Справа № 346/3105/15-ц
Провадження № 22-ц/779/516/2016
Головуючий у 1 інстанції Веселов В. М.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Мелінишин Г.П., Соколовського В.М.

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 про відшкодування збитків та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання припиненим зобов»язання за кредитним договором, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 15 січня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

08 липня 2015 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з неї завданих за кредитним договором збитків в сумі 18125, 87 дол. США.

15 січня 2016 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подав заяву про забезпечення вищевказаного позову шляхом накладення арешту на майно боржника - приміщення АДРЕСА_2.

Вимоги заяви обґрунтовував тим, що ОСОБА_2 надану нею в іпотеку квартиру самовільно перевела у нежитловий фонд та може відчужити дане приміщення в будь-який час не зважаючи на заборону встановлену договором іпотеки.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 15 січня 2016 року в задоволенні заяви представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про забезпечення позову відмовлено.

На дану ухвалу представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Представник апелянта зазначив, що єдиним забезпеченням відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням зобов»язань за кредитним договором №1432pv3-07 від 15.08.2007 року є майно, надане ОСОБА_4 в іпотеку за іпотечним договором від 16.08.2007 року.

Предметом іпотеки, на яку 16.08.2007 року приватним нотаріусом Коломийського МНО накладено заборону, є однокімнатна квартира АДРЕСА_2, загальною площею 36,3 м.кв, житловою площею 18,9 м.кв., яку ОСОБА_2 самовільно переобладнала у приміщення магазину і в 2008 році зареєструвала право власності на комерційне приміщення і відповідні зміни до іпотечного договору не внесла, як це передбачено ст. 18 п.3 ч.1 та ст. 19 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 73 ЗУ «Про нотаріат».

Таким чином, змінивши титул іпотечного майна, з житлового на комерційне приміщення, іпотекодавець фактично вивела дане майно із заборони встановленої 16.08.2007 року, а тому є потреба у забезпеченні даного позову.

Посилаючись на те, що суд першої інстанції не дав належної правової оцінки зазначеним обставинам справи, апелянт просив ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу якою забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно боржника на комерційне приміщення АДРЕСА_2.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта ОСОБА_5 підтримала доводи апеляційної скарги з наведених в ній мотивів.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_8 заперечив вимоги апеляційної скарги, посилаючись на необґрунтованість вимог заявника про забезпечення позову.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 серпня 2007 року між Банком «Фінанси та Кредит» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, згідно якого банк надав відповідачці кредитні кошти в сумі 25 000 доларів США .

У забезпечення виконання зобов»язань 16.08.2007 року між сторонами укладено договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку позивачу передано квартиру, що розташована за адресою м. Коломия, вул. Шевченка, 2/2.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 29 вересня 2014 року задоволено позов АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1432 від 15.08.2007 року в сумі 187183,19 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на комерційне приміщення за адресою АДРЕСА_2 загальною площею 40,4 м.кв., що належить ОСОБА_2 (а.с.42-43)

Згідно постанови державного виконавця ВДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції від 03.03.2015 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого на підставі вищевказаного рішення суду закінчено у зв»зку з фактичним повним його виконанням, внесенням суми заборгованості згідно платіжного доручення від 27.02.2015 року (а.с.14).

08 липня 2015 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з неї збитків в сумі 18125, 87 дол. США, заподіяних неналежним виконанням зобов»язань за кредитним договором.

15 січня 2016 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся з заявою про забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту на майно боржника - приміщення АДРЕСА_2.

Відповідно до ч.1-3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна - що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 встановлено, що має місце обтяження - заборона відчуження вказаного нерухомого майна, підстава обтяження - Іпотечний договір від 16.08.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Коломийського МНО Григорець М.В.(а.с.43).

Зібраними письмовими доказами підтверджено, що приміщення АДРЕСА_2 перебуває під обтяженням, іпотечний договір є діючим, АТ «Банк «Фінанси та Кредит» являється іпотекодержателем зазначеного нерухомого майна.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для встановлення додаткових обмежень щодо цього майна, оскільки таке перебуває в іпотеці банку та має місце заборона на його відчуження.

Таким чином, посилання апелянта на те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду є необґрунтованим.

Ухвала суду постановлена з дотриманням вимог норм процесуального права, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відхилити.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 15 січня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча: О.В. Пнівчук

Судді: Г.П. Мелінишин

В.М. Соколовський