Ухвала

іменем україни

06 вересня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

ЖуравельВ.І.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області 06 червня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування,

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із указаним вище позовом, у якому просив усунути ОСОБА_3 від права на спадкування після смерті його рідного брата ОСОБА_4 та внести відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про визнання за ним права на спадщину після смерті брата.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його брат ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина на 25/180 частин житлового будинку та відповідної частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначав, що донька спадкодавця ОСОБА_3 ухилялася від виконання обов'язку щодо утримання свого батька, який через похилий вік і тяжку хворобу був у безпорадному стані.

Враховуючи викладені обставини, ОСОБА_2 просив його позов задовольнити.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 06 червня 2016 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження по вищевказаній справі слід відмовити, виходячи з наступного.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішень судів попередніх інстанцій.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно застосувавши положення ст. ст. 1216, 1220, 1223, 1224, 1259, 1261-1265 ЦК України, врахувавши роз'яснення постанови пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», оцінивши докази відповідно до ст. 212 ЦПК України, з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із недоведеності факту ухилення відповідачкою від виконання свого обов'язку щодо надання спадкодавцеві допомоги.

Таким чином, встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суди попередніх інстанцій правильно застосували норми матеріального права та ухвалили правильні рішення про відмову у задоволенні позову, підстав для скасування яких не вбачається.

Доводи скарги зводяться до оцінки доказів, проте в силу ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.І. Журавель