Справа № 536/1143/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді - Колотієвського О.О.,

при секретарі - Курбанової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

18 липня 2016 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В своїй позовній заяві позивач вказувала, що між нею та ОСОБА_2, 30 листопада 2007 року, був зареєстрований шлюб у Запсільській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області за актовим записом № 03.

Під час шлюбу, 15 лютого 2008 року, в них народилася дитина син ОСОБА_3.

Спільне життя у неї з відповідачем не склалось, в них постійно виникають суперечки, непорозуміння, у них різні погляди на вирішення побутових проблем. Такі стосунки призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного, що унеможливлює їхнє спільне проживання.

На даний час позивач проживає окремо від відповідача. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе, оскільки майбутнє їхніх відносин є безперспективними. Сімя розпалася остаточно. Тому позивач просила суд не надавати їм строк для примирення.

Суперечок з приводу поділу майна, яке є їхньою спільною власністю немає.

На підставі викладеного просив суд, розірвати шлюб, укладений між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 30 листопада 2007 року у Запсільській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області за актовим записом № 03, згідно свідоцтва про одруження серії 1-КЕ № 034751.

Судові витрати покласти на відповідача ОСОБА_2.

У судове засідання позивач не зявилася. На адресу суду надіслала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити посилаючись на підстави та обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не зявився. На адресу надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнав в повному обсязі, проти його задоволення не заперечував.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, встановив наступне:

Між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2, 30 листопада 2007 року, був зареєстрований шлюб у Запсільській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області за актовим записом № 03, що підтверджується відповідним свідоцтвом серії 1-КЕ № 034751 виданого 30 листопада 2007 року.

Під час шлюбу, 15 лютого 2008 року, в них народилася дитина син ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження, видане 22 лютого 2008 року Запсільською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, про що зроблено відповідний актовий запис № І, та видано відповідне свідоцтво серії 1-КЕ № 062900.

Спільне життя у неї з відповідачем не склалось, в них постійно виникають суперечки, непорозуміння, у них різні погляди на вирішення побутових проблем. Такі стосунки призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного, що унеможливлює їхнє спільне проживання.

На даний час позивач проживає окремо від відповідача. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе, оскільки майбутнє їхніх відносин є безперспективними. Сімя розпалася остаточно. Тому позивач просила суд не надавати їм строк для примирення.

Суперечок з приводу поділу майна, яке є їхньою спільною власністю немає.

Вищевикладені обставини не заперечується відповідачем по справі ОСОБА_2, що підтверджується його заявою про визнання позову.

Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем, в той час відповідач ОСОБА_2 не заперечує проти розірвання шлюбу.

Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. ст. 24, 104, 105, 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 14, 57 59, 79, 88, 174, 208, 209, 212215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 30 листопада 2007 року у Запсільській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області за актовим записом № 03, згідно свідоцтва про одруження серії 1-КЕ № 034751.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 551, 20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. О. Колотієвський