У х в а л а

іменем україни

22 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Маляренка А.В.,

Парінової І.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Солонцюватська сільська рада Бобринецького району, ОСОБА_5, про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на 1/3 частину земельної частки (паю) в порядку перерозподілу спадщини, визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину, договору купівлі-продажу, державного акта на право власності на землю та за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_2, Солонцюватська сільська рада Бобринецького району, про визнання права власності на 1/3 частину земельної частки (паю) в порядку перерозподілу спадщини, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, договору купівлі-продажу, державною акта на право власності на землю, визнання права власності на 1/3 частину земельної частки (паю) в порядку перерозподілу спадщини, визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину, договору купівлі-продажу, державного акта на право власності на землю, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 03 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її батько - ОСОБА_6 Після його смерті відкрилася спадщина, що складалася з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дружба» Бобринецького району Кіровоградської області розміром 62 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі, що знаходиться на території Солонцюватської сільської ради Бобринецького району і належала батьку на підставі сертифікату НОМЕР_1 на право на земельну частку (пай), виданого Бобринецького райдержадміністрацією 27 листопада 1996 року та зареєстрованого 27 листопада 1996 року за № 261.

На час смерті батька разом з ним проживали: позивач, її мати, брат та сестра. Позивачем виявлено, що у свідоцтві про народження в графі батько значиться «ОСОБА_10», а у свідоцтві про смерть останній значиться як «ОСОБА_6».

Встановлення факту родинних відносин із ОСОБА_6 їй потрібне для доведення права на спадщину та подальшого оформлення спадкових прав.

Також позивач зазначала, що разом з братом ОСОБА_5 прийняли спадщину після смерті батька, як його малолітні діти, оскільки, продовжили проживати в батьківському будинку та фактично вступили в управління та володіння спадковим майном. Коли позивач звернулася до старшої сестри та повідомила про свої наміри звернутися до нотаріуса для оформлення спадщини то дізналась, що в 1993 році батько склав на її старшу сестру заповіт і вона переоформила спадщину на своє ім'я та продала земельну ділянку. Оскільки про порушення її прав відповідачами позивачка довідалася лише у квітні 2015 року, вона просила визнати поважними причини пропуску строків позовної давності для звернення до суду, встановити факт родинних відносин, визнати право власності на 1/3 частину земельної частки (паю) в порядку перерозподілу спадщини, визнати частково недійсними свідоцтво про право на спадщину, договору купівлі-продажу, державного акта на право власності на землю.

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Солонцюватська сільська рада Бобринецького району, ОСОБА_2, про визнання права власності на 1/3 частину земельної частки (паю) в порядку перерозподілу спадщини, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, договору купівлі-продажу, державного акта на право власності на землю, визнання права власності на 1/3 частину земельної частки (паю) в порядку перерозподілу спадщини, визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину, договору купівлі-продажу, державного акта на право власності на землю.

В обґрунтування позову зазначив, що на час смерті батька ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_3, йому було 10 років, він зі своєю сестрою ОСОБА_2 проживав разом з батьком і фактично вони, як малолітні діти, прийняли спадщину після свого батька, у зв'язку з чим вважає, що оскаржуваний заповіт та договір купівлі-продажу порушує його право на земельну частку (пай), яку відповідач ОСОБА_3 продала в подальшому відповідачу ОСОБА_4

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 03 листопада 2015 року, позови ОСОБА_2 та ОСОБА_5 задоволено.

Встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Солонцюватка Бобринецького району Кіровоградської області.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частини права на земельну частку (пай) у спадщині, що відкрилася після смерті батька ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, що складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дружба» Бобринецького району Кіровоградської області розміром 7,62 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі, що знаходиться на території Солонцюватської сільської ради Бобринецького району і належала ОСОБА_6 на підставі сертифікату НОМЕР_1 на право на земельну частку (пай), виданого Бобринецькою райдержадміністрацією 27 листопада 1996 року та зареєстрованого 27 листопада 1996 року за № 261, залишивши ОСОБА_5, та ОСОБА_3 по 1/3 частини права на земельну частку (пай).

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/3 частини права на земельну частку (пай) у спадщині, що відкрилася після смерті батька ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, що складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дружба» Бобринецького району Кіровоградської області розміром 7,62 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі, що знаходиться на території Солонцюватської сільської ради Бобринецького району і належала ОСОБА_6 на підставі сертифікату НОМЕР_1 на право на земельну частку (пай), виданого Бобринецькою райдержадміністрацією 27 листопада 1996 року та зареєстрованого 27 листопада 1996 року за № 261, залишивши ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/3 частини права на земельну частку (пай).

Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 31 липня 2000 року реєстровий НОМЕР_4, спадкова справа № 306, видане в.о. державного нотаріуса Бобринецької державної нотаріальної контори ОСОБА_7 на ім'я спадкоємиці померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_3 в частині 2/3 права на земельну частку (пай).

Визнано частково недійсним договір купівлі-продажу права на земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом від 08 серпня 2000 року, реєстровий № 2833, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в частині 2/3 права на земельну частку (пай).

Визнано частково недійсним державний акт на право власності на землю НОМЕР_5, виданий 29 березня 2002 року ОСОБА_4 в частині 2/3 земельної частки (паю) право на яку ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_6 відчужила ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу права на земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом від 08 серпня 2000 року, реєстровий № 2833 та яка увійшла до складу земельної ділянки площею 34,62 га.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_5 відмовити, застосувавши позовну давність.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 03 січня 2000 року НОМЕР_2 (а. с. 5).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_3, в графі мати зазначена ОСОБА_8 в графі батько ОСОБА_6.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_3, в графі мати зазначена ОСОБА_8 в графі батько ОСОБА_10.

Згідно з листом відділу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції, відсутні актові записи про зміну прізвища, реєстрацію шлюбу ОСОБА_6. Згідно даного листа прізвище «ОСОБА_6» має цивільна дружина ОСОБА_6

Відповідно до копії актового запису про народження та витягу з ДРАЦСГ про народження ОСОБА_2, батьком зазначений ОСОБА_10 (а.с. 74-77).

Згідно з довідкою від 23 квітня 2015 року № 41, виданої Солонцюватською сільською радою, ОСОБА_6 з 1985 року і до дня смерті проживав і був зареєстрований в с. Солонцюватка Бобринецького району. На час смерті з ним проживали: співмешканка ОСОБА_11, донька ОСОБА_2, син - ОСОБА_5. та донька ОСОБА_12 (а. с. 9).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, спадкоємицею зазначеного в заповіті ОСОБА_6 майна, а саме права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дружба» Бобринецького району Кіровоградської області розміром 7,62 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що знаходиться на території Солопцюватської сільської ради і належить спадкодавцю на підставі сертифікату НОМЕР_1 на право на земельну частку (пай), виданого Бобринецькою райдержадміністрацією 27 листопада 1996 року та зареєстрованого 27 листопада 1996 року за № 261 є ОСОБА_12 (а.с. 10).

Відповідно до договору купівлі-продажу права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, укладеного 08 серпня 2000 року укладеного між ОСОБА_12 та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Білорус 11.В. та зареєстрованого за № 2833 ОСОБА_12 продала ОСОБА_4 право на земельну частку (пай), в земельній ділянці КСП «Дружба» Бобринецького району розміром 7,62 га умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі (а. с. 11).

Згідно з відповіддю державного нотаріуса та наданих інформаційних довідок спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась, заповіти від її імені посвідчувались (а. с. 49-51 ).

Відповідно до відповіді державного нотаріуса спадкова справа після смерті ОСОБА_6 передана на зберігання до державного архіву в Кіровоградській області. Згідно наданих інформаційних довідок, у Спадковому реєстрі наявний заповіт за № 1307669, посвідчений 15 вересня 1997 року (а. с. 52-54).

Згідно зі спадковою справою, заведеною після смерті ОСОБА_6, спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є ОСОБА_14

Відповідно до заповіту ОСОБА_6 від 14 жовтня 1993 року, посвідченого державним нотаріусом Білорус Н.В. 31 липня 2000 року ОСОБА_12 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а. с. 136-143).

Неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця, а також, непрацездатні дружина, батьки і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка б належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язки частка), що визначено ст. 535 ЦК України.

Також судами установлено, що на момент смерті спадкодавця ОСОБА_6 його діти ОСОБА_2 та ОСОБА_5 були малолітніми дітьми 12 та 10 років відповідно, про порушення свого права на земельну частк) (пай) особи дізналися у 2015 року.

За таких обставин суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 03 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: А.В. Маляренко

І.К. Парінова