Справа № 236/2081/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2016 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.,

при секретарі Колесник О.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання дружини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в серпні 2016 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з 04.10.2014 року перебуває в шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_4, 14.02.2015 р. н.,який на теперішній час мешкає разом зі своєю матірю, перебуває на її утриманні. З грудня 2015 року шлюбні стосунки між подружжям фактично припинились. ОСОБА_2, за твердженням позивача, є працездатним, не має на утриманні інших близьких йому осіб, працює, отримує доходи у виді заробітної плати та в змозі сплачувати аліменти. ОСОБА_1 на сьогодні не працює, не є підприємцем, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, отримує соціальну допомогу по догляду за дитиною. У добровільному порядку домовленості між подружжям щодо надання матеріальної допомоги дружині досягнуто не було, тому позивач змушена звертатись до суду для захисту своїх майнових прав, вважає достатнім для свого утримання матеріальну допомогу від чоловіка в розмірі 1/6 частини його доходів (заробітку), просить стягувати аліменти з ОСОБА_2 від часу предявлення позову і до досягнення спільною дитиною трирічного віку.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої вимоги підтримала, наголошувала на необхідності їх задоволення, навела на підтримання своєї позиції аргументи, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення таких вимог позивача,вказав, що розуміє свій обовязок утримувати дружину і здатний його виконувати, але стягнення з його доходів аліментів у розмірі 1/6 частини вважав надмірним; наголошував на необхідності сплачувати аліменти на утримання двох своїх дітей за рішеннями суду, що вже набрали законної сили, на необхідності допомагати матеріально своїй матері похилого віку ОСОБА_5, нести значні витрати щодо утримання житла.

Залучена судом до участі в справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 повідомила, що вона певний час перебувала у шлюбі з відповідачем, на теперішній час шлюб розірвано, відповідач за рішенням суду виконує аліментні зобовязання на її користь щодо утримання сина ОСОБА_6, 07.03.2004 р. н., до досягнення дитиною повноліття. ОСОБА_3 заперечень проти позову ОСОБА_1 не висунула, але просила звернути увагу на ту обставину, що чинне законодавство обмежує розмір утримуваних аліментів з доходів платника 50-ма відсотками заробітку, вказане обмеження не має бути перевищене внаслідок можливого задоволення позову.

Суд,зясувавши зміст позовних вимог, вислухавши пояснення відповідача та третьої особи, дослідивши письмові матеріали по справі, встановив наступні обставини і визначив відповідні до них правовідносини.

04.10.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 373403, виданим 04.10.2014 року відділом ДРАЦС РС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області (а.с.5). В шлюбі народилась спільна дитина ОСОБА_4, 14.02.2015 р. н. (а.с.4).

З грудня 2015 року шлюбні стосунки між подружжям фактично припинились, позивач і відповідач припинили вести спільне господарство, фактично стали мешкати окремо, що не заперечується та визнається обома сторонами.

Після цього малолітній ОСОБА_4, 14.02.2015 р. н., перебуває на утриманні позивача,мешкає разом з нею(довідка про склад сім`ї від 18.08.2016 року № 2497/18-08 Лиманської міської ради, акт органу місцевого самоврядування від 18.08.2016 року, а.с.6,9). Дитина є фізично та психічно здоровою, що не заперечується і визнається сторонами.

ОСОБА_1 працює диспетчером структурного підрозділу «Краснолиманський загін воєнізованої охорони» РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» з 12.12.2000 року, перебуває у відпустці по догляду за дитиною з 20.04.2015 року по 14.02.2018 року (а.с.7), в період з лютого 2016 року по липень 2016 року отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на загальну суму 5160,00 грн. (а.с.8).

ОСОБА_2 на теперішній час працює мостовим майстром структурного підрозділу «Краснолиманська дистанція колії» РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», отримує доходи у виді заробітної плати, за період з березня 2016 року по серпень 2016 року розмір нарахованої йому зарплати складав 56015,58 грн.(а.с.13), в судовому засіданні відповідач підтвердив, що є фізично та психічно здоровим, працездатним, інших доходів не отримує.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 09.12.2011 року у справі № 2-1042/11, яке набрало законної сили (а.с. 19), з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, 07.03.2004 р. н., в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) з 21.11.2011 року і до повноліття дитини. За вказаним судовим рішенням видано виконавчий документ, відкрито виконавче провадження державним виконавцем, здійснюється щомісячне утримання коштів із заробітної плати відповідача(а.с. 27-31).

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 23.08.2016 року у справі № 236/2080/16-ц, яке набрало законної сили (а.с. 20-21), з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, 14.02.2015 р. н., в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) з 19.08.2016 року і до повноліття дитини. Відповідач 31.08.2016 року подав до адміністрації підприємства, де він працює, заяву про добровільне утримання з його заробітку 1/6 частини на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4, 14.02.2015 р. н. (а.с. 25,26).

ОСОБА_2 також має на утриманні матір похилого віку ОСОБА_5, 31.10.1952 р. н.,яка мешкає окремо, отримує пенсію, її доходи з січня 2014 року по серпень 2016 року склали 17957,84 грн. (а.с. 32,33,34), за твердженням відповідача потребує додаткових витрат на лікування, однак ОСОБА_2 не надані до суду будь-які докази щодо розміру таких витрат та здійснення таких витрат саме ним особисто.

Відповідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. На підставі ч. 2,3 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно з ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

За змістом ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до розяснень, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що малолітня дитини проживає разом з матірю та знаходиться на її матеріальному утриманні, позивач здійснює догляд за дитиною. Дружина відповідача на теперішній час не працює у звязку із доглядом за дитиною,потребує матеріальної допомоги від ОСОБА_2, який таку допомогу може надавати, оскільки є працездатним та офіційно працевлаштованим. Отже, суд прийшов до висновку про те, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання дружини, бо є працездатним та зобов'язаний утримувати дружину до досягнення дитиною трирічного віку.

Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних способу регулювання сімейних відносин в Україні (ст. 7 СК України), суд за таких обставин вважає за можливе щомісячно стягувати з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання дружини в розмірі 1/12 частини доходів чоловіка, починаючи з 19.08.2016 року та досягнення спільною дитиною - ОСОБА_4, 14.02.2015 р. н., трирічного віку. Однак, задовольняючи частково позовну заяву ОСОБА_1, суд бере до уваги наявність у відповідача визначених судовими рішеннями зобовязань щодо утримання двох дітей до досягнення ними повноліття, наявність у відповідача на утримання непрацездатної матері.

При цьому на підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд зазначає таке. Згідно із ст. 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів. Якщо позивача, на користь якого ухвалене рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в доход держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ст. 88 ЦПК України). Чинним законодавством України визначена ставка судового збору в таких справах 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що в грошовому вираженні складає 551,20 грн.. При цьому згідно з п.36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

З урахуванням часткового задоволення вимог позивача ОСОБА_1 суд стягує з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 275,60 грн..

Керуючись ст.ст. 75, 77, 79, 80, 81, 84 СК України, ст.ст. 10, 11, 15, 60, 61, 209, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимог щодо стягнення аліментів на утримання дружини - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, 24.01.1979 р. н., народжений в м. Красний Лиман Донецької області,зареєстрований та фактично мешкає за адресою АДРЕСА_1, працює майстром у структурному підрозділі «Краснолиманська дистанція колії» РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця») на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, 28.06.1981 р. н., народжена в м. Красний Лиман Донецької області, зареєстрована та фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2, тимчасово не працює) аліменти на її утримання в розмірі 1/12 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, починаючи з 19.08.2016 року і до досягнення дитиною - ОСОБА_4, 14.02.2015 р. н., трирічного віку.

Допустити негайне виконання цього рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Краснолиманський міський суд Донецької області до Апеляційного суду Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 23.09.2016 року.

Суддя -