Справа № 2-з/489/32/2016
№ 2/489/2356/2016
УХВАЛА

09 вересня 2016 р. суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Тихонова Н.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору удаваним та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору удаваним та визнання права власності. Свої вимоги мотивував тим, що 15.01.2013 р. ОСОБА_2 оформив довіреність з правом продажу на автомобіль НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3 В серпні 2014 р. ОСОБА_3 вирішив продати вказаний автомобіль позивачу, однак в звязку з тим, що в нього була обмежена сума коштів, яких не вистачало на нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу, сторони вирішили оформити на позивача генеральну довіреність, тим самим приховали договір купівлі-продажу транспортного засобу, який вони насправді вчинили. На теперішній час позивач має намір оформити своє право власності на спірний автомобіль, проте йому стало відомо, що на нього ДВС було накладено арешт як на майно ОСОБА_2, та оголошено його в розшук.

Посилаючись на вищевикладене ОСОБА_1 просить суд: визнати договір доручення від 13.08.2014 р., укладений між ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_1 з другої сторони, на підставі якого була видана 13.08.2014 р. довіреність, посвідчена ПН ММНО ОСОБА_4 за реєстраційним номером № 807 удаваним правочином, укладеним з метою приховання договору купівлі-продажу автомобіля НОМЕР_2, 1984 р.в., колір червоний; визнати за ним право власності на автомобіль НОМЕР_1, 1984 р.в., колір червоний.

З метою запобігання порушення своїх прав та забезпечення можливості виконання в майбутньому рішення суду позивач ОСОБА_1 заявив клопотання про забезпечення позову, відповідно до якого просить суд зупинити продаж арештованого автомобіля НОМЕР_2, 1984 р.в., колір червоний. При цьому він посилався на те, що на спірний автомобіль було накладено арешт як на майно ОСОБА_5 Інгульським відділом ДВС та не зважаючи на те, що вказаний автомобіль знаходиться на зберіганні у позивача, виконавче провадження ДВС не зупинено.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову може бути застосовано на будь-якій стадії розгляду справи з метою запобігання можливості уникнення стороною виконання покладеного на неї зобовязання.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечено зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Позивачем заявлено вимоги про визнання договору удаваним і про визнання за ним права власності на автомобіль НОМЕР_1, 1984 р.в., колір червоний, на який на теперішній час накладено арешт в межах виконавчого провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_2

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що в разі невжиття заходів забезпечення позову може бути унеможливлено виконання в майбутньому рішення суду по дані справі, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову обґрунтована та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору удаваним та визнання права власності задовольнити.

Зупинити продаж арештованого автомобіля НОМЕР_1, 1984 р.в., колір червоний.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: