Ухвала

іменем україни

16 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СавченкоВ.О., Касьяна О.П., Попович О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_8 на заочне рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року публічне акціонерне товариство «РайффайзенБанк Аваль» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що ОСОБА_5 належним чином не виконуються зобов'язання за кредитним договором від 20 червня 2006 року щодо його своєчасного й повного погашення, унаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 18 червня 2013 року складає 39 875,42 доларів США, яка підлягає солідарному стягненню як з боржника так з поручителів ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 14/03-03/1819 від 20 червня 2006 року в розмірі 39 875,42 доларів США, що еквівалентно 318 724 грн 26 коп.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2016 року зазначене рішення суду в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_6 скасовано й провадження в справі в зазначеній частині закрито.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не встановлено.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 527 ЦК Україниборжник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 526 ЦК Українизобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суд першої інстанції, дослідивши докази у справі, й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог, оскільки через невиконання ОСОБА_5 грошових зобов'язань виникла заборгованість за кредитним договором, яка підлягає солідарному стягненню на користь банку як з боржника, так і з поручителя.

Апеляційний суд фактично погодився з такими висновками суду першої інстанції, при цьому правильно закрив провадження в зазначеній справі в частині вимог до ОСОБА_6, оскільки останній помер 23 серпня 2013 року, про що свідчить свідоцтво про смерть видане 27 серпня 2013 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 на увагу не заслуговують та висновків суду не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргуОСОБА_8 відхилити.

Заочне рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

О.П.Касьян

О.В.Попович