Справа № 308/9514/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області ОСОБА_1, при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П., розглянувши заяву представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, про забезпечення позову у справі № 308/9514/15-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 та другого відповідача ОСОБА_4, про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова, справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 було передано на розгляд до Ужгородського міськрайонного суду. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2015 року було розподілено на суддю Івашковича І.І.

В подальшому згідно розпорядження № 648 по справі № 308/9514/15-ц дану справу було повторно перерозподілено у звязку тим, що суддя Івашкович І.І. звільнений з посади судді Ужгородського міськрайонного суду наказом Верховної Ради України № 788 від 12.11.2015 року.

Згідно протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями від 17.12.2015 року справу було розподілено на суддю Дергачову Н.В.

Представником відповідача ОСОБА_3, 12.12.2016 подана до суду заява про забезпечення позову, за якою він просить суд ухвалити судове рішення, яким накласти заборону на відчуження квартири, що розташована за адресою: м. Ужгород, проспект. Свободи, 43/63.

В обґрунтування заяви представник відповідача зазначив, що позивачем направлено відповідачу повідомлення від 19.09.2016 року про те, що банк планує здійснити реєстрацію права власності на квартиру, що є предметом іпотеки за собою. Також банком направлено відповідачу повідомлення від 19.09.2016 року, про те що банк планує здійснити реєстрацію права власності на квартиру, що є предметом іпотеки за собою, та банк буде здійснювати заходи для продажу квартири предмете іпотеки.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як зазначено у п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Розглянувши подану представником відповідача заяву та матеріали справи суд дійшов до наступних висновків.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, представник відповідача вказує, що банком направлено відповідачу ОСОБА_5 від 19.09.2016 року, про те що банк планує здійснити реєстрацію права власності на квартиру, що є предметом іпотеки за собою, та буде здійснювати заходи для продажу квартир предмету іпотеки.

Та зазначає, що відповідач не буде мати можливості захистити свої права у разі, якщо банк буде здійснювати набуття права власності на предмет іпотеки шляхом укладення договору або безпосередньої перереєстрації майна.

Як вбачається, з матеріалів справи, Публічним акціонерним товариство комерційний банк «ПриватБанк» до Ужгородського міськрайонного суду, подано позов до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, а представником відповідач в свою чергу подано заяву про забезпечення позову, за якою він просить суд винести ухвалу, за якою накласти заборону на відчуження квартири, що розташована за адресою: м. Ужгород, проспект. Свободи, 43/63.

Беручи до уваги, те що в позовній заяві, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 20 306,69 доларів США, за кредитним договором MKZ7GF00000087 від 11.07.2015 року, а відповідачем у заяві про забезпечення позову від 24.11.2016 року ставиться питання про накладення заборони на відчуження квартири, що розташована за адресою: м. Ужгород, проспект. Свободи, 43/63, яка не є предметом вищезазначеного позову, суд дійшов висновку, що у такій спосіб відповідач намагається захистити своє право власності, що є предметом окремого позову, тобто такий вид забезпечення позову суперечить заявленим позовним вимогам та суті забезпечення позову у цивільній справі.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що метою забезпечення позову є забезпечення виконання рішення суду у подальшому, а не забезпечення прав відповідача на нерухоме майно, як цього вимагає відповідач.

З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3, про забезпечення позову у справі № 308/9514/15-ц.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 210, 293 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3, про забезпечення позову у справі № 308/9514/15-ц відмовити.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Н.В. Дергачова