Справа № 524/650/16-ц
Провадження №2/524/767/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Савічева В.О.

при секретарі Богдановій Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення процентів за користування коштами,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь за договором позики кошти за порушення строку повернення позики у сумі 23979 ( двадцять три тисячі девятсот сімдесят девять гривень), а також відшкодувати судові витрати в розмірі 551,20 грн.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 подали заяви в якій просили справу розглядати без їх участі, позов просили задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлявся у відповідності до положень ст. 74 ЦПК України за адресою місця проживання чи місця перебування фізичної особи, зареєстрованої у встановленому законом порядку. Згідно ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності сторін на підставі тих доказів, які маються у матеріалах справи.

Надавши належну оцінку поданим позивачем доказам, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, 30 січня дві тисячі чотирнадцятого року між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір строкової позики. Згідно з даним договором, позивач надав у борг відповідачеві грошові кошти у сумі 2500 ( дві тисячі пятсот ) доларів США, що є еквівалентом в розмірі 19982,5 (девятнадцять тисяч девятсот вісімдесят дві гривні пятдесят копійок) гривень на час укладення договору, строком до 30 квітня 2014 року.

Згідно договору відповідач повинен був сплачувати відсотки в розмірі 3,5 % щомісяця від загальної суми займу. День фактичного повернення займу згідно п.4.1 договору 30 квітня 2014 року. У разі несвоєчасного повернення грошових коштів боржник зобовязаний сплатити неустойку, починаючи з першого дня затримання повернення позики, а також сплатити 10% від загальної суми позики за кожний місяць заборгованості.

У вказаний строк відповідач на порушення своїх договірних зобовязань борг не повернув. До цього часу борг не повернутий, відповідач жодних пояснень з приводу цього не дає.

Відповідно до ст. ст. 1046, 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Пункт 1 статті 1049 діючого ЦК України, передбачено, що Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

До сьогоднішнього часу відповідач борг не погасив і наразі ухиляється від повернення суми боргу, чим порушив взяті на себе зобовязання.

Відповідно до статей 525 та 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та ЦК, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

В той же час, ч.1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В частині 1 ст. 610 ЦК України зазначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Також, згідно ч.2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Договором позики згідно п.2.2. встановлено сплату відсотків у розмірі 3,5 % щомісячно від суми займу до 30 квітня 2014 року , що складає ( лютий3,5%, березень3,5%, квітень3,5%, а всього = 10,5 %) від загальної суми позики. 19982,5 грн.:100*10,5% =(19982,5грн.:100*10,5)== 2098,16 грн.

Крім того , згідно п. 6 договору, позичальник, який своєчасно не повернув суму позики, додатково сплачує відсотки в розмірі 10% щомісяця від простроченої суми до моменту не повернення позики, з урахуванням індексу інфляції за весь період заборгованості. Що складає : період часу з 30.04.2014 року по 30.01.2015 року 9 місяців ( 10%*9)= 90 % від простроченої суми позики. 19982,5 грн.:100%*90%== (19982,5 грн.:100*90)== 17984,25 грн.

Тому, відповідач зобовязаний сплатити на користь позивача 90 відсотків від простроченої суми, яка складає суму позики в розмірі 17984,25 грн., оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобовязання з 30 квітня 2014 року по 30 січня 2015 року.

При таких обставинах, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму заборгованості за договором позики в розмірі :

-19982 грн.50 коп. - сума боргу;

-2098,16 грн. - 10,5% за три місяця (по 3,5% щомісяця) від суми позики;

-17984,25 грн. - 90% від простроченої суми за неповернення позики.

21 травня 2015 року Автозаводським районним судом міста Кременчука було винесено рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 суму боргу за договором позики від 30.01.2014 року у розмірі 40064,91 грн. та судові витрати в сумі 401,00 грн. Рішення суду набрало законної сили 22.06.2015 року.

22 липня 2015 року було видано виконавчий лист, згідно рішення Автозаводського районного суду від 21 травня 2015 року та направлено до Автозаводського відділу виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції для виконання. Але на протязі тривалого часу громадянин ОСОБА_2 не сплатив вищевказані кошти, згідно рішення Автозаводського суду міста Кременчука на користь громадянина ОСОБА_1, а продовжує користуватися коштами, які отримав згідно договору позики.

Відповідно до п.6.1 договору позики, у випадку прострочки платежу після 30.04.2014 року позичальник зобовязується виплатити кредитору кошти в розмірі 10% щомісячно від суми боргу за кожний день прос рочки. Виплата пені не звільняє позичальника від виконання зобовязань по даному договору. Станом на день подачі позову до суду на 05.02.2016 року також утворилася заборгованість за порушення строку повернення позики 23979 грн. ( з 30.01.2015 року по 30.012016 року - 12 місяців ( 10%*12) =120 % від простроченої суми позики. 19982,5 грн.: 100%*120%= 19982,5 грн.:100*120==23979 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задовольняє позов в повному обсязі.

Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача повернення судового збору.

Керуючись ст. ст. 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 14, 57-59, 60, 88,208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договором позики кошти за порушення строку повернення позики у сумі 23979 (двадцять три тисячі девятсот сімдесят девять) грн., а також відшкодувати судові витрати в розмірі 551,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: