У х в а л а

іменем україни

18 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Закропивного О.В., Мазур Л.М.,

Мартинюка В.І., Нагорняка В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом кредитної спілки «Альянс Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за касаційною скаргою кредитної спілки «Альянс Україна» на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2015 року та рішення апеляційного суду Волинської області від 28 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року кредитна спілка «Альянс Україна» (далі - КС «Альянс Україна») звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на свою користь суму неповернутого тіла кредиту у розмірі 3 268 грн 77 коп., проценти за користування кредитом у розмірі 9 842 грн 13 коп. та пеню в розмірі 11 931 грн 01 коп.

На обґрунтування позовних вимог КС «Альянс Україна» посилалася на те, що 23 квітня 2008 року між нею та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 81-04/08ККв, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 5 000 грн строком на 36 місяців з кінцевим терміном повернення 23 квітня 2011 року під 0,1918 % за день плюс 1 % від суми кредиту, який сплачується позичальником в день отримання кредиту.

Цього ж дня на забезпечення виконання зобов'язань за цим договором між КС «Альянс Україна» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 81-04/08ККв, згідно з умовами якого поручитель та позичальник відповідають перед позивачем як солідарні боржники.

Посилаючись на те, що сума кредиту ОСОБА_4 отримана повністю, проте остання свої зобов'язання з повернення кредиту належним чином не виконувала, у зв'язку із чим станом на 14 серпня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 25 041 грн 91 коп., позивач просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 28 грудня 2015 року апеляційну скаргу КС «Альянс Україна» задоволено частково, рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2015 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено з інших підстав.

У касаційній скарзі КС «Альянс Україна», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що наявність кредитної заборгованості ОСОБА_4 підтверджена належними і допустимими доказами, однак позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду. Відмовляючи у задоволенні позову до ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що з позовом до поручителя КС «Альянс Україна» звернулася лише 31 серпня 2015 року, тобто після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання - 23 жовтня 2011 року - та одного року з дня укладення договору поруки, а тому договір поруки припинив свою дію.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову з інших підстав, виходив із наявності договору відступлення права вимоги (цесії) від 26 березня 2014 року та додаткового договору до нього від 20 листопада 2014 року, укладених між КС «Альянс Україна» та ОСОБА_3, зокрема і щодо вказаних вище кредитного договору та договору поруки, дійшовши висновку, що КС «Альянс Україна» є неналежним позивачем, тобто особою, якій не належить право вимоги за цим позовом, оскільки її права не порушено.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що зазначеним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що 23 квітня 2008 року між КС «Альянс Україна» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 81-04/08ККв, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 5 000 грн строком на 36 місяців з кінцевим терміном повернення 23 квітня 2011 року під 0,1918 % за день плюс 1 % від суми кредиту, який сплачується позичальником в день отримання кредиту (а. с. 4-5).

Відповідно до п. 9.5 цього договору до правовідносин, пов'язаних з укладенням та виконанням цього договору, застосовується строк позовної давності тривалістю п'ять років.

Цього ж дня на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між КС «Альянс Україна» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 81-04/08ККв, згідно з умовами якого поручитель та позичальник відповідають перед позивачем як солідарні боржники (а. с. 6).

З матеріалів справи вбачається, що останній платіж за указаним вище договором було здійснено ОСОБА_4 27 квітня 2011 року (а. с. 40-42).

Крім того, 26 березня 2014 року між КС «Альянс Україна» та ОСОБА_3 укладено договір про відступлення права вимоги, а 20 листопада 2014 року - додатковий договір, за якими право вимоги кредитором боргу ОСОБА_4 перейшло до ОСОБА_3 (а. с. 110, 111).

Звертаючись до суду із цим позовом та обґрунтовуючи позовні вимоги, КС «Альянс Україна» посилалася на неналежне виконання ОСОБА_4 своїх зобов'язань, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 14 серпня 2015 року становила 25 041 грн 91 коп., з яких 3 268 грн 77 коп. - сума неповернутого тіла кредиту, 9 842 грн 13 коп. - відсотки за користування кредитом та 11 931 грн 01 коп. - пеня (а. с. 8-9, 10).

За змістом частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Заміна кредитора у зобов'язанні не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора (стаття 515 ЦК України).

За статтею 1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом.

Статтею 21 цього Закону визначено види господарської діяльності кредитної спілки, а пунктом 11 частини першої цієї статті врегульовано, що провадження кредитною спілкою іншої діяльності, крім передбаченої Законом, не допускається.

Отже, кредитна спілка як кредитодавець з огляду на особливості правового статусу, визначеного законом, не має права відступати право вимоги за кредитним договором, оскільки такі повноваження законом не передбачені.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року у справі № 6-59цс15 та від 02 вересня 2015 року у справі № 6-667цс15, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

З огляду на вказане колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення місцевого суду та відмовляючи у задоволенні позову, не врахував правову позицію Верховного Суду України та дійшов помилкового висновку, що КС «Альянс Україна» не є належним позивачем у справі, у зв'язку із чим її права не порушено.

Таким чином, неповнота з'ясування апеляційним судом обставин у справі та порушення зазначених норм матеріального та процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, а тому рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргукредитної спілки «Альянс Україна» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 28 грудня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: О.В. Закропивний

Л.М. Мазур

В.І. Мартинюк

В.А. Нагорняк