Справа № 633/53/16-Ц
провадження № 2/633/55/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 р. с.м.т. Печеніги

Печенізький районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Смирнова В.А.

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т.Печеніги цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

Третя особа- Печенізький РС ГУ ДМС України в Харківській області,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням,третя особа- Печенізький РС ГУ ДМС України в Харківській області.

Позивач в позові вказує, що він має в приватній власності житловий будинок, який розташований в с.Мартове, вул. Лесі Українки (колишня вулиця Ворошилова), 59 Печенізького району Харківської області, згідно з договором дарування, посвідченим державним нотаріусом Печенізької державної нотаріальної контори від 03 вересня 2003 року, серія ВАО № 099215, реєстровий номер 896.

Вказує, що його право приватної власності на цей будинок зареєстровано в Комунальному підприємстві « Печенізьке бюро технічної інвентаризації» 04 вересня 2003 року, реєстраційний номер 229.

В цьому житловому будинку зареєстровані його колишня дружина ОСОБА_3 Анатоліївна1977 року народження та донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб з ОСОБА_3 був розірваний 27 липня 1999 року. З 2007 року відповідачка з донькою проживають у її матері, за адресою : АДРЕСА_1, а житловим будинком за адресою : с. Мартове, вул. Лесі Українки (колишня вулиця Ворошилова), 59 не користується та в ньому не проживає близько 8 років.

Позивач вказує, що він неодноразово просив відповідачку анулювати свою реєстрацію в його житловому будинку, але вона не хоче цього робити добровільно.

Позивач просить суд визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: с. Мартове, вул. Лесі Українки ( колишня вулиця Ворошилова), будинок 59 , Печенізького району, Харківської області.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю, та просив його задовольнити.

Відповідачки в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, та просили у позові відмовити.

Представник третьої особи Печенізького РС ГУДМС України в Харківській області в судове засідання не прибув, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав.

Вислухавши позивача, відповідачів, пояснення свідків, дослідивши надані письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані, не протиречать закону та підлягають задоволенню.

До такого висновку суд прийшов виходячи з наступного.

Згідно ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно договору дарування від 03.09.2003 р., ОСОБА_2 є власником житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: с. Мартове, вул. Ворошилова, 59 Печенізького району Харківської області.( а.с.4).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвали шлюб 27.07.1999 р. ( а.с.6).

Згідно акта депутата Мартівської сільської ради від 24.03.2016 р. - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дійсно не проживають з 2007 року в с. Мартове вул. Ворошилова, 59 Печенізького району Харківської області. ( а.с.30).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4, її батьками вказано ОСОБА_2 та ОСОБА_3. ( а.с. 38).

Згідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_3 одружилась з ОСОБА_5, та прийняла прізвище чоловіка ОСОБА_5. ( а.с.39).

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 суду пояснили, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 2007 року не проживають за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_5, вони її за даною адресою за цей час не бачили.

Порядок користування жилими приміщеннями в будинках приватного житлового фонду регулюється главою 6 ЖК України.

Згідно ч.1 ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається займане приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою ст.71 ЖК України.

Відповідно до глави 6 ЖК України «Користування житловими приміщеннями у будинках (квартирах) приватного житлового фонду» (ст.ст. 150, 156, 158) та ст.ст.11, 319, 405 ЦКУ підставами для виникнення права користування житловими приміщеннями , які належать громадянам на праві приватної власності, можуть бути: або- існування права власності на це приміщення; або наявність факту проживання члена сімї власника житла разом із самим власником у цьому житловому приміщенні та спільного користування ними цим житлом, або укладення цивільно-правових угод, відповідно до яких до особи переходить право користування таким приміщенням.

Як вбачається з матеріалів справи власником спірного будинку на цей час є ОСОБА_2. Правовстановлюючих документів, які вказують на наявність у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права власності на спірний будинок не має. Шлюб між сторонами за рішенням суду розірвано 27.07.1999 р. (а.с.4,6).

Відповідно ч.2 ст. 2 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Той факт, що за адресою позивача зареєстровані особи, які фактично за цією адресою не проживають, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4, створює перешкоди для реалізації ОСОБА_2 свого гарантованого законом права на власний розсуд розпоряджатися майном, що належить йому на праві приватної власності.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають за адресою, вказаною у позові, вони підлягають зняттю з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 ( колишня вулиця Ворошилова), 59 Печенізького району Харківської області, і суд вважає, що необхідно визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: Харківська область, Печенізький район, с. Мартове, вул. Лесі Українки ( колишня вулиця Ворошилова), 59.

Керуючись ст.ст. 4-8, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 11,15, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 72, 150, 156,158, ст. 163 ЖК України, ч.2 ст. 2 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, суд-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 Миколайовича- задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: с. Мартове, вул. Лесі Українки ( колишня вулиця Ворошилова), будинок 59 , Печенізького району, Харківської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Печенізький районний суд Харківської області в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Головуючий: В.А.Смирнов