Справа №478/289/15-ц 26.05.2016 26.05.2016 26.05.2016
Провадження №22-ц/784/1216/16
Категорія 57 Головуючий у суді першої інстанції - Сябренко І.П.
Суддя-доповідач апеляційного суду - Шаманська Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Шаманської Н.О.,

суддів - Данилової О.О., Лівінського І.В.,

із секретарем судових засідань - Лівшенко О.С.,

за участю: позивача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 6 квітня 2016 року, ухваленого за позовом

ОСОБА_4

до

публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»

(далі - ПАТ «УкрСиббанк»), третя особа - ОСОБА_5

про визнання удаваними та розірвання договорів про надання споживчих кредитів, договорів поруки та іпотеки,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання удаваними та розірвання договорів про надання споживчих кредитів, договорів поруки та іпотеки.

Позивачка зазначала, що між нею та АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») укладено:

20 травня 2008 року договір про надання споживчого кредиту № 0 в сумі 37 200 євро, що еквівалентно 292 629 грн. 52 коп.;

25 вересня 2008 року договір про надання споживчого кредиту № 0 в сумі 48 700 доларів США, що еквівалентно 236 687 грн. 87 коп.;

3 жовтня 2008 року договір про надання споживчого кредиту № в сумі 13 800 доларів США, що еквівалентно 67 201 грн. 86 коп.

Одночасно, з метою забезпечення виконання цих договорів з позивачем укладені відповідні договори іпотеки від 20 травня, 25 вересня та 3 жовтня 2008 року та поруки № 204867 від 20 травня 2008 року, № 230102 від 25 вересня 2008 року, № 230554 від 3 жовтня 2008 року з ОСОБА_5

Посилаючись на те, що банк не повідомив її про валютні ризики та при укладенні вищевказаних споживчих договорів в іноземній валюті, сторонами приховано іншу угоду, а саме їх укладання в національній валюті - гривні, уточнивши свої вимоги під час судового розгляду,позивачка просила визнати удаваними та розірвати договори про надання споживчих кредитів, договори поруки та іпотеки; застосувати наслідки удаваності та повернути їй переплачені кошти в розмірі 74 728 грн. 61 коп.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 6 квітня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 20 травня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_4 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0 відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 37 200 євро, що еквівалентно 292 629 грн. 52 коп. строком до 20 травня 2015 року зі сплатою за користування кредитом 12,9 % річних.

Згідно п.1.2.2 кредитного договору позичальник зобов'язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтет них платежів в розмірі 675 євро в день сплати ануїтетних платежів. За користування кредитними коштами позичальник зобов'язується сплатити проценти у розмірі 12,9% річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений строк - у подвійному розмірі. Сторони домовились, що за умовами Договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки (п.1.3 договору). Сукупна вартість кредиту визначається «Графіком платежів, визначення сукупної вартості кредиту»( Додаток № 1 до договору)

З пункту 10.13 цього договору вбачається, що підписанням даного Договору Позичальник свідчить про те, що:

- всі умови даного договору йому цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього;

- перед підписанням даного Договору Позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема, п. 2 ст. 11 Закону України «про захист прав споживачів» ( а.с. 15-21).

20 травня 2008 року для забезпечення виконання зобов'язань позичальниці ОСОБА_4 за кредитним договором, АКІБ «УкрСиббанк» уклав з ОСОБА_5 договір поруки №204867.

Крім того, 20 травня 2008 року для забезпечення виконання зобов'язань позичальниці ОСОБА_4 за кредитним договором, АКІБ «УкрСиббанк» уклав з ОСОБА_4 договір іпотеки, за яким остання передала в іпотеку банку нежитлову будівлю, магазин «Меблі», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

25 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_4 був укладений договір про надання споживчого кредиту з Правилами №0, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 48 700 доларів США, що еквівалентно 236 686 грн. 87 коп., строком до 25 вересня 2015 року зі сплатою за користування кредитом 14,85 % річних.

Згідно п.1.2.10 кредитного договору сплата ануїтетного платежу відбувається 25 числа кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти у розмірі 940 доларів США.

З пункту 3.1. Договору вбачається, що підписанням цього договору позичальник підтверджує:

- що на дату укладання Договору він ознайомлений с усіма Тарифами по розрахунково-касовому обслуговуванню та Тарифами Банку, що викладені в Додатку № 1 до Договору;

- перед укладенням цього Договору отримав від Банку інформаційний лист згідно вимог законодавства України, зокрема Закону України «Про захист прав споживачів»;

- що він ознайомлений і погоджується з умовами усіх додатків до цього Договору;

- що він ознайомлений і погоджується з Правилами (договірними умовами) споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк», які є невідємною частиною Договору ( а.с.7).

Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту викладені в додатку до Договору ( а.с. 9-10).

25 вересня 2008 року для забезпечення виконання зобов'язань позичальниці ОСОБА_4 за кредитним договором, АКІБ «УкрСиббанк» уклав з ОСОБА_4 договір іпотеки, за яким остання передала в іпотеку банку нежитлову будівлю, хлібозаводу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2

25 вересня 2008 року для забезпечення виконання зобов'язань позичальниці ОСОБА_4 за кредитним договором № від 25 вересня 2008 року, АКІБ «УкрСиббанк» уклав з ОСОБА_5 договір поруки №230102.

3 жовтня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ УкрСиббанк» і ОСОБА_4 був укладений договір про надання споживчого кредиту з Правилами №0, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 13 800 доларів США, що еквівалентно 67201 грн. 86 коп. строком до 2 жовтня 2015 року зі сплатою за користування кредитом 15,5 % річних.

Згідно п.1.2.10 кредитного договору сплата ануїтетного платежу відбувається кожне 03 число кожного місяця протягом строку кредитування у розмірі 275 доларів США.

З пункту 3.1. Договору вбачається, що підписанням цього договору позичальник підтверджує:

- що на дату укладання Договору він ознайомлений с усіма Тарифами по розрахунково-касовому обслуговуванню та Тарифами Банку, що викладені в Додатку № 3 до Договору;

- перед укладенням цього Договору отримав від Банку інформаційний лист згідно вимог законодавства України , зокрема Закону України «Про захист прав споживачів»;

- що він ознайомлений і погоджується з умовами усіх додатків до цього Договору;

- що він ознайомлений і погоджується з Правилами (договірними умовами) споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк», які є невідємною частиною Договору ( а.с.25).

Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту викладені в додатку до Договору ( а.с. 27-28).

3 жовтня 2008 року для забезпечення виконання зобов'язань позичальниці ОСОБА_4 за кредитним договором, АКІБ «УкрСиббанк» уклав з ОСОБА_5 договір поруки №230554.

3 жовтня 2008 року для забезпечення виконання зобов'язань позичальниці ОСОБА_4 за кредитним договором, АКІБ «УкрСиббанк» уклав з ОСОБА_4 договір іпотеки, за яким остання передала в іпотеку банку нежитлову будівлю, магазин «Меблі», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, в договорах зазначена сума коштів, яка надається позичальнику. У «Графіку платежів, визначення сукупної вартості кредиту» визначено строки та суми сплати платежів за кредитним договором.

Предметом спірних договорів є надання коштів в іноземній валюті (долар США, євро) з обов'язком виконання зобов'язання у валюті договору (долар США, євро).

Таким чином, позичальник отримав іноземну валюту та взяв зобов'язання повернути суму отриманих коштів та відсотки у валюті.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_4 посилалася на удаваний характер кредитних договорів та їх недійсність за статтею 235 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що перед укладанням кредитних договорів позивачка була ознайомлена з усіма умовами кредитування, а саме: з терміном кредитування, валютою кредитування, процентними ставками у цих валютах тощо, а тому усвідомлювала умови кредитування та самостійно за власним бажанням обрала кредитування у доларах США та євро,

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що при укладанні кредитних договорів, позивачка самостійно за власним бажанням обрала кредитування у доларах США та євро, є вірним та ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Статті 47 та 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Судом встановлено, що відповідач діяв відповідно до положень чинного законодавства та підзаконних нормативно-правових актів України та отримав банківську ліцензію № 75 від 28 жовтня 1991 року та Дозвіл № 75-2 від 24 грудня 2001 року з відповідним Додатками на здійснення операцій з валютними цінностями, в тому числі з розміщення іноземної валюти на валютному ринку України (а. с. 65-79), а тому суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність перешкод для укладання кредитних договорів та видачі кредиту у іноземній валюті ПАТ «УкрСиббанк».

Статтею 235 ЦК України визначено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Згідно роз'яснень викладених в п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за удаваним правочином (стаття 235 ЦК України) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з цим, позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що сторонами приховано іншу угоду, а саме укладання кредитних договорів в національній валюті - гривні.

Крім того, факт отримання кредитних коштів ОСОБА_4, саме в іноземних валютах (долари США та євро) підтверджуються її підписами в касових документах відділення банка за 20 травня 2008 року (а.с. 6 т. 2), 25 вересня 2008 року ( а.с. 11 т. 2) та 3 жовтня 2008 року ( а.с. 16 т. 2).

За такого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки, підстави наведені у позовній заяві не є переконливими та спрямовані на ухилення від виконання зобов'язання за кредитними договорами.

Доводи апелянта про те, що при укладенні спірних договорів вона не була попереджена про валютні ризики, не можуть бути підставою для визнання договорів недійсними на підставі ст. 235 ЦК України, оскільки зі спірних кредитних договорів вбачається, що на момент їх укладення ОСОБА_4 вважала, що їх умови є справедливими по відношенню до неї як позичальника, й перед їх укладенням позивачка отримала від Банку інформаційний лист, як це передбачено Законом України «Про захист прав споживачів», про що зазначено в оспорюваних договорах.

Зазначене відповідає положенням ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ від 10 травня 2007 р. № 168.

Знаючи, що діючим законодавством не передбачений стабільний курс як долара США так і євро до національної валюти - гривні, позивачка добровільно погодилась на такі умови кредитування, уклавши вказаний договір й протягом тривалого часу виконувала його.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 6 квітня 2016 р. залишити без змін.

Ухала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.О. Шаманська

Судді О.О. Данилова

І.В. Лівінський