Справа № 336/5817/14-ц
Провадження № 2/336/679/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Кляшторного В.С., при секретарі Ведмедьовій В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ ПриватБанк звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В позові зазначається, що відповідно до укладеного договору № DNH4KP71820058 від 23.03.2006 року відповідач ОСОБА_1 23.03.2006 року отримав кредит в розмірі 1823 грн. 90 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

У порушення умов договору та норм закону, відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим, станом на 07.07.2014 року виникла заборгованість в розмірі 17178,86 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 1823,90 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 5113,61 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в розмірі 8947,12 грн., а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: штрафу в сумі 500 грн. (фіксована частина), штрафу 794,23 грн. (процентна складова). Зазначену вище суму заборгованості а також понесені судові витрати позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував,просив у його задоволенні відмовити посилаючись на те, що Умови кредитування відповідачем не підписані, отже він не міг бути з ними ознайомлений. Крім того представник зазначив, що банком був пропущений строк позовної давності.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку позовної давності починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Ст. 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23.03.2006 року між відповідачем ОСОБА_1 та позивачем ПАТ КБ ПриватБанк був укладений кредитний договір № DNH4KP71820058 відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 1823 грн. 90 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У заяві зазначено, що позичальник ознайомився та згоден з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам. Але як вбачається з матеріалів справи вказані Умови не містять підпису відповідача. Доказів, що саме вказані умови розумів відповідач підсичуючи заяву позичальника матеріали справи не містять.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідачем останній платіж було здійснено 23.03.2007 року. Позов було подано до суду 25.07.2014 р. (згідно поштової накладної), тобто через три роки після закінчення строку передбаченого законом для звернення до суду. Доказів, що строк позовної давності пропущено з поважних причин позивачем не надано.

Враховуючи зазначені обставини, а також ту обставину, що відповідно до ст.60 ЦПК України, позивач не довів тих обставин, на які посилається, як на підставу своїх вимог, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не розглядає питання про розподіл судових витрат, у зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 267, 258, 257 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.С. Кляшторний