АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/8476/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Грицак Р.М.
Провадження № 22-ц/789/1167/16 Доповідач - Бершадська Г.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ткач О. І.,

при секретарі - Бріль В.Л.

з участю сторін - апелянта ОСОБА_1, представника ТОВ "Мелвіс" Сороколіт Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 18 серпня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕЛВІС" про захист немайнових прав та визнання інформації недостовірною,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18 серпня 2016 року в задоволенні вищевказаного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність рішення суду фактичним обставинам справи.

Апелянт вказав, що суд першої інстанції не взяв до уваги визнання відповідачем позову про те, що поширена ним інформація у листі, адресованому ФОП ОСОБА_3, є недостовірною, порочить його ділову репутацію і відмовив у задоволенні його позову, не постановивши ухвали про відмову у прийнятті такого визнання, тим самим порушив норми процесуального права, оскільки вказане визнання є безумовним і позбавляє суд обов'язку перевіряти обставини та докази в справі. В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, зіслався на обставини, викладені в позові та апеляційній скарзі і додатково пояснив, що фактично словосполучення "програмне забезпечення інтегрований модуль для "ІСУ «МЕЛВІС" є назвою комп'ютерної програми "ІНФОРМАЦІЯ_1", про що зазначено і в заяві на реєстрацію авторського права. Дану обставину визнала юридична особа. Відповідно суд не вправі був давати оцінку обставинам справи і робити свій висновок щодо доведеності вимог про спростування недостовірної інформації. Вважає, що інформація про те, що комп'ютерна програма (далі КП) "Інформаційна система управління "МЕЛВІС" ("ІСУ «МЕЛВІС") є для ТОВ "Мелвіс" основним фондом 4 групи також принижує його ділову репутацію як бухгалтера ТОВ "Мелвіс", оскільки об'єкти інтелектуальної власності є нематеріальними і не можуть обліковуватись в складі матеріальних активів, тобто основних фондів 4 групи.

Представник ТОВ "Мелвіс" подала заяву про визнання апеляційної скарги, яку підтримала в судовому засіданні та пояснила, що помилково викладена в листі інформація є недостовірною, тому що покращення КП "ІСУ «МЕЛВІС" не існувало взагалі. Є окремий програмний продукт - інтегрований модуль для "ІСУ «МЕЛВІС", немайнові та майнові права, на який належать ОСОБА_1 Крім цього, повідомила, що ОСОБА_1 звертався до ТОВ "Мелвіс" з проханням відізвати листа, однак ТОВ "Мелвіс" не бажає його відкликати, бо вважає, що ОСОБА_1 має право на судовий захист.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, ознайомившись з матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

В серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недостовірною інформацію про те, що "виконання робіт по створенню (розробці) програмного забезпечення інтегрованого модуля для "Інформаційної системи управління "МЕЛВІС" є не що інше як поліпшення самої "ІСУ "МЕЛВІС", тобто поліпшення "основних фондів 4 групи" та зобов'язати відповідача відкликати документ, якою поширена вказана інформація.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з тексту надісланого ФОП ОСОБА_3 листа не вбачається, що ТОВ "МЕЛВІС" поширена інформація про КП "ІНФОРМАЦІЯ_1" та з недоведеності того, що викладена в листі інформація посягає на права інтелектуальної власності ОСОБА_1 і порочить його ділову репутацію. Крім цього, суд зазначив, що ОСОБА_1, як керівник ТОВ "МЕЛВІС", вправі сам відкликати надіслану товариством інформацію щодо його інтелектуальної власності на комп'ютерні програми.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч. 3ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Таким чином, суд повинен з'ясувати обставини справи та вирішити питання про наявність чи відсутність правових підстав для його задоволення та в залежності від встановленого вирішити питання визнання відповідачем позову. Тобто, у разі неприйняття визнання відповідачем позову, суд відмовляє у його задоволенні.

В суді першої інстанції представник ТОВ "МЕЛВІС", визнаючи вищевказаний позов, який складається з двох вимог, відмовилась відкликати надісланий товариством лист. Вказану обставину представник товариства підтвердила при розгляді справи в суді апеляційної інстанції. При вказаних обставинах, визнання нею позову в частині поширення недостовірної інформації щодо комп'ютерних програм не є безумовним визнанням позову в цілому.

Тому суд підставно продовжив розгляд справи і вирішив спір по суті. Відсутність ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову, не є тим процесуальним порушенням, яке впливає на законність прийнятого судового рішення та не може бути підставою для його скасування.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої встановлено, що ОСОБА_1 є автором КП "ІНФОРМАЦІЯ_1", згідно Свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір НОМЕР_1 від 16 лютого 2009 року та автором КП "ІСУ «МЕЛВІС", авторські майнові права на яку зареєстровані за ним та ТОВ "Мелвіс", згідно Свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір НОМЕР_2 від 18 квітня 2007 року (а.с. 8,9).

З матеріалів справи вбачається, що засновниками вказаного ТОВ "Мелвіс" є ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з рівними частками в статутному фонді та з правом підпису ними обома. Керівником підприємства станом на 4 серпня 2016 року згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є ОСОБА_1 (а.с. 11).

01 липня 2016 року на адресу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 надіслано лист за вих. №14 за підписом т.в.о. директора ТОВ «МЕЛВІС» - Сороколіт Л.М., про те, що "виконання робіт по створенню (розробці) програмного забезпечення інтегрованого модуля для "Інформаційної системи управління "МЕЛВІС", є не що інше як поліпшення самої "ІСУ "МЕЛВІС", тобто поліпшення основних фондів 4 групи". Крім цього в листі викладено прохання при підготовці проекту договору на розробку програмного забезпечення особливу увагу звернути на питання передачі майнових прав (а.с. 10).

Згідно ст.ст. 420, 437 ЦК України до об'єктів права інтелектуальної власності, зокрема, належать комп'ютерні програми. Авторське право виникає з моменту створення твору.

Відповідно до ч. 1 ст. 439 цього Кодексу автор має право протидіяти будь-якому перекрученню, спотворенню або іншій зміні твору чи будь-якому іншому посяганню на твір, що може зашкодити честі та репутації автора, а також супроводженню твору без його згоди ілюстраціями, передмовами, післямовами, коментарями тощо.

Згідно до ч.ч. 1,5 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з позовної заяви, позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що він, як автор КП "ІНФОРМАЦІЯ_1", іншою назвою якої є "ІНФОРМАЦІЯ_2" (про який йдеться у поширеній відповідачем недостовірній інформації) при його створенні не виконував жодних робіт з поліпшення програмного забезпечення "ІСУ "МЕЛВІС" та не передавав ТОВ "МЕЛВІС" немайнових та майнових прав на створений ним окремий об'єкт інтелектуальної власності КП "ІНФОРМАЦІЯ_1", а відтак не могло бути факту покращення іншого, раніше створеного програмного забезпечення "ІСУ "МЕЛВІС". Позивач зазначив, що використання в частині назви новоствореної програми назви раніше створеного комп'ютерного забезпечення, не може розглядатись як поліпшення іншого раніше створеного програмного забезпечення.

Неправдивою також вважає інформацію про те, що КП "ІСУ "МЕЛВІС" для ТОВ "МЕЛВІС" є основним фондом 4 групи, оскільки об'єкт інтелектуальної власності є нематеріальним і обліковується в складі нематеріальних активів товариства, а тому не може бути основним фондом 4 групи.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 просив оголосити перерву для надання йому можливості надати докази про те, що словосполучення "програмне забезпечення інтегрованого модуля для "ІСУ "МЕЛВІС" є іншою назвою КП "ІНФОРМАЦІЯ_1" (що зафіксовано технічним засобом на диску судового засідання 22 вересня 2016 року в 15 год 26 хв.). Після оголошеної перерви, позивач письмово не підтвердив своїх доводів, а наполягав на тому, що визнання представником ТОВ "МЕЛВІС" даної обставини є достатнім для задоволення його позовних вимог і відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Враховуючи зміст надісланого ТОВ "МЕЛВІС" на адресу ФОП ОСОБА_3 листа та недоведеність позивачем тієї обставини, що вказане словосполучення є іншою назвою КП "ІНФОРМАЦІЯ_1", оскільки в листі про КП "ІНФОРМАЦІЯ_1" не згадується, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність недостовірної інформації, яка принижує ділову репутацію ОСОБА_1, як автора комп'ютерних програм "ІНФОРМАЦІЯ_1" та "ІСУ "МЕЛВІС".

З пояснень сторін в суді апеляційної інстанції вбачається, що у зв'язку з визнанням відповідачем, юридичною особою, позову, вони не вважають за необхідне залучати спеціаліста для дачі висновку про оригінальність робіт з виконання робіт по створенню (розробці) програмного забезпечення інтегрованого модуля для "ІСУ "МЕЛВІС".

За таких обставин, правильним є висновок суду про те, що інформація, викладена ТОВ "МЕЛВІС" в листі від 1 липня 2016 року, не посягає на права інтелектуальної власності ОСОБА_1 та не порочить його ділову репутацію і відповідно відсутні підстави для зобов'язання відповідача - юридичної особи, відізвати вказаний лист.

Ухвалене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Оскільки вимоги ОСОБА_1 стосувались спростування поширеної інформації, як автора, і предметом вимог не було спростування інформації щодо виконання ним обов'язків як бухгалтера, аналогічно вказаний довід не був зазначений в апеляційній скарзі, тому усні пояснення ОСОБА_1 про спростування інформації щодо виконання ним обов'язків бухгалтера ТОВ "Мелвіс" не можуть бути предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 18 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Г.В. Бершадська