У Х В А Л А

іменем україни

21 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

КафідовоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом виконавчого комітету Конотопської міської ради Сумської області до ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Невський ринок», третя особа - комунальне підприємство «Конотопське міжміське бюро технічної інвентаризації», про знесення торгівельних павільйонів за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 22 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року виконавчий комітет Конотопської міської ради Сумської області звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що рішенням виконавчого комітету Конотопської міської ради від 30 червня 2009 року товариству з обмеженою відповідальністю «Невський ринок» (далі - ТОВ «Невський ринок») надано дозвіл на будівництво торгівельних павільйонів по АДРЕСА_1, на підставі чого виготовлено проектну документацію. У подальшому товариство отримало дозвіл на виконання робіт та здійснило реєстрацію права власності на 2% готовності незавершених будівництвом павільйонів. 27 серпня 2010 року ОСОБА_3 придбав у TOB «Невський ринок» 13/50 частин будівель та споруд міні-ринка, а саме: незавершені будівництвом павільйони, позначені в технічній документації літерами «Х2-1», «Ц2-1» по АДРЕСА_1. 01 вересня 2010 року ОСОБА_3 зареєстрував за собою право власності на 13/50 часток будівель та споруд міні-ринка та розпочав самовільно, не одержавши на своє ім'я дозвільних документів, будівництво торгівельних павільйонів. 25 жовтня 2010 року рішенням виконавчого комітету Конотопської міської ради за клопотанням ОСОБА_3 незавершеним будівництвом павільйонам були присвоєні адреси: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для комерційного використання не видавався, павільйони були збудовані з порушенням діючих державних будівельних норм (далі - ДБН), позивач, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив знести зазначені вище торгівельні павільйони за рахунок ОСОБА_3

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 22 березня 2016 року, позов виконавчого комітету Конотопської міської ради Сумської області задоволено. Вирішено знести торгівельні павільйони, розташовані по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 за рахунок ОСОБА_3 Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову виконавчого комітету Конотопської міської ради Сумської області.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що торгівельні павільйони збудовані відповідачем на земельній ділянці, що не була відведена для будівництва, без оформлення дозвільних документів, а також з істотними порушеннями будівельних норм і правил. При цьому отримання ОСОБА_3 декларацій про готовність об'єктів і реєстрація за ним права власності на торгівельні павільйони, не спростовують доводи позову, оскільки чинним є рішення міської ради про їх знесення.

Проте повністю з такими висновками судів погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що рішенням виконавчого комітету Конотопської міської ради від 30 червня 2009 року ТОВ «Невський ринок» надано дозвіл на будівництво торгівельних павільйонів по АДРЕСА_1, на підставі чого виготовлено проектну документацію. В подальшому ТОВ «Невський ринок» отримало дозвіл на виконання робіт та здійснило реєстрацію права власності на 2% готовності незавершених будівництвом павільйонів.

27 серпня 2010 року ОСОБА_3 придбав у TOB «Невський ринок» 13/50 частин будівель та споруд міні-ринка, а саме: незавершені будівництвом павільйони, позначені в технічній документації літерами «Х2-1», «Ц2-1» по АДРЕСА_1.

01 вересня 2010 року ОСОБА_3 зареєстрував за собою право власності на 13/50 часток будівель та споруд міні-ринка. 25 жовтня 2010 року рішенням виконавчого комітету Конотопської міської ради за клопотанням ОСОБА_3 незавершеним будівництвом павільйонам були присвоєні адреси: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1.

Пред'являючи позов, виконавчий комітет Конотопської міської ради Сумської області посилався на те, що дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для комерційного використання ОСОБА_3 не видавався, павільйони були збудовані з порушенням діючих ДБН.

За правилами ч.ч. 1, 4, 7 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельні ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Суди у порушення ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України не перевірили тверджень ОСОБА_3 та поданих ним доказів про те, що реєстраційною службою Конотопського міськрайонного управління юстиції на підставі та відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» було проведено державну реєстрацію речових прав на торгівельні павільйони по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, не дали оцінки деклараціям про готовність об'єктів.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суди першої та апеляційної інстанцій не дали належної правової оцінки тому, що постановою Сумського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року, яка набрала законної сили, у задоволенні адміністративного позову виконавчого комітету Конотопської міської ради Сумської області до реєстраційної служби Конотопського міського управління юстиції Сумської області, інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Сумській області про визнання протиправними та скасування державної реєстрації права власності на спірні торговельні павільйони та рішення про реєстрацію було відмовлено. При цьому суд установив, що при проведенні реєстраційних дій щодо отримання права власності за ОСОБА_3 не вбачається порушень прав та інтересів виконавчого комітету Конотопської міської ради Сумської області.

Суди першої та апеляційної інстанцій у порушення ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України не перевірили тверджень ОСОБА_3 про те, що з часу придбання він будівництва павільойнів не проводив. Не перевіривши тверджень відповідача про те, що він є законним власником спірних павільйонів і його права зареєстровані у встановленому законом порядку, суди дійшли передчасного висновку про те, що ці павільйони є самочинним будівництвом та підлягають знесенню.

Отже, суди у порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України доводів сторін по суті позовних вимог не перевірили; фактичні обставини справи, від яких залежить правильне вирішення спору, належним чином не встановили; не визначились які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; належним чином не обґрунтували висновку про самочинність будівництва спірних павільйонів та необхідність їх знесення, не навели правових підстав для такого висновку.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 338 ЦПК України, оскільки порушення закону допущені як районним судом, так і апеляційним, справа підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 22 березня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

О.В.Кафідова

І.М.Фаловська