Справа №642/1671/16ц
Провадження №2/642/873 /16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2016 р. Ленінський районний суд м. Харкова
головуючого Лазарєва А.В.,
секретаря Клименко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Інститут машин і систем» про стягнення індексації і трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
У судове засідання позивач та його представник з»явилися.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений, до суду не з»явився та не надав заяви про слухання справи за його відсутністю, а тому суд, керуючись ст.224 ЦПК України, вирішив розглянути справу за відсутності відповідача та винести заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням того, що проти такого порядку розгляду справи позивач не заперечував.
Під час розгляду справи позивач та його представник позовні вимоги підтримали та дали пояснення аналогічні позовній заяві.
Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду письмові заперечення, в яких просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на необгрунтованість позовних вимог, наявність судового рішення, яким з нього на користь позивача було стягнуто суму 3 % річних, а також на сплив строків позовної давності. Відповідач вважає, що нарахування позивачем 3% річних та індексу інфляції на суму, яка вже враховує 3% річних є незаконним. Безпідставним є і нарахування 3% річних та індексу інфляції на витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду та державне мито, оскільки оплата саме цих сум повинна бути врегульована судовим рішенням та забезпечена згідно Закону України «Про виконавче провадження». У відповідності до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Дата виплати була обумовлена між позивачем та відповідачем згідно договору і стосується лише суми основного боргу, щодо суми судових витрат, строк їх відшкодування встановлений не був і відповідно прострочення не відбулось, а отже і стягнення 3% річних та інфляційних витрат є безпідставним. Невиконання рішення Ленінського районного суду у справі №2-2537/11 від 12.12.2011 р. відбулось за причин, які не залежать від відповідача, оскілки всі рахунки наразі арештовані Державною виконавчою службою України, вести господарчу діяльність підприємству фактично неможливо, також у ДП ІМІС існує дебіторська заборгованість бюджету на значну суму, яка протягом 5 років не погашається. Все це призвело до неможливості виконувати зобов»язання ( а. с. 20 21).
Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.
Після цього виконавчий лист був направлений до виконавчої служби для стягнення вказаних коштів у примусовому порядку
Постановою ГУ юстиції у Харківській області від 24.12. 2012 р. виконавчий лист суду про стягнення з ДП «Інститут машин і систем» на користь Лук»янчикова В.І. вказаних коштів був повернутий у зв»язку з відсутністю майна, на яке можливо накласти стягнення. У вказаній постанові ВДВС зазначено, що виконавчий документ може бути пред»явлений повторно для виконання в строк до 24.12.2013 р..
29.01.2013 р. Лук»янчиков В.І. повторно подав заяву про примусове виконання судового рішення.
Рішення суду відповідач у добровільному порядку не виконав.

Заборгованість відповідачем до теперішнього часу не сплачена.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання ( неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченою суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки боржник (відповідач) прострочив виконання грошового зобовязання суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення з 12.12.2011 р. по 10.03.2016 р., а також три проценти річних.

Сума боргу за рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 12.12.2011 р. станом на 12.12.2011 р. складала 64468 гр. 87 коп.. На цю суму за даним позовом нараховуються 3% річних та інфляційні втрати.

За підрахунками позивача за період з 12.12.2011р. до 10.03.2016 р. загальна сума: 3% річних складає 8176 гр. 07 коп., збитки від інфляції - 52045 гр. 72 коп..

Розрахунок збитку від інфляції.

Підсумковий індекс інфляції за період з 12.12.2011 р. до 10.03.2016 р. становить 180,73%. Величини індексів інфляції у 2011 2016 р. зроблені за даними Держстату України, які опубліковані в газеті «Урядовий кур»єр». Суму інфляції розраховано за формулою: сума боргу х процент інфляції сума боргу.

Таким чином сума збитку від інфляції становить (64468 гр. 87 коп.. х 180,73%) 64468 гр.87 коп. = 52045 гр. 72 коп..

Розрахунок 3% річних.

Протягом з 12.12.2011 р. відповідач заборгував позивачу на суму 64468 гр. 87 коп.. Станом на 10.03.2016 р. борг не сплачений. Кількість прострочених днів виконання зобов»язання, починаючи з 12.12.2011 р. по 10.03.2016 р. складає 1543 календарні дні. Розмір 3% річних рахується за формулою: ( 3% х суму боргу х кількість прострочених днів) : 365 (кількість днів у році). Таким чином сума 3% річних дорівнює: ( 3% х 64468 гр. 87 коп. х 1543 прострочених днів): 365 днів у році = 8176 гр. 07 коп..

Суд вважає, що підрахунок позивачем зроблений правильно, а тому постановляє рішення про стягнення з відповідача на користь позивача вказаних грошових коштів ( а. с. 11 14).

У своїх письмових запереченнях відповідач просив застосувати наслідки спливу позовної давності щодо позовних вимог. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до ст. ст.252, 253, 254 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов»язано його початок. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року.

Суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності, оскільки позивач звернувся до виконавчої служби про стягнення належних йому грошових сум у межах строку позовної давності ( 3 роки), про що свідчать матеріали справи) і на теперішній час виконавчий лист знаходиться на виконанні Ленінського ВДВС ХМУЮ ( а. с. 7 10).

Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір в сумі 602 гр. 22 коп., про що свідчить відповідна квитанція ( а. с. 1).

Приймаючи до уваги, що рішення винесено на користь позивача суд у відповідності до ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 602 гр. 22 коп..

Керуючись ст. ст. 88, 212 215, 224 226 ЦПК України, ст.ст. 16, 23, 610, 611 625, 1167 ч.1 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з державного підприємства «Інститут машин і систем», , юридична адреса: 61052, м. Харків, вул. Котлова, 29 на користь Лук»янчикова ОСОБА_2, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,

кв.4 грошову суму у розмірі 52045 гр. 72 коп. в якості індексації суми заборгованості, визначеної рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2011 р. по цивільній справі №2-2537/11 за період з 12.12.2011 року по 10.03.2016 року, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 8176 гр. 07 коп., судові витрати 602 гр. 22 коп., а всього 60824 гр.01 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання ним копії судового рішення.

Позивач може оскаржити рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Лазарєв