Справа № 128/4699/15-ц
16 травня 2016 року м. Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді - Саєнко О.Б., при секретарі - Ільченко Ю.В., без участі сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниця Вінницької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та позбавлення батьківських прав», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації,-
17 грудня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом до відповідача, який мотивувала тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, який було розірваний, на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 29 січня 2015 року. Під час перебування в шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_2 року народився син - ОСОБА_3. Вказує, що відповідач ОСОБА_2 з 24 грудня 2014 року перестав проживати з ними, вихованням сина не займається, матеріальної допомоги на його утримання не надає, не цікавиться його розвитком та станом здоров'я.
Зазначає, що на даний час місцеперебування відповідача невідоме, так як він переховується від правоохоронних органів, які розшукують його за вчинення злочинів. Крім того, раніше відповідач притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений судом до позбавлення волі, відбував покарання в місцях позбавлення волі.
Вказує, що з 2014 року відповідач добровільно матеріальну допомогу їй на утримання сина не надає, хоча має таку можливість, інших дітей, непрацездатних батьків немає. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Таке відношення відповідача вона розцінює як умисне ухилення його від виконання своїх батьківських обов'язків, в зв'язку з чим просить суд позбавити його батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, згідно наданої заяви просять розглянути справу в їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечили.
Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання двічі не з'явився, по невідомим суду причинам, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надав.
Представник третьої особи без самостійних вимог - Служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації - ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, згідно наданої заяви просить розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти задоволення позову та надала висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.
Зі згоди позивача, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез*явившихся осіб та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, про що виніс відповідну ухвалу.
Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку позивача, представника позивача та представника третьої особи, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з такого.
Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 29 січня 2015 року, що підтверджується копією заочного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від (а.с. 9-10). Рішення набуло законної сили 09.02.2015 року.
В період перебування в шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 року народився син ОСОБА_3, про що в книзі реєстрації народжень 05 лютого 2013 року зроблено відповідний запис №474, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. Згідно вказаного свідоцтва про народження батьками ОСОБА_3 є: батько - ОСОБА_2 та мати - ОСОБА_1 (а.с. 11).
Дитина ОСОБА_3, після розірвання шлюбу, залишився проживати разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1 та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї позивача ОСОБА_1 за № 842, виданої виконавчим комітетом Парпуровецької сільської ради Вінницького району від 25.11.2015 року (а.с. 12). За місцем проживання ОСОБА_1 характеризується позитивно, скарг та нарікань від жителів села та сусідів на поведінку стосовно позивача не надходило, займається вихованням дитини одна, згідно довідки № 946 від 25.12.2015 року виданої виконкомом Парпуровецької сільської ради (а.с.59).
Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 19 лютого 2015 року, складеного в складі комісії та затвердженого сільським головою Парпуровецької сільської ради Вінницького району вбачається, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає в АДРЕСА_1, разом із сином, умови проживання в даному будинку задовільні, дитина забезпечена дитячим одягом та взуття, харчуванням, також має всі необхідні речі для розвитку та ігор. (а.с. 56-57).
Як вбачається із копії постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 26 червня 2013 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 70 грн. 00 коп. в дохід держави (а.с. 64).
Згідно відповіді на запит від 15 лютого 2016 року № 2197/207/05 2016, вбачається що відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 перебуває на обліку в Жмеринському ВП ГУНК, раніше судимий та знаходиться під формальним наглядом. Однак, до адміністративної відповідальності на території м. Жмеринки та Жмеринського району не притягувався (а.с. 37-38).
Факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до сина ОСОБА_6, підтверджується копією довідки КЗ "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5" від 16.02.2016 року за № 01-7/123, де зазначено, що ОСОБА_3 спостерігається в даному центрі з 2013 року, мати з дитиною зверталась за медичною допомогою з приводу ГРЗ, отримання профілактичних щеплень, лабораторного обстеження, профілактичних оглядів, при огляді в закладі з дитиною завжди була мати, батько в лікувальній установі не з'являвся та не звертався (а.с. 66) та поясненнями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 (а.с. 70-72).
Як вбачається з висновку Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області №01-33/965 від 28.04.2016 року, доцільно позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 його малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, оскільки батько дитини не виконує своїх батьківських обов'язків, передбачених ст.ст. 150-155, 180 СК України (а.с. 52).
Застосовуючи норми матеріального і процесуального права суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.
Статтею 150 СК України закріплюється обов'язок батьків виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати до самостійного життя та поважати її.
Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Відповідно до роз'яснень, що містяться пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей.
Відповідно до роз'яснень, що містяться пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей.
Відповідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 181 СК України, передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у вихованні в грошевій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій формі.
Відповідно до ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Крім того, суд звертає увагу сторін у справі, що відповідно до положень ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому, аліменти на дитину необхідно стягувати починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 17 грудня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін.
Оцінивши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на його утримання, тому з огляду на вищевказане, суд вважає за необхідне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.
Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню у рахунок повернення сплаченого судового збору за подання даного позову до суду - 487 гривень 20 копійок. Крім того, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого звільнено позивача - 487 гривень 20 копійок.
Керуючись ст. ст. 150-155, 164, 165, 180 ,182, 184СК України, ст. ст.10, 11, 57, 60, 88, 212-216, 224-225 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про стягнення аліментів та про позбавлення батьківських прав», третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, батьківських прав у відношенні малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) , щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 грудня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1 в рахунок повернення сплаченого судового збору за подання даного позову до суду - 487 гривень 20 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, на користь держави судовій збір в розмірі 487 гривень 20 копійок.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Суддя: