УхвалА

іменем україни

29 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Закропивного О.В., Хопти С.Ф.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Меджибізької селищної ради Летичівського району Хмельницької області, ОСОБА_5 про визнання безпідставною відмови в погоджені меж земельної ділянки та зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 24 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 17 березня 2016 року

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Волосовецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області від 17 жовтня 2011 року їй безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,29 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 та надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення та погодження її меж. З метою виготовлення цієї технічної документації вона звернулася до землевпорядної організації. Указаний проект землеустрою був наданий для погодження суміжним землекористувачам. У липні 2015 року вона звернулась до сільської ради з питанням щодо погодження землевпорядної документації, але листом від 17 липня 2015 року їй було в цьому відмовлено, оскільки, суміжний землекористувач - ОСОБА_5, відмовилася погодити межі земельної ділянки, а приватне підприємство «Діоріт Плюс 1» невірно здійснило заміри ділянки на місцевості.

Ураховуючи викладене та те, що відмова ОСОБА_5 від погодження меж земельної ділянки позбавляє її можливості належним чином оформити землевпорядну документацію, ОСОБА_4 просила суд визнати відмову відповідачки у погодженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення та погодження меж земельної ділянки безпідставною та зобов'язати сільську раду без згоди та погодження меж з ОСОБА_5 розглянути питання щодо передачі їй у приватну власність указаної земельної ділянки.

Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 24 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 17 березня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши положення ст. ст. 116, 118, 158 ЗК України та роз'яснення викладені у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», дійшли до правильного висновку, що сільська рада обґрунтовано відмовила у погодженні технічної документації, оскільки вона виготовлена з порушенням вимог Закону України «Про землеустрій», оскільки розроблений в межах документації кадастровий план земельної ділянки не відповідає конфігурації та межам земельної ділянки ОСОБА_4 відповідно до акту від 22 листопада 2011 року, яким закріплено в натурі на місцевості межі земельної ділянки.

Інших доводів щодо перебування частини спірної земельної ділянки у її користуванні ОСОБА_4 не довела, що є її процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Тобто позивачці відмовили у погодженні технічної документації із тих підстав, що документація виготовлена із порушенням закону, тому й відмова ОСОБА_5 у погодженні є вірною, так як між ними існує спір щодо меж земельної ділянки.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 24 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 17 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник О.В. Закропивний С.Ф. Хопта