договором «Автопакет» 8/2007/840-К/2229-АН від 12 грудня 2007 року з поручителя - ОСОБА_3.

10.01.2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про застосування строків позовної давності до заявлених вимог, проте суд не вбачає підстав для їх застосування, оскільки термін виконання договору «Автопакет» №8/2007/840-К/2229-АН від 12 грудня 2007 року встановлено до 10 грудня 2012 року, позивач за первісним позовом звернувся до суду 25.10.2013 року, отже строк передбачений ст.. 257 ЦК України не пропущений.

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що первісні позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості за кредитним договором «Автопакет» №8/2007/840-К/2229-АН від 12 грудня 2007 року з ОСОБА_2 у розмірі 76141,00грн., в іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Також, не підлягають задоволенню зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк «Надра» про визнання кредитного договору «Автопакет» №8/2007/840-К-229-АН від 12 грудня 2007 року недійсним та таким, що не укладався.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст..88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.257,203-215, 526, 527, 530, 554, 610, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН:НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором №8/2007/840-К/2229-АН від 12 грудня 2007 року станом на 06.08.2013 року у розмірі 76 141,00 грн., яка складається з:

-заборгованість за сумую кредиту 5 648,08 доларів США, що в еквіваленті складає 45 145,10 грн.

-заборгованість за процентами 1 871,15 доларів США, що в еквіваленті складає 14 956,10 грн.

-пеня 8 442,45 грн.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк «Надра» судові витрати у розмірі 3 441,00 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк «Надра» про визнання кредитного договору «Автопакет» №8/2007/840-К-229-АН від 12 грудня 2007 року недійсним та таким, що не укладався відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк «Надра» про визнання кредитного договору Автопакет» №8/2007/840-К-229-АН від 12 грудня 2007 року недійсним та таким, що не укладався.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н.Г. Остапенко