Справа № 351/176/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1998/2016
Головуючий у 1 інстанції Боднарук М. В.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.

суддів: Ковалюка Я.Ю., Максюти І.О.

секретаря Капущак С.В.

представника банку - Рокетської С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, - за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Снятинського районного суду від 02 серпня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

В лютому 2016 року представник ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся в суд з даним позовом, зазначивши, що відповідно до укладеного договору № б/н від 17.10.2014 року ОСОБА_3 17.10.2014 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 32500,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, однак не виконує кредитне зобов'язання, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 61 274,56 грн., яку банк просив стягнути.

Рішенням Снятинського районного суду від 02.08.2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 61274,56 грн. за кредитним договором № б/н від 17.10.2014 року та судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду, вважаючи його незаконним, ухваленим без з'ясування обставин, що мають значення для справи, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу. Вказує, що жодного договору з банком він не підписував і про розмір відсотків за користування кредитом йому не було відомо. Верховний Суд України у постанові №6-16 цс15 від 11.03.2015 року висловив правову позицію, що Умови надання кредиту фізичним особам не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника, не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника. Посилається на ч.2 ст.215 ЦК України відповідно до якого недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відтак «Умови та правила надання банківських послуг» та Тарифи Банку» є нікчемними, отже не можуть братись до уваги. Просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з нього заборгованість в розмір 32912,43 грн.

Апелянт в судове засідання не прибув хоча належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, від отримання повістки відмовився. Тому апеляційну скаргу слід розглянути без його участі.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення представника банку, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Даним вимогам законодавства рішення відповідає.

Задовольняючи позов ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції, виходив з того, що між сторонами було укладено кредитний договір, однак в порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526,1054 ЦК України, ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язання не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість,яка підлягає стягненню на користь позивача.

По справі встановлено, що 17.10.2014 року, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до надання банківських послуг у ПриватБанку ОСОБА_3 отримав кредит 32500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Преміальна» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позичальник погодив, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг , а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256, після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також Заяви , банк проводить перевірки наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити чи анулювати) кредитний ліміт.

Згідно з п.2.1.2.4 підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених даним договором більше ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. Штраф враховується на окремому рахунку і підлягає сплаті першочергово.

В порушення взятих на себе зобов`язань, ОСОБА_3 не сплачував належні з нього за договором платежі і станом на 30.11.2015р. відповідач має заборгованість, яка складається з наступного: 32912,43 грн. - заборгованість за кредитом, 24268,10 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 700,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2894,03 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до вимог ст. 628 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до вимог ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідач не заперечував заборгованість щодо тіла кредиту в розмірі 32 912,43 грн., а з розрахунку заборгованості вбачається, що платежі в рахунок погашення боргу він вносив.

Відповідачем не доведено, що на час підписання анкети-заяви про приєднання до кредитного договору , йому були надані для ознайомлення Умови і правила надання банківських послуг та Довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки відмінні від доданих позивачем до позовної заяви, а також не доведено, що під час підписання він розумів інші умови кредитування.

Також посилання ОСОБА_3, що Умови і правила надання банківських послуг та Довідка про умови кредитування не є складовими частинами договору, оскільки не містять підпису позичальника, суперечать умовам договору, а також ст. 6 ЦК України, яка передбачає свободу сторін договору щодо врегулювання своїх відносин на власний розсуд.

Правова позиція, висловлена в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року № 6-16цс15, не стосується даних правовідносин, оскільки в цій справі йдеться про зміну Умов надання споживчого кредиту фізичним особам щодо збільшення позовної давності, де положення ч. 1 ст. 259 ЦК України вимагає письмової згоди, а в даній справі - про Умови і правила надання банківських послуг як складову кредитного договору.

Таким чином сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, а тому він є укладеним.

Оскільки факт наявності заборгованості за кредитним договором у встановленому законом (ст. ст. 10, 60, 137 ЦПК України) порядку ніким не спростовано, позові вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягали задоволенню.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обставини справи з'ясовано всесторонньо і повно та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Снятинського районного суду від 02 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: Я.Д. Горблянський

Я.Ю. Ковалюк

І.О. Максюта