УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання інформації неправдивою та зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_5 поширила неправдиву інформацію про те, що 3 серпня 1983 року бюро технічної інвентаризації зареєструвало за ОСОБА_6 не введений в експлуатацію будинок АДРЕСА_1, у складі: двох коридорів, трьох житлових кімнат, ванної кухні, мезоніну з погребом і оглядовим колодязем на земельній ділянці 462 кв. м у підписаному відповідачкою письмовому документі від 21 квітня 2004 року, який введено нею у цивільний обіг. Насправді ж, за ОСОБА_6 за вказаною адресою було зареєстровано інше майно: саманний будинок, жилою площею 15,2 кв. м, який введено в експлуатацію у 1959 році, сарай, вбиральню, паркан дощатий, а на земельній ділянці площею 462 кв. м при будинку ОСОБА_6 відсутній оглядовий колодязь, який є частиною її будинку, тому що знаходився і знаходиться поза межами ділянки площею 462 кв. м, яку відведено для обслуговування будинку ОСОБА_6, що підтверджується планом та документами на колодязь, як на частину її будинку. У зв'язку з тим, що поширена відповідачкою інформація порушує її права на достовірність інформації щодо неї і її власності (приналежності до її будинку оглядового колодязя) та завдає їй шкоди тим, що перешкоджає їй у доступі до колодязя.

Ураховуючи зазначене, ОСОБА_4 на підставі ст. ст. 277, 280 ЦК України просила:

визнати неправдивою поширену ОСОБА_5 інформацію про те, що 3 серпня 1983 року бюро технічної інвентаризації зареєструвало за ОСОБА_7 право на невведений в експлуатацію будинок АДРЕСА_1, у складі: двох коридорів, трьох житлових кімнат, ванної кухні, мезоніну з погребом і оглядовим колодязем, на земельній ділянці 462 кв. м по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 1 серпня 1983 року;

визнати правдивою інформацію про те, що за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 1 серпня 1983 року КП «Дніпропетровське бюро технічної інвентаризації» 3 серпня 1983 року зареєструвало за ОСОБА_7 право на будинок саманний, жилою площею 15,2 кв. м, сарай, вбиральню, паркан дощатий;

визнати правдивою інформацію про те, що оглядовий колодязь знаходився поза межами земельної ділянки 462 кв. м, відведеної для обслуговування зареєстрованого за ОСОБА_7 саманного будинку і є приналежністю належної їй на праві власності частини будинку АДРЕСА_2;

зобов'язати відповідачку спростувати створену та поширену нею неправдиву інформацію шляхом відкликання її письмового документу від 21 квітня 2004 року, як недостовірного.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), урахувавши положення ст. 277 ЦК України, дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про визнання правдивою чи неправдивою інформації, викладеної нею у позові. При цьому правильно зазначили про те, що обраний позивачкою спосіб судового захисту щодо зобов'язання відповідача відкликати свій позов не є належним у розумінні ст. 16 ЦК України.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.І.Журавель

С.П.Штелик