Справа № 524/5580/16-ц
Провадження №2-о/524/161/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Савічева В.О.

при секретарі Коршак Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за заявою подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулися подружжя ОСОБА_2 з заявою про встановлення режиму окремого проживання та просили суд посилаючись на обставини викладені в заяві встановити для подружжя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, шлюб між якими зареєстрований 28.08.1999 року Палацом шлюбів м. Кременчук, актовий запис № 720, режим окремого проживання з червня 2012 року.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 та ОСОБА_2 заяву підтримали та просили суд її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що заява подружжя підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 28 серпня 1999 року між ОСОБА_1 (до шлюбу Яковлєва) та ОСОБА_2 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження І-КЕ № 040374 від 28.08.1999 року.

Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4

До початку 2012 року сторони мешкали разом, спільно вели домашнє господарство, а з лютого 2012 року сімейні стосунки між ними погіршилися, що стало підставою для окремого проживання за різними адресами.

В травні 2012 року ОСОБА_3 разом з дітьми змушена була переїхати в іншу квартиру за адресою: АДРЕСА_1. У вказаній квартирі ОСОБА_3 зареєстрована та фактично проживає з 01.06.2012 року разом з дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Старший син ОСОБА_7 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5. Проте менший син ОСОБА_8, хоча і проживає разом з матірю, але зареєстрований в квартирі ОСОБА_2: АДРЕСА_2. Менший син ОСОБА_8 зареєстрований за цією адресою внаслідок того, що він відвідує розташований поруч дитячий садочок № 18, за адресою: Кременчук, вул. К. Маркса, 12, а для того, аби до нього влаштуватися потрібно було мати місцеву реєстрацію.

З червня 2012 року ОСОБА_2 мешкає окремо за адресою: АДРЕСА_2. З того часу сторонимешкають окремо один від одного, кожний самостiйно веде своє домашнє господарство, самостійно себе забезпечує, кожний з сторін зробив ремонт у власній квартирі, придбав побутову техніку, накопичив заощадження. З часу окремого проживання ОСОБА_2 допомагає ОСОБА_3 у вихованні дітей, надає матеріальну допомогу. З цього приводу у ОСОБА_3 немає претензій до ОСОБА_2. Від розірвання шлюбу сторони відмовляються. Вважають, що їм потрібен час для того, аби розібратися у відносинах та почуттях, крім того відчувають відповідальність за дітей та те, що розірвання шлюбу може негативно вплинути на них та дітей. Крім того сторони не бажають, щоб майно, яке кожний з них придбав за період з червня 2012 року вважалося спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ст. 56 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв»язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Так, відповідно до ст. 119 СК України подружжя або один з них вправі звернутися до суду із заявою про встановлення режиму окремого проживання. Згідно із вказаною правовою нормою за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи не бажання когось із них проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

Статтею 120 СК України встановлено, що режим окремого проживання не припиняє прав та обов'язків подружжя, які встановлені цим Кодексом, і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму. У разі встановлення режиму окремого проживання майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка.

Встановлення режиму окремого проживання не суперечить Конституції України, чинному сімейному законодавству, не порушує права подружжя.

Пленум Верховного Суду України п.12 постанови №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначає що при застосуванні положень статей 119, 120 СК судам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер. Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Режим окремого проживання може встановлюватися судом не тільки за позовом одного з подружжя, а й за заявою подружжя, яке досягло спільної згоди. Сімейний кодекс України не обмежує час, протягом якого може тривати режим окремого проживання, а тому цей термін не підлягає визначенню й рішенням суду. За умов виправлення стану сімейних стосунків, вказаний режим проживання також може бути припинений.

Керуючись ст.ст. 56, 119, 120 СК України, ст.ст. 10, 11, 57-59, 60, 61, 88, 208, 209, 212, 214, 215, 217, 218, 234 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання задовольнити.

Встановити для подружжя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, шлюб між якими зареєстрований 28.08.1999 року Палацом шлюбів м. Кременчук, актовий запис № 720, режим окремого проживання з червня 2012 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги на рішення протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом Полтавської області.

Суддя: