Справа №636/3360/16-ц
Провадження №2/636/1899/16
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2016 року Чугуївський міський суд Харківської області в складі: головуючого
судді Слурденко О.І., при секретарі Шиловій І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Відділу житлово-комунального господарства, будівництва та комунальної власності виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області про визнання недійсним приватизації частини житлової квартири,-
ВСТАНОВИВ:
Позивачі звернулися до суду з проханням визнати приватизацію 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 вчинену ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 недійсною, відновити право ОСОБА_1 на безоплатну приватизацію житла відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19.06.1992 р. (із змінами) та визнати одноособово за ОСОБА_2 право власності на житлову квартиру АДРЕСА_1 в цілому.
В судовому засіданні позивачі пояснили, що їм на праві спільної часткової власності, по 1/3 частці кожному, належить житлова квартира АДРЕСА_1 . При вирішенні питання про спільну часткову приватизацію цієї квартири не було враховано думку позивача, на той час неповнолітнього - ОСОБА_1 , який в даний час не бажає бути співвласником вищевказаного житлового помешкання. Являючись власником частки вказаної квартири, він більше п`яти років не проживає в ній, оскільки є військовослужбовцем і проживає окремо, в іншому місті. Із-за законодавчої неврегульованості таких ситуацій, він фактично позбавлений можливості отримати від МОУ житло за місцем постійної служби відповідно до встановленої норми житлової площі. Тому, вимушений наймати квартиру, оплата за яку становить майже весь його місячний заробіток.
Позбавитися від власності на частку вказаної квартири шляхом укладання будь-якого правочину також не може, оскільки, як з`ясувалось на цей час, вказана дія з його сторони не вирішує питання можливості отримання житла від МОУ бо, при вирішенні питання забезпечення його житлом така дія з його боку розцінюється як добровільне погіршення житлових умов.
Таким чином, із-за неможливості в свій час брати участь у вирішенні питання щодо участі у приватизації зазначеного житлового приміщення, ОСОБА_1 фактично позбавлений в майбутньому можливості отримати на себе та свою майбутню сім`ю окреме житлове приміщення за встановленими нормами. В можливості настання таких негативних наслідків він не міг здогадуватися ні тоді, в силу віку, ні пізніше, в силу юридичної необізнаності.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про визнання позову та проханням слухати справу без його участі.
Суд, вислухавши позивачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності виданого 12.08.2003 року відділом житлово-комунального господарства, будівництва та комунальної власності виконавчого комітету Чугуївської міської ради, зареєстрованого в встановленому законом порядку в Чугуївському МБТІ 09.09.2003 року за № 334/25 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності, по 1/2 частці кожному, належить житлова квартира АДРЕСА_1 .
Ця квартира перейшла їм у власність згідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадянам затвердженого наказом Держкомітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 року.
Згідно вищевказаного наказу, передача займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну (для одиноких наймачів) та в спільну (сумісну чи дольову) власність за письмовою заявою всіх повнолітніх (у віці від 18 років і більше) членів сім`ї з обов`язковим визначенням квартири (будинку).
Оскільки, ОСОБА_1 на момент приватизації даної квартири не виповнилося 18 років, то він не міг висловити свою думку стосовно участі у дольовій приватизації квартири шляхом подачі чи відмови у подачі вищевказаної заяви. Тому, питання про спільну часткову приватизацію житлової квартири АДРЕСА_1 було вирішено без урахування його думки.
В даний час позивач1 є військовослужбовцем збройних сил України, в/ч № НОМЕР_1 , проходить службу в іншому АДРЕСА_2 і більш як п`ять років не проживає в вищевказаній квартирі. Являючись власником частки вказаної квартири, з одного боку, він не може проживати в ній, а з іншого, із-за законодавчої неврегульованості таких ситуацій, він та його майбутня сім`я фактично позбавлені можливості отримати від МОУ житло, відповідно до встановленої норми житлової площі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 217, 224-229 ЦПК, ст.229 ЦК України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», суд -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Відділу житлово-комунального господарства, будівництва та комунальної власності виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області про визнання недійсним приватизації частини житлової квартири, - задовольнити.
Визнати приватизацію 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 вчинену ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 - недійсною.
Відновити право ОСОБА_1 на безоплатну приватизацію житла відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19.06.1992 року з наступними змінами та доповненнями.
Визнати одноособово за ОСОБА_2 право власності на житлову квартиру АДРЕСА_1 в цілому.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області шляхом подачі через суд першої інстанції у 10-денний строк апеляції.
Суддя: підпис.
Згідно оригіналу, що знаходиться в матеріалах справи.
Суддя: