Справа № 750/5422/16-ц Провадження № 22-ц/795/1714/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Литвиненко І. В. Доповідач - Шевченко В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіШевченка В.М.
суддів:Лакізи Г.П., Скрипки А.А.
при секретарі:Покладі Д.В.
за участю:представника ОСОБА_5- ОСОБА_6, представника Чернігівської міської ради - Миколаєнка Р.С., представника ТОВ "Виробничо -комерційне підприємство "Пегас"- Примакової В.М. , представника КП"Паркування та ринок" Чернігівської міської ради - Малая А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 15 червня 2016 року про забезпечення позову, у справі за позовом Чернігівської міської ради до державного реєстратора реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_10, Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо - комерційне підприємство «Пегас», ОСОБА_5, приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Белової Ольги Степанівни про визнання договору недійсним, скасування рішення, визнання свідоцтва недійсним, третя особа - Комунальне підприємство «Паркування та ринок»,

в с т а н о в и в:

Не погоджуючись з ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 червня 2016 року, ОСОБА_5 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати вищезазначену ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 червня 2016 року заяву Чернігівської міської ради про забезпечення позову у справі за позовом Чернігівської міської ради до державного реєстратора реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_10, ТОВ «Пегас», ОСОБА_5, приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Белової О.С. про визнання договору недійсним, скасування рішення, визнання свідоцтва недійсним задоволено частково. Накладено арешт на виставковий майданчик автомобілів, у складі: приміщення охорони, літ «А-1», загальною площею 6,7 кв.м., площадка загальною площею 982 кв.м., огорожа загальною площею 279 кв.м. розташований за адресою АДРЕСА_1, індексний номер 10148916 від 19.04.2016 року, номер запису про право власності 14227816.

ОСОБА_5 вважає, що судом порушено та не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції неналежно зазначено мотиви, з яких суд дійшов висновків про необхідність забезпечення позову, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

ОСОБА_5 зазначає, що до позовів майнового характеру передбачена можливість застосування такого виду забезпечення позову як накладення арешту майна, проте Постанова Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» не містить вказівки про те, що такий вид забезпечення позову суд має право застосовувати до позовів немайнового характеру, яким і є даний позов. Заявлений позов Чернігівської міської ради не містить ознак позову майнового характеру. Так відсутність в позовній заяві ціни позову, що є характерним та обов'язковим для позовів майнового характеру, свідчить про те, що ініційований позов Чернігівської міської ради за своєю природою є позовом немайнового характеру.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

По справі встановлено, що 03.06.2016 року представник Чернігівської міської ради подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на виставковий майданчик автомобілів, у складі: приміщення охорони, літ «А-1», загальною площею 6,7 кв.м., площадка загальною площею 982 кв.м., огорожа загальною площею 279 кв.м. розташований за адресою АДРЕСА_1, індексний номер 10148916 від 19.04.2016 року, номер запису про право власності 14227816. До набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо виставкового майданчику автомобілів у складі: приміщення охорони, літ «А-1», загальною площею 6,7 кв.м., площадка загальною площею 982 кв.м., огорожа загальною площею 279 кв.м. розташований за адресою АДРЕСА_1, індексний номер 10148916 від 19.04.2016 року, номер запису про право власності 14227816 в тому числі укладати будь-які договори про розірвання договору купівлі - продажу від 19.04.2016 року. Обґрунтовано дану заяву тим, що існує імовірність того, що відповідач буде намагатися відчужити майно, укладаючи новий договір купівлі - продажу або відчужити іншим чином виставковий майданчик автомобілів, що утруднить або унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Задовольняючи частково заяву, суд першої інстанції виходив з того, що дійсно виник спір і є обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а вид забезпечення позову є співмірним і відповідним заявленим позовним вимогам і унеможливить вчинення будь-яких інших дій відносно виставкового майданчика автомобілів.

Апеляційний суд погоджується з вірним висновком суду першої інстанції, оскільки вказаний висновок суду узгоджується з фактичними обставинами справи.

Так згідно з положеннями п.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи із змісту ст.151 ЦПК України, головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення завдання значної шкоди заявнику. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно роз'яснень викладених в пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року ''Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову'' (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №2 від 12.06.2009 року), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Статтею 152 ЦПК України передбачені різні види забезпечення позову, закон не встановлює конкретно, який вид в яких судових справах застосовується.

Довід апелянта про те, що при застосуванні судом забезпечення позову не було враховано положень п.3 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року, щодо можливості накладення арешту тільки до вимог майнового характеру не заслуговує на увагу, оскільки предметом розгляду є саме майновий об'єкт - виставковий майданчик автомобілів, що належить ОСОБА_5 і про визнання недійсним договору купівлі-продажу якого заявлені позовні вимоги. Вид забезпечення позову обраний судом правильний та співмірний, оскільки він унеможливлює відчуження спірного виставкового майданчика і в той же час не перешкоджає позивачці здійснювати свою господарську діяльність

Враховуючи, що представником заявника наведені такі аргументи щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, та що зволікання зі застосуванням заходів забезпечення позову може спричинити неможливість виконання рішення суду в майбутньому, і що права позивача дійсно можуть бути порушені у разі невжиття судом заходів забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовано наклав арешт на майно з урахуванням характеру спірних правовідносин.

Посилання апелянта на те, що суду не було надано доказів на підтвердження реальної загрози чи утруднення виконання рішення суду не заслуговують на увагу; оскільки зазначений виставковий майданчик автомобілів є предметом позову Чернігівської міської ради, а процесуальний закон не зобов»язує суд при розгляді питання про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, і повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

За таких обставин, коли наявні в матеріалах справи докази підтверджують обгрунтованість вимог заявника та необхідність в забезпеченні позову, ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою і підлягає залишенню без змін, оскільки постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ч.1 п.1, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:Судді: