Справа № 459/2511/15 Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В.
Провадження № 22-ц/783/517/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Курій Н.М. і ОСОБА_2

при секретарі Куцик І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю /ОСОБА_4/ "ЕкономКомфорт" на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 09 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю /ОСОБА_4/ "ЕкономКомфорт" про визнання правочинів недійсними та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 09 жовтня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано недійсними договори № 04198 та 04198/15 від 26.03.2015 року, укладені між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю /ОСОБА_4/ "ЕкономКомфорт".

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю /ОСОБА_4/ "ЕкономКомфорт" на користь ОСОБА_3 2433 грн. 33 коп. сплачених за договорами № 04198 та №04198/15 від 26.03.2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено

Вирішено питання судових витрат.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржили ОСОБА_3 та Товариство з обмеженою відповідальністю /ОСОБА_4/ "ЕкономКомфорт".

Товариство з обмеженою відповідальністю /ОСОБА_4/ "ЕкономКомфорт" вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим, а позовні вимоги безпідставними. Звертає увагу, що від залучених платежів згідно договору про участь у програмі вони прибутку не отримують, збереженням їх реальної вартості не займаються і будь-яких послуг чи операцій з фінансовими активами за рахунок своїх клієнтів не здійснюють. Стверджує, що прибуток підприємство отримує лише від надання юридичних, інформаційних, консультаційних, роз"яснювальних та довідкових послуг (допомога при укладенні договору, заповнення заявок на розподіл, тощо). Жодних послуг, метою яких є операції з фінансовими активами учасників і будь-яких оплат за такі послуги умови договорів не містять. Також звертає увагу, що кінцевою метою участі у програмі Товариства з обмеженою відповідальністю /ОСОБА_4/ "ЕкономКомфорт" є надання учаснику безвідсоткової позики. Жодних послуг, метою яких є операції з фінансовими активами учасників і будь-яких оплат за такі послуги умови договорів Товариства з обмеженою відповідальністю /ОСОБА_4/ "ЕкономКомфорт" не містять. В своїй апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю /ОСОБА_4/ "ЕкономКомфорт" просить скасувати рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 09 жовтня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у позові в повному обсязі. Розгляд справи просять проводити без їх участі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 остання просить рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 09 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов в повному обсязі, з тих підстав, що судом не в повній мірі проаналізовано матеріальне та процесуальне законодавство, що в результаті призвело до ухвалення незаконного та необгрунтованого рішення. Стверджує, що, оскільки відповідач незаконно займається господарською діяльністю, вона була не тільки позбавлена можливості отримати кошти, які були предметом договору, але й повернути сплачені кошти в розмірі 2433,33 грн., в зв"язку з чим їй завдано моральну шкоду.

Сторони в судове засідання не з"явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю /ОСОБА_4/ "ЕкономКомфорт" до задоволення не підлягають із наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.03.2015 року між позивачем та відповідачем в особі продавця-консультанта ОСОБА_5 укладено договір № 04198/15.

Цього ж дня між позивачем та відповідачем в особі продавця-консультанта ОСОБА_5 укладено договір № 04198. Предметом цього договору є зобов'язання ОСОБА_4 "ЕкономКомфорт" за плату виражену у процентному відношенні у розмірі 7% від вартості товару та/або пільгової позики, на суму визначену в Додатку №1 до Договору про участь в програмі і становить 2100 грн. забезпечити дбайливе оформлення договору про участь у програмі для замовника з дотриманням вимог чинного законодавства; надавати інформаційні, консультаційні, роз'яснювальні та довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі замовника у програмі.

Відповідно до умов договору № 04198/15, ОСОБА_4 "ЕкономКомфорт" зобов'язалось за плату вчинити від імені позивача та за його рахунок вчинити певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару, визначеного в додатку № 1 до договору, в тому числі: сформувати групу учасників, забезпечити її адміністрування; присвоїти та повідомити учаснику його номер групи та персональний код у групі; організовувати та проводити розподіли свідоцтв; здійснити оплату товару на користь учасника та/або надати учаснику відповідну суму у позику; надавати інші послуги та здійснювати інші правочини, погоджені сторонами, у порядку та в строки, передбачені цим договором та додатками до нього.

Згідно додатку №1 до договору № 04198/15 від 26 березня 2015 року, який являється анкетними даними, де в розділі план розрахунків зазначено: дата підписання 26.03.2015; кількість платежів 90; цільове призначення поточні потреби; сума, грн. 30000 грн.; чистий платіж 333,33 грн.; адміністративні витрати 0,15% - 45 грн.; основний платіж 378,33 грн.; товарний платіж 7%.

На виконання вимог зазначених договорів позивачем сплачено відповідачеві 2433,33 грн. (квитанції № ПН41527 від 26.03.2015 року (дублікат), № 2652/з20 від 09.04.2015 року).

Також встановлено, що 16 червня 2015 року позивач звернулася із заявою до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, в якій просила надати інформацію про те, чи має право ОСОБА_4 "ЕкономКомфорт" надавати фінансові послуги і чи їхня діяльність належить до фінансових послуг.

Як видно з повідомлення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг) від 07.07.2015 року № 5671/16-12, інформація про ОСОБА_4 "ЕкономКомфорт" до Державного реєстру фінансових установ, що веде Нацкомфінпослуг, не вносилась, статусу фінансової установи зазначена юридична особа не набувала, ліцензії на надання фінансових послуг не отримувала. ОСОБА_4 "ЕкономКомфорт" здійснює операції із фінансовими активами, тобто надає фінансові послуги, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів фізичних осіб.

На підставі наданої позивачу відповіді остання звернулась до відповідача із вимогою повернути сплачені нею кошти в сумі 2433,33 грн., однак, листом відповідача від 24.06.2015 року №326 у повернені коштів їй було відмовлено та додатково зазначено, що кінцевою метою участі у програмі товариства є надання учаснику позики (з оформленням відповідного договору).

Що ж до Постанови окружного адміністративного суду міста Києва від 04 лютого 2016 року наданої відповідачем по справі в підтвердження вимог апеляційної скарги, якою скасовано Постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері фінансових послуг №06/16/4 від 16.09.15 року про накладення на ОСОБА_4 "ЕкономКомфорт" штрафу слід зазначити, що дана постанова на день ухвалення оскаржуваного рішення не існувала, в зв"язку з чим як новий доказ згадана постанова судом апеляційної інстанції не може братись до уваги, так як апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції та досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Частиною 5 ст.1 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" встановлено, що фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

ОСОБА_4 "ЕкономКомфорт" є фінансовою установою згідно п.1 ч.1 ст.1 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг", оскільки є юридичною особою, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку.

Висновок суду першої інстанції про те, що надані ОСОБА_4 "ЕкономКомфорт" послуги є фінансовими послугами у вигляді адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, передбачена п.11-1 ч.1 ст.4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" (згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг" №3462-IV від 02 червня 2011 року, введено в дію з 09 січня 2012 року), а тому на підставі п.4 ч.1 ст.34 вказаного Закону та п.1.2 Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, затверджених розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №1676 від 09 жовтня 2012 року відповідач ОСОБА_4 "ЕкономКомфорт" для здійснення своєї діяльності повинен мати ліцензію, - відповідає матеріалам справи та нормам матеріального права.

А відтак, доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 "ЕкономКомфорт" про те, що товариство не надає жодних послуг, які б за визначенням п.5 ч.1 ст.1 ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» відносились до фінансових, а тому відповідно до чинного законодавства не потребує ліцензування є безпідставними та спростовуються вищенаведеним.

Частинами 1, 2 ст.34 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (обов'язковість ліцензування) встановлено, що здійснення діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб дозволяється тільки після отримання відповідної ліцензії. Особи, винні у здійсненні діяльності без ліцензії, несуть відповідальність згідно із законами України.

Відповідно до положень ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України.

Повідомленням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг) від 07.07.2015 року № 5671/16-12 підтверджується, що інформація про ОСОБА_4 "ЕкономКомфорт" до Державного реєстру фінансових установ, що веде Нацкомфінпослуг, не вносилась, статусу фінансової установи зазначена юридична особа не набувала, ліцензії на надання фінансових послуг не отримувала. ОСОБА_4 "Економ Комфорт" здійснює операції із фінансовими активами, тобто, надає фінансові послуги, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів фізичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про недійсність договорів № 041978, № 04198/15 від 26.03.2015 року, оскільки в порушення вимог ч.1 ст.227 ЦК України (правові наслідки укладення юридичною особою правочину, якого вона не мала права вчиняти) правочин вчинений юридичною особою без відповідного дозволу, в даному випадку - ліцензії.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що самі по собі послуги, які є предметом договору № 04198, позивачеві не потрібні в разі неможливості досягнення основної мети відносин із відповідачем - отримання позики та що позивач був позбавлений можливості вибору щодо укладення договору про участь у програмі "ЕкономКомфорт" (дбайливе оформлення якого є предметом оспорюваного договору № 04198), оскільки відповідач не повідомив позивача про відсутність у ОСОБА_4 "ЕкономКомфорт" ліцензії на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, така підприємницька практика є нечесною і вводить споживача в оману (п.п. 4, 5 ч. 2 ст. 19, останній абзац ч. 2 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів").

Таким чином, договір № 04198 від 26.03.2015 року відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" є недійсним, а тому не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (ч. 1 ст. 216 ЦК України).

Що ж до позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з відповідача на її користь 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди, судом вірно в задоволенні таких вимог відмовлено, оскільки, позивачем як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції не подано жодного доказу на підтвердження завдання такої шкоди у зв"язку із введенням її в оману відповідачем щодо свого права на вчинення правочину № 04198/15 від 26.03.2015

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційних скарг ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю /ОСОБА_4/ "ЕкономКомфорт" жодним чином правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому у задоволенні апеляційних скарг апелянтам слід відмовити, а рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 09 жовтня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю /ОСОБА_4/ "ЕкономКомфорт" - відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 09 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвали законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.М. Курій

ОСОБА_2