Справа № 368/1600/16-ц
провадження № 2/368/785/16
Рішення

Іменем України

"14" грудня 2016 р. Кагарлицький районний суд Київської області під головуванням судді Шевченко І.І., при секретарі Гребеневич А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кагарлик справу за позовом ОСОБА_1 до Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, третя особа: Відділ державної реєстрації Кагарлицької РДА про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, -

встановив:

позивач просить суд визнати за нею, ОСОБА_1, право власності на земельну ділянку площею 0,2499 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Київська область. Кагарлицький район. с. Шпендівка, вул. Центральна, 16 та право власності на земельну ділянку площею 0,0726 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Шпендівка, вул. Центральна, 16, посилаючись на те, що 08.10.2010 року померла ОСОБА_2.

За життя ОСОБА_2 належали земельні ділянки на підставі державного акту серія ЯГ № 160580 та серія ЯГ № 160579 від 15.05.2006 р. площею 0,2499 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та площею 0,0726 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Шпендівка, вул. Центральна, 16.

Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

При житті ОСОБА_2 заповіт на все своє майно, в тому числі вищезазначені земельні ділянки, складено не було.

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Після ОСОБА_2І із спадкоємців першої черги залишилась вона - її дочка ОСОБА_1, інших спадкоємці з першої черги не залишилось.

Враховуючи те, що інших спадкоємців першої черги не залишилось, вона успадковують всю спадщину ОСОБА_2, у тому числі і земельні ділянки.

Вона у встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк звернулась до приватного нотаріуса Кагарлицького районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_2, що витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі.

Для отримання свідоцтва про право на спадщину вона звернулась до державного нотаріуса, яка попросила ї надати оригінал державних актів на право власності на земельні ділянки на імя ОСОБА_2

Однак, вона не змогла надати оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки на імя ОСОБА_2, оскільки такі державні акти були нею втрачені.

В звязку з чим, їй було запропоновано звернутись до суду щодо визнання за нею в порядку спадкування права власності на земельні ділянки.

Таким чином, у звязку з тим, що державні акти на право власності на земельні ділянки на імя ОСОБА_2 були втрачені. Вона не може прийняти у спадщину та оформити через нотаріальну контору земельні ділянки площею 0,2499 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та площею 0,0726 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Шпендівка, вул. Центральна, 16.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, подавши до суду, в якій просить суд справу слухати у її відсутність. Позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача в особі Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області в судове засідання не зявився, подавши до суду заяву, в якій просить судовий розгляд проводити у відсутність представника сільської ради. Позов визнають в повному обсязі та не заперечують проти задоволення позову.

Представник третьої особи в особі Відділу державної реєстрації Кагарлицької РДА районі в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином, а тому суд вважає ухвалити рішення на підставі наявних в справі матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, проти яких не заперечує позивача, подавши до суду заяву та позовні вимоги позивача задовольнити.

В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

08 жовтня 2010 року померла ОСОБА_2.

За життя ОСОБА_2 належали земельні ділянки на підставі державного акту серія ЯГ № 160580 та серія ЯГ № 160579 від 15.05.2006 р. площею 0,2499 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та площею 0,0726 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Шпендівка, вул. Центральна, 16.

Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

При житті ОСОБА_2 заповіт на все своє майно, в тому числі вищезазначені земельні ділянки, складено не було.

Згідно ч. 2 ст.1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У звязку з відкриттям спадщини ОСОБА_2 її дочка ОСОБА_1 звернулася до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини матері ОСОБА_2

У Кагарлицькій районній державній нотаріальній конторі позивача повідомили, що для видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, необхідно надати оригінали державних актів. Проте, позивач не зміг надати оригінали державних актів, оскільки вони були втрачені. У зв'язку з чим, державний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки.

Відповідно до пункту 11 статті 346 Цивільного кодексу України право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника.

Отже, після смерті власника неможливо здійснити державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Враховуючи те, що право на земельні ділянки за померлою ОСОБА_2 підтверджено належними доказами, вони є об'єктами права власності і за змістом ст. 1218 ЦК України можу бути об'єктом спадкування.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухомість .

Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. ст. 392, 1223 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, суд вважає за можливе позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись Законом України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат», ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», «Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» , затверджена наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, третя особа: Відділ державної реєстрації Кагарлицької РДА про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,2499 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Київська область, Кагарлицький район. с. Шпендівка, вул. Центральна, 16.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0726 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Шпендівка. вул. Центральна, 16.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами , які брали участь у справі і не були присутніми в судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І.І. Шевченко