Провадження №2/748/419/16
Єдиний унікальний № 748/997/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючої - судді Майбороди С.М.,

при секретарі Головач О.М.,

з участю представника позивачів ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до територіальної громади села Полуботки в особі Халявинської сільської ради Чернігівського району про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, -

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 та області, зокрема, за ОСОБА_2 право власності на 2/5 частини домоволодіння, в тому числі на 1/5 частину, як за членом колишнього колгоспного двору та на 1/5 частину, як за спадкодавцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року та за ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 по 1/5 частині домоволодіння, як за членами колишнього колгоспного двору, мотивуючи вимоги тим, що будинок належав ОСОБА_6, як голові колгоспного двору відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння. Членами колгоспного двору були позивачі. Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, спадкоємцем за законом якого є позивач ОСОБА_2. Хоча свідоцтво про право власності на житловий будинок було видане померлій, як голові колгоспного двору, проте і позивачі ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 мають право на відповідну частку житлового будинку, як члени колгоспного двору. До того ж, свідоцтво про право власності на житловий будинок було втрачено, про що в газеті «ГАРТ» за квітень 2016 року розміщено відповідне оголошення.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач - Халявинська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області не забезпечили явку в судове засідання свого представника, подали заяву про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 був колгоспним двором, головою якого була ОСОБА_7, що володіла будинком, відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 12 травня 1989 року. Членами колгоспного двору були ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, оскільки станом на 01.07.1990 року проживали та були зареєстровані в даному будинку, що підтверджується довідкою Халявинської сільської ради Чернігівського району та області (а.с.25).

Відповідно до Постанови РМ УРСР від 11 березня 1985 року № 105 " Про порядок державного обліку житлового фонду" і відповідно до чинного на той час порядку обліку господарств колгоспних дворів, все майно колгоспного двору обліковувалося за головою колгоспного двору.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року " Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" з наступними змінами, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору.

За нормами ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, які діяли до ведення в дію Закону України "Про власність", кожен з членів колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору. Тобто, після введення в дію Закону України "Про власність" 15.04.1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору, які не втратили право на витребування частки. Таким чином, незважаючи на той факт, що свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок було видане ОСОБА_6 - всі члени колгоспного двору мали рівні частки житлового будинку з господарськими спорудами, а саме по 1/5 частині.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_6, про що Виконкомом Халявинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області ІНФОРМАЦІЯ_1 року зроблений актовий запис № 19.

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 за законом є її син ОСОБА_2, який на день смерті спадкодавця проживав та був зареєстрований за однією адресою з матір»ю в АДРЕСА_1 (а.с.26) та вступив в управління спадковим майном, а тому вважається таким, що прийняв спадщину.

У відповідності до довідки Чернігівського районного бюро технічної інвентаризації Чернігівської районної ради Чернігівської області (а.с.29), право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_6 згідно свідоцтва про право власності від 12.05.1989 року.

У газеті «ГАРТ» за квітень 2016 року розміщене оголошення про те, що втрачено свідоцтво про право власності на житловий будинок від 12 травня 1989 року видане виконкомом Чернігівської районної ради народних депутатів на ім»я ОСОБА_6 вважати недійсним.

Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна.

Отже, виходячи з наведеного, оскільки свідоцтво про право власності видано на голову колгоспного двору, позивачі позбавлені можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому їх права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за ними права власності.

Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону.

Враховуючи встановлені обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність судового захисту прав позивачів шляхом задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212 - 215 ЦПК України, ст. ст. 120, 123, 529, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.392 ЦК України, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до територіальної громади села Полуботки в особі Халявинської сільської ради Чернігівського району про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/5 частини житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в тому числі на 1/5 частину домоволодіння, як за членом колишнього колгоспного двору та на 1/5 частину домоволодіння, як за спадкоємцем першої черги після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, як за членом колишнього колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, як за членом колишнього колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_8 право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, як за членом колишнього колгоспного двору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя С.М.Майборода