Справа № 713/1126/16-ц
Провадження №2/713/528/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2016 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Пилипюка І.В., з участю секретаря Паучек Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця цивільну справу за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення заборгованості, -

УСТАНОВИВ:

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення заборгованості.

У позові вказував, що 21.05.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №36, згідно умов якого останній отримав кредит в сумі 80000,00 грн. з кінцевим терміном повернення до 20.05.2013 року.

ОСОБА_1 взяті на себе зобовязання не виконав належним чином, у звязку з чим станом на 11.04.2016 року утворилася заборгованість у розмірі 58490,57 грн., з яких: 21877,09 грн. - заборгованість за кредитом; 14053,10 грн. заборгованість по відсоткам; 11271,56 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 2427,07 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 2613,61 грн. заборгованість за комісіями; 5141,12 грн. інфляційні витрати за кредитом; 1107,02 грн. інфляційні витрати за відсотками.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за вищевказаним Кредитним договором, 21.05.2008 року ОСОБА_2 уклала з ПАТ «Укрсоцбанк» договір поруки №36, відповідно до умов якого поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання умов основного зобов'язання всім належним йому майном та грошовими коштами.

Тобто ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є солідарними боржниками по відношенню до ПАТ «Укрсоцбанк».

Просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» загальну суму заборгованості у розмірі - 58490,57 грн. та судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

У судове засідання представник позивача не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, в адресованій суду заяві просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, належно повідомлена про місце, день та годину слухання справи, причини неявки суду не повідомила.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилися, в адресованій суду заяві просив справу розглядати у його відсутності. Заявлені позовні вимоги не визнає, оскільки кредитний договір був укладений на строк до 20.05.2013 року, а на даний час пройшло три роки. Просив відмовити у позові у зв'язку із пропуском строків позовної давності.

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити з таких підстав.

Судом установлено, що 21.05.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту №36, згідно умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 80000,00 грн. на поточні потреби, зі сплатою 18,5% річних на строк до 20.05.2013 року, що підтверджується його копією.

Відповідач ОСОБА_1 зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №36, укладеним 21.05.2008 року із ОСОБА_1 станом на 11.04.2016 року сума загальної заборгованості становила 58490,57 грн., з яких: 21877,09 грн. - заборгованість за кредитом; 14053,10 грн. заборгованість по відсоткам; 11271,56 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 2427,07 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 2613,61 грн. заборгованість за комісіями; 5141,12 грн. інфляційні витрати за кредитом; 1107,02 грн. інфляційні витрати за відсотками.

Також судом установлено, що виконання зобовязань ОСОБА_1 забезпечено договором поруки №36, укладеним 21.05.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2, що підтверджується його копією.

Крім того виконання зобовязань ОСОБА_1 забезпечено іпотечним договором №36, укладеним 22.05.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1, що підтверджується його копією.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.

У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні божники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Таким чином, з досліджених доказів Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору №36 від 21.05.2008 року щодо строків повернення кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 11.04.2016 року становила 58490,57 грн., з яких: 21877,09 грн. - заборгованість за кредитом; 14053,10 грн. заборгованість по відсоткам; 11271,56 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 2427,07 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 2613,61 грн. заборгованість за комісіями; 5141,12 грн. інфляційні витрати за кредитом; 1107,02 грн. інфляційні витрати за відсотками.

Згідно умов кредитного договору №36 від 21.05.2008 року банк надає позичальнику кредит з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту 20.05.2013 року.

Також судом встановлено та вбачається з вищевказаного розрахунку заборгованості, що за період з 12.12.2012 року по час звернення до суду з даним позовом, відповідачем ОСОБА_1 жодного платежу на виконання умов кредитного договору №36 від 21.05.2008 року не вносилося.

Як зазначено в п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Оскільки зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення вищезазначеної статті застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність, це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з заявою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлена ст.257 ЦК України і становить три роки.

За змістом ч.2 ст.259 ЦК України, строк позовної давності може бути збільшений за домовленістю сторін, договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

У кредитному договорі №36 від 21.05.2008 року питання про збільшення строку позовної давності не вирішувалось. Окремо в письмовій формі договір про збільшення позовної давності між сторонами також не укладався.

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що початком строку позовної давності у межах якого ПАТ «Укрсоцбанк» необхідно було звернутися до суду із позовом про стягнення із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №36 від 21.05.2008 року є дата закінчення терміну дії кредитного договору, а саме 20.05.2013 року, позивач звернувся до суду із позовною заявою тільки 07.07.2016 року (дата надіслання позовної заяви поштою), що свідчить про пропуск строку позовної давності.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Частиною 4 ст.267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Клопотання про поновлення строку від позивача не надходило, у той же час, відповідачем ОСОБА_1 відповідно до вимог ч.3 ст.267 ЦК України до суду була подана заява про застосування строку позовної давності.

На підставі викладеного в задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором №36 від 21.05.2008 року в сумі 58490,57 грн. необхідно відмовити у зв'язку із спливом строку позовної давності.

На підставі викладеного та ст.ст.256, ч.2 ст.259, 261, 267, 526, 527, 530, 554, 611, 612, 1048-1050, 1054 ЦК України, п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, керуючись ст.ст.10, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором №36 від 21.05.2008 року в сумі 58490,57 грн. - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. В. Пилип'юк