Справа № 481/1786/15-ц
Провадж.№ 2/481/129/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

(заочне)

03.02.2016 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Уманської О.В., при секретарі Кузьміній Н.П., з участю позивачки ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новий Буг Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення грошових коштів за договором позики, -

Встановив:

13.11.2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з відповідачки ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 38250,00 грн. за договором позики, посилаючись на те, що 19.07.2014 року вона передала відповідачці 1150,00 доларів США та 8000,00 гривень, які остання зобовязалася повернути згідно розписки від 19.07.2014 року до 31.12.2014 року та 27.11.2014 року вона передала відповідачці 100,00 доларів США, які остання зобовязалася повернути згідно розписки від 27.11.2014 року до 01.02.2015 року. Однак у зазначені терміни відповідачка свої зобов'язання не виконала, грошові кошти в сумі 8000,00 гривень та 1250,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 30250,00 гривень не повернула, тому позивачка просить ухвалити судове рішення, за яким стягнути з відповідачки вказаний борг та судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити у повному обсязі

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце слухання справи але як встановлено судом свідомо відмовилася від отримання листа з повісткою про час та місце розгляду справи, що стверджується конвертом на якому зазначено причину повернення листа, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, суд у відповідності до вимог ст. ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку.

В силу ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Матеріали справи вказують на те, що згідно розписки від 19.07.2014 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 8000,00 гривень та 1150,00 доларів США взявши на себе зобов'язання повернути суму позики до 31.12.2014 року та згідно розписки від 27.11.2014 року отримала 100,00 доларів США взявши на себе зобов'язання повернути суму позики до 01.02.2015 року.

Зважаючи на те, що на час розгляду справи в суді грошові кошти в сумі 8000,00 гривень та 1250,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті згідно довідки виданої філією Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк» №2272 від 13.11.2015 року становить 30250,00 гривень, отримані позичальником ОСОБА_2 від позикодавця ОСОБА_1, останній не повернуті, відповідачка ОСОБА_2 зобов'язана повернути зазначені кошти позикодавцеві.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики у розмірі 38250,00 грн. знайшли своє підтвердження при судовому розгляді справи, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім цього, відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивачки ОСОБА_1 понесений останньою та документально підтверджений судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 174, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 38250 (тридцять вісім тисяч двісті пятдесят) гривень 00 коп., а також судові витрати в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 коп.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: