Справа № 428/3106/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі головуючого судді Бароніна Д.Б., за участю секретаря Бондаренко І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступне.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 є співвласниками кімнати, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності на житло № 165, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськради від 27.04.2011 року на підставі розпорядження (наказу) № 165 від 27.04.2011 року. В спірній кімнаті зареєстрований відповідач, сестра та тітка позивачів, ОСОБА_3, яка з 2014 року не проживає в спірній кімнаті без поважних причин. У зв'язку із викладеним позивач просить визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування кімнатою АДРЕСА_1

В судове засідання позивачі не з'явилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

В судове засідання відповідач не з'явилася, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала повністю.

У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб

В судовому засіданні було встановлено, що 25/100 часток кімнати АДРЕСА_1 та відповідна площа приміщень спільного користування належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло № 165, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськради від 27.04.2011 року на підставі розпорядження (наказу) № 165 від 27.04.2011 року та копією Витягу про державну реєстрацію прав № 30268165 від 10.06.2011 року, виданого Комунальним підприємством «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації».

Згідно із копією довідки № 1454, виданої КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 14.03.2016 року, в кімнаті, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані позивач - ОСОБА_1, 1968 року народження, позивач - ОСОБА_2, 1993 року народження, сестра та тітка позивачів (відповідач по справі) - ОСОБА_3, 1969 року народження.

Згідно із копією Акту, затвердженого КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 14.03.2016 року, відповідач ОСОБА_3 не проживає за місцем реєстрації в кімнаті АДРЕСА_1 з 2014 року.

Таким чином, враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 за місцем реєстрації не проживає з 2014 року без поважних причин, тобто більше одного року, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача стосовно визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування кімнатою АДРЕСА_1, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування кімнатою АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д. Б. Баронін