Провадження № 2/331/107/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Антоненко М.В., за участю секретаря Андрієнко С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк, ОСОБА_3 про визнання поруки за договором поруки припиненою,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, із подальшим уточненням позовних вимог.

В обґрунтування вимог зазначено, що 04.08.2008 р. між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № ZPJKGK000000002.

Згідно договору ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязався надати ОСОБА_3 кредит у розмірі 49745,89 доларів США| на термін до 04.08.2018 р., а ОСОБА_3 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором.

Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку, щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

За користування кредитом позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом .

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику кредит у розмірі, встановленому договором.

Позичальник ОСОБА_3, у свою чергу, умови кредитного договору не виконав, не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за Кредитним договором № ZPJKGK000000002 від 04.08.2008 р., та є порушенням ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним, Позичальник станом на 21.04.2016 року має заборгованість 212879, 03 ОСОБА_4 США, яка складається з наступного: - 38340, 70 ОСОБА_4 США заборгованість за кредитом; - 36832, 80 ОСОБА_4 США заборгованість по процентам за користування кредитом; - 9567, 85 ОСОБА_4 США заборгованість по комісії за користування кредитом; - 128137, 68 ОСОБА_4 США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором, між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки № ZPJKGK000000002 від 04.08.2008 р.

Відповідно до вимог ст. ст. 610, 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Таким чином позивач вважає доцільним притягнути до відповідальності поручителя за кредитним договором № ZPJKGK000000002 від 04.08.2008 р., яким згідно Договору поруки є відповідач ОСОБА_1.

Відповідно до умов Договору поруки, а саме п. 5, Позивачем 31.07.2015 р. було направлено на адресу Відповідача письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобовязань. Проте вказана вимога Відповідачем було залишена не виконаною.

Посилаючись на вищенаведені обставини ПАТ КБ «ПриватБанк» просить суд:

стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 175181, 35 ОСОБА_4 США за кредитним договором № ZPJKGK000000002 від 04.08.2008 року, що за курсом 25, 41 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.04.2016 року складає 4451358, 10 грн., а також судові витрати у розмірі 3654 грн. судовий збір.

Ухвалою суду від 10.02.2016 р. провадження у цій справі було зупинене на підставі п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України на строк до вирішення справи за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_3 про визнання договору поруки недійсним.

Ухвалою суду від 04.05.2016 р. провадження у справі було відновлено.

Після відновлення провадження у справі, до початку розгляду справи по суті, ОСОБА_1, звернулося до суду із зустрічною позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_3 про визнання поруки за договором поруки ZPJKGK000000002 від 04.08.2008 р. припиненою, із подальшим уточненням позовних вимог.

В обґрунтування вимог зазначила, що 04.08.2008 р. між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № ZPJKGK000000002, згідно якого Кредитор надав Позичальнику споживчий кредит у розмірі 49745,87 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 15 % річних.

В якості забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором, між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки № ZPJKGK000000002 від 04.08.2008 р., згідно якого Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобовязань за Кредитним договором в тому розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Проте, вважає, що не повинна відповідати за зобовязаннями за Кредитним договором, оскільки порука за вказаним договором припинилася, виходячи з наступного.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язанняне пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Пунктом 12 Договору поруки встановлено, що порука за цим договором припиняється після закінчення 5 (пяти) років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

В пунктах 8.1, 8.1.1 Кредитного договору зазначено, що Банк зобовязується надати Позичальникові кредитні кошти на строк з 04.08.2008 р. по 04.08.2018 р. включно. Позичальник зобовязується повернути кредит згідно порядку та в строки, які вказані у п. 8.1. Повне погашення кредиту повинно бути проведено в останній день строку, вказаного в абз. 1 п. 8.1 даного Договору.

Пунктом 8.1.2 Кредитного договору визначено, що у разі порушення термінів оплати, передбачених п. 8.1.1 (в т.ч. оплати заборгованості не у повному обсязі) на 120 календарних днів сторони дійшли згоди вважати строком повернення кредиту (залишку заборгованості за кредитом), відсотків, винагороди, пені (в повному обсязі), в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів.

Відповідач ОСОБА_3 не у повному розмірі та несвоєчасно сплачував відсотки за користування кредитом, останній платіж за кредитним договором взагалі було здійснено Позичальником 10.08.2009 р.

Таким чином, строком повернення кредиту є останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів, а саме 31.12.2008 р., тому Банк мав право звернутися до неї з позовом в строк до 31.12.2013 р.

Проте, Банк звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором лише у серпні 2015 р., тобто вже після припинення поруки, з порушенням строку на один рік 8 місяців.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_1О просить суд визнати поруку за Договором поруки № ZPJKGK000000002 від 04.08.2008 р. припиненою.

В судове засідання представник ПАТ КБ «ПриватБанк» не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, її представник надав суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутністю та без фіксації судового процесу, просив суд у задоволені позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити, а зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Третя особа за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, у відповідності до ст. ст. 74-76 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від нього не надходило.

Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» не підлягає задоволенню, а зустрічна позовна заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 04.08.2008 р. між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № ZPJKGK000000002, згідно якого Кредитор надав Позичальнику споживчий кредит у розмірі 49745,87 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 15 % річних.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності зі ст. 509 ЦК України, зобовязанням є право відношення, в якому одна сторона зобовязана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 3.1. Кредитного договору за користування кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту, позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в п. 8.1 змінної частини даного договору.

Пунктом 8.1 Кредитного договору зазначено, що погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в Період сплати Позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 846,15 дол. США згідно графіку погашення кредиту (додаток 2 до Кредитного договору) для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії; періодом сплати вважати період з «10» по «15» число кожного місяця.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Стаття 1049 ЦК України зазначає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Стаття 610 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

З матеріалів справи вбачається, що позичальник ОСОБА_3, порушив умови кредитного договору, несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував кредит та проценти за користування кредитними коштами, а починаючи з вересня 2009 року позичальник взагалі перестав здійснювати платежі, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором.

Відповідно до ст. 611 ЦК Україна, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.п. 5.1, 5.3 Кредитного договору, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку неню у розмірі, який зазначений у п. 8.4 договору за кожний день просрочки. При порушенні Позичальником строків платежів но будь-якому з грошових зобовязань, передбачених Кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 гри. + 5% від суми позову.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, Позичальник станом на станом на 21.04.2016 року має заборгованість 212879, 03 ОСОБА_4 США, яка складається з наступного: - 38340, 70 ОСОБА_4 США заборгованість за кредитом; - 36832, 80 ОСОБА_4 США заборгованість по процентам за користування кредитом; - 9567, 85 ОСОБА_4 США заборгованість по комісії за користування кредитом; - 128137, 68 ОСОБА_4 США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

В якості забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором, між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки №ZPJKGK000000002 від 04.08.2008 р., згідно якого Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобовязань за Кредитним договором в тому розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Проте, вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності наявні докази, суд вважає, що порука за вказаним договором поруки, припинилася.

Так, згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Порука - це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

Строк поруки не вважається строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобовязання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобовязання має бути предявлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який установили сторони в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки було пред'явлено претензію і поручитель не виконав указаних у ній вимог, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право.

Вказана правова позиція викладена в Постановах Верховного суду України від 17.09.2014 р. у справах №6-6цс14, № 6-53цс14 та від 17.02.2016 р. по справі № 6-1844цс15.

Пунктом 12 Договору поруки № ZPJKGK000000002 від 04.08.2008 р. встановлено, що порука за цим договором припиняється після закінчення 5 (пяти) років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

В пунктах 8.1, 8.1.1 Кредитного договору зазначено, що Банк зобовязується надати Позичальникові кредитні кошти на строк з 04.08.2008 р. по 04.08.2018 р. включно. Позичальник зобовязується повернути кредит згідно порядку та в строки, які вказані у п. 8.1. Повне погашення кредиту повинно бути проведено в останній день строку, вказаного в абз. 1 п. 8.1 даного Договору.

Згідно пункту 8.1.2 Кредитного договору, у разі порушення термінів оплати, передбачених п. 8.1.1 (в т.ч. оплати заборгованості не у повному обсязі) на 120 календарних днів сторони дійшли згоди вважати строком повернення кредиту (залишку заборгованості за кредитом), відсотків, винагороди, пені (в повному обсязі), в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів.

Тобто, кредитним договором встановлено, що у разі непогашення, несвоєчасного погашення або погашення кредиту не у повному обсязі позичальником протягом 120 календарних днів, змінюється кінцевий строк повернення кредиту з 04.08.2018 р. на дату останнього дня місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів.

Як вбачається з матеріалів справи, позичальник ОСОБА_4 несвоєчасно та не у повному обсязі сплачував кредит вже починаючи з першого місяця повернення кредиту та сплати відсотків. Згідно графіку погашення кредиту, що є додатком № 2 до кредитного договору та його невідємною частиною, позичальник зобовязаний був щомісяця сплачувати платіж у розмірі 846,16 дол. США, проте вже починаючи з вересня 2008 р. ОСОБА_3 не у повному розмірі сплачував кредит та відсотки за користування кредитом та останній платіж за кредитним договором було здійснено позичальником 10.08.2009 р., тобто, починаючи з вересня 2009 року позичальник взагалі перестав сплачувати кредит.

Отже, строком повернення кредиту є останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів, а саме 31.12.2008 р.

Враховуючи ч. 4 ст. 559 ЦК України та п. 12 Договору поруки № ZPJKGK000000002 від 04.08.2008 р., які передбачать строк дії поруки, порука діяла з дня укладення Договору поруки та протягом пяти років з дати настання строку повернення кредиту, тобто до 31.12.2013 р., і саме протягом цього строку ОСОБА_1 відповідала перед банком за виконання зобовязань за кредитним договором № ZPJKGK000000002 від 04.08.2008 р.

При цьому, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором лише у серпні 2015 р., тобто вже після припинення поруки, з порушенням строку на один рік та 8 місяців.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» не підлягає задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_3 про визнання поруки за договором поруки припиненою - задовольнити.

Визнати поруку за Договором поруки № ZPJKGK000000002 від 04.08.2008 р., укладеним між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1, припиненою

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя М.В. Антоненко