Справа № 0417/2-2601/2011
Провадження № 6/0202/34/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Слюсар Л.П.

за участю секретаря Фісун К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську подання державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання аліментних зобовязань, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2016 року державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання аліментних зобовязань, посилаючись на те, що на виконанні у державного виконавця знаходиться зведене виконавче провадження №46756583 від 09.08.2012 року з примусового виконання виконавчого листа № 2-1497/2010 від 17.05.2010 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 500,00 грн. щомісячно з усіх видів заробітку на утримання неповнолітньої дитини Вікторії, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначив, що боржник є громадянином України, добровільно рішення суду не виконує, кошти на утримання дитини не сплачує. Факт несплати коштів підтверджується матеріалами виконавчого провадження. Відомості щодо його працевлаштування відсутні, допомогу у центрі зайнятості, а також дохід у вигляді пенсії та інших видів доходів, з яких можливо провести утримання, він не отримує.

Заборгованість по сплаті аліментів згідно розрахунку від 01.03.2010 року станом на 31.12.2015 року становить 3079,56 грн.

Боржник неодноразово викликався до відділу ДВС, попереджався про кримінальну відповідальність, але заходи щодо відшкодування заборгованості він не вживає, що свідчить про те, що боржник ухиляється від сплати аліментів.

15.06.2015 року ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, оголошено у розшук.

До Індустріального ВДВС звернулася стягувач з заявою звернутися до суду з поданням на обмеження виїзду ОСОБА_1, у зв'язку з тим, що боржник має намір виїхати за кордон до Російської Федерації.

Вказав, що для виконання зазначеного рішення суду державним виконавцем перевірено майновий стан боржника за місцем його проживання. Майно за місцем мешкання відсутнє. Згідно довідки адресного бюро ОСОБА_1 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3. За місцем реєстрації направлена вимога державного виконавця, що необхідності з'явитись до відділу ДВС, яка направлена рекомендованою кореспонденцією. За ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно, за адресою: АДРЕСА_1, не зареєстровано.

В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем проведені усі необхідні заходи щодо стягнення існуючої заборгованості. Майно, на яке може бути звернено стягнення, не розшукано. До теперішнього часу борг за даним виконавчими документами не сплачено.

Однак, ОСОБА_1 ігноруючи рішення суду і вимоги Сімейного кодексу України про обов'язки батьків утримувати та виховувати дітей, умисно ухиляється від сплати боргу. За ОСОБА_1 згідно відповіді з Державної реєстраційної служби зареєстроване майно, а саме 1/2 частина квартири за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Березинська, 14/18, на яку 23.06.2014 накладено арешт. Іншого майна у боржника не має.

Тому, просив суд тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІНН НОМЕР_1), зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, у праві виїзду за межі України до моменту фактичного виконання зобов'язань згідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2011 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 500,00 грн. щомісячно з усіх видів заробітку на утримання неповнолітньої дитини, Вікторії, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Представник Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Інші учасники процесу до судового засідання не викликалися відповідно до вимог ст.377-1 ЦПК України.

На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться.

Вивчивши матеріали подання, матеріали справи № 2-1497/10, суд вважає, що подання Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. 18 ст.11 Закону України Про виконавче провадження у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, у процесі здійснення виконавчого провадження державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно з ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2 ст.6 Закону України Про порядок виїзду і вїзду в Україну громадян України, громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Згідно з ст.5 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається із матеріалів справи, в Індустріальному відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на виконанні знаходиться виконавчий лист № 2-1497/2010 р. виданий Індустріальним районним суду м. Дніпропетровська 17.05.2010 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 500,00 грн. щомісячно з усіх видів заробітку на утримання неповнолітньої дитини Вікторії, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Відповідно до постанови ВП №33818311 державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції 09.08.2012 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-1497/2010 виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська.

Слід зазначити, що Інструкцією з організації примусового виконання рішень (далі Інструкція), затвердженої наказом Мінюсту України від 2 квітня 2012 року №512/5 та зареєстрованої Мін'юстом України від 2 квітня 2012 року № 489/20802 визначений порядок здійснення обмеження у праві виїзду за межі України та заборони в'їзду в Україну при виконанні судових рішень.

Так, розділом ХІ вказаної Інструкції передбачено, що в поданні державного виконавця про обмеження виїзду боржника за межі України повинно зазначатись, зокрема, і підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань. Крім того, до подання повинно бути долучено доказ повідомлення боржника про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду.

Проте, вказані вимоги Інструкції державним виконавцем не виконано.

Зі змісту подання не вбачається, що боржник має намір покинути територію України та відсутні дані про наявність у останнього закордонного паспорта.

При цьому, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, окрім самого подання, які б свідчили про дійсне ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов'язань за виконавчим провадженням, на які посилається державний виконавець в своєму поданні, зокрема, відсутні докази на підтвердження обізнаності боржника про наявність постанови про відкриття виконавчого провадження та державним виконавцем не доведено, що обмеження його у праві виїзду за межі України сприятиме виконанню боржником свого зобов'язання, враховуючи, що доказів відсутності іншого майна, зокрема нерухомого, на яке можливе звернення стягнення для повного виконання судового рішення, не надано та ці обставини державним виконавцем не встановлювалися, що має істотне значення у даній справі.

Одночасно, суд відзначає, що сама по собі неявка за викликом державного виконавця до ДВС за відсутності інших об'єктивних даних про обізнаність та свідоме ігнорування вимог державного виконавця боржником, не може бути єдиною підставою для вжиття таких заходів обмеження, як і не підтверджує обставин ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання.

Керуючись: ст.33 Конституції України, ч.1 ст.11, п.18 ч.2 ст.11, ст.32 Закону України Про виконавче провадження , ст.6 Закону України Про порядок виїзду і вїзду в Україну громадян України, ст.ст. 209,201,217, 377-1 ЦПК суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені подання державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання аліментних зобовязань - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд, шляхом подачі протягом 5-ти днів з дня її проголошення апеляційної скарги .

Суддя Л.П. Слюсар