06.09.2016 227/1567/16-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2016 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді - Хоменко Д.Є.,
при секретарі - Малашко С.В.,
за участю сторін:
позивача - не з'явилася,
відповідач - не з'явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратило право користування житловим приміщенням, -
18.04.2016 року позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратило право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Крім неї в будинку зареєстровані її син ОСОБА_2, дружина сина ОСОБА_3 та онук ОСОБА_4. Відповідачі з 01 вересня 2012 року виїхали з будинку та по даний момент не повертались, вже більше трьох років за місцем реєстрації не мешкають, особисті речі в будинку відсутні, комунальні послуги не сплачують.
Просить визнати ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_2 та їх сина ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1, також стягнути витрати пов'язані із сплатою судового збору.
Позивач в судове засідання не з'явилась, але надала заяву в якій просить розглянути справу без її участі, просила суд задовольнити позовні вимоги.
Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, викликались до суду за допомогою пошти та об'явою про виклик до суду в якості відповідачів в газеті «Урядовий Кур'єр».
Отже на підставі ст.224 ЦПК України, у разі неявки відповідача, який належним чином повідомленим і від якого не надійшло повідомлення про причини не явки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд визнав причини неявки відповідачів неповажними та ухвалив розгляд справи провести за їх відсутністю на підставі наявних у справі доказів.
Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Відповідно до витягу виданого Реєстраційною службою Добропільського МУЮ Донецької області від 20.10.2015 року власником 1/2 житлового будинку за адресою: Донецька область, АДРЕСА_1 є ОСОБА_1, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку.
З витягу приватного нотаріуса Шиманського І.Ю. від 17.09.2015 року видно, що власником 1/2 житлового будинку за адресою: Донецька область, АДРЕСА_1 є ОСОБА_1, на підставі договору дарування.
Тобто судом встановлено, що власником вищезазначеного житлового будинку є позивач.
Як вбачається з копії домової книги, в будинку за адресою: Донецька область, АДРЕСА_1, разом з позивачем зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_3
Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень проти них. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у розгляді справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких виникає у сторін спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 3 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, встановлені підстави звільнення від доказування, а саме: обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини
Згідно ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ст.64 Житлового кодексу Української РСР, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.
Відповідно до ст.71 Житлового кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Статтею 72 Житлового кодексу Української РСР, визначається наступний порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням: визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України». У справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Виходячи з положень ст.71 ЖК України та роз'яснень, що містяться в пп.10 і 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України", право користування жилим приміщенням при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї зберігається протягом шести місяців або інших строків, передбачених цією статтею. В разі відсутності цих осіб понад встановлені строки з поважних причин (перебування у відрядженні, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) цей строк може бути продовжений судом.
Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 405 ч.2 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом.
Суд викликав відповідачів за допомогою пошти за адресою: АДРЕСА_2, але конверт повернувся із зазначенням «за закінченням терміну зберігання».
Судом було зроблено запити до Добропільської міської ради, щодо місця реєстрації відповідачів, згідно відповідей відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1. Відповідачі до суду не з'являлись, тому були викликані через оголошення в газеті "Урядовий Кур'єр», але до суду ніхто не з'явився.
Таким чином у суду не має підстав для сумніву в наданих відомостях позивача, зібрані по справі дані підтверджують факт не проживання відповідачів в будинку позивача, що є підставою для визнання відповідачів такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням.
На підставі викладеного, керуючись ст. 47 Конституції України, ст. 182,321,405 ЦК України, ст.ст.8,10,11,60,61,88,169,209,213,215,223-227 ЦПК України, ст.ст. 322, 815 Цивільного кодексу України, ст.ст.64,71,72 Житлового Кодексу Української РСР, ст.ст. 3,7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратило право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.н., такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення судом першої інстанції заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Копію заочного рішення направити сторонам по справі.
Рішення винесено у нарадчій кімнаті в одному примірнику.
Суддя Д.Є. Хоменко