19.12.2016 227/4760/16-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2016 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Хоменко Д.Є.
при секретарі Малашко С.В.
за участю заявника ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті, -
ОСОБА_1 (далі за текстом також - заявник) звернулась до суду з даною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року у м. Макіївка помер її батько ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження. Лікарське свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть видані на тимчасово окупованій території, а тому є недійсними та не створюють правових наслідків. Добропільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті від 19.12.2016 року №15.32-/197, оскільки заявником подано документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545 (далі за текстом - Наказ).
Встановлення факту смерті заявнику необхідно для реєстрації смерті у відділі РАЦС на території України.
Просить встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Макіївка, Україна.
Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні свої вимоги підтримала, просила їх задовольнити.
Представник заінтересованої особи, Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Допитана у судовому засіданні, в якості свідка гр.ОСОБА_3 пояснила суду, що заявниця ОСОБА_1 є її подругою, гр.ОСОБА_2. був батьком заявниці. В останні дні життя гр.ОСОБА_2. проживав в м.Макіївка де і помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Поховали його 27.09.2016 року на цвинтарі в с.Пролетарське міста Макіївки, свідок була присутня на похованні. Також, в судовому засіданні, свідок підтвердила достовірність фотографій місця поховання гр.ОСОБА_2. які наявні у матеріалах справи.
Суд, розглянувши справу у межах заявлених вимог, дослідивши письмові документальні докази, представлені в обґрунтування заяви, беручи до уваги показання свідка вважає, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Заявниця є донькою померлого, що підтверджується копією свідоцтва про народження на ім'я ОСОБА_4., яке видано 28.02.1966 року Пролетарською селищною радою Радянського району м. Макіївки, Донецька область. При реєстрації шлюбу 04.08.1984 року заявниця змінила прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 04.08.1984 року, виданого Пролетарською селищною радою Гірняцького району м. Макіївки, Донецька область, актовий запис № 45.
Заявниця зверталась до Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті ОСОБА_4, але листом від 19.12.2016 року № 15.32-/197 їй було відмовлено, оскільки заявником для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі визначеній Наказом.
З копії лікарського свідоцтва про смерть №275, виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 року центром первинної медико-санітарної допомоги №4 м.Макіївки, ДНР, форма якого затверджено наказом МЗ ДНР та копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого 27.09.2016 року Гірняцьким відділом РАЦС м. Макіївки державної реєстраційної палати Міністерства юстиції ДНР, актовий запис № 1209, вбачається фіксування смерті гр. ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Макіївка, Гірняцького району, ДНР. Вказані копії лікарського свідоцтва про смерть та свідоцтва про смерть видані закладами, які розташовані на тимчасово неконтрольованій органами державної влади України території.
Надаючи правову оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного.
Як передбачено ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У відповідності до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Пунктом другим частини першої ст.257-1 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.
В судовому порядку можуть також бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Приписами ч.2 ст.259 ЦПК України встановлено, що рішення суду про встановлення фактів, які підлягають реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398-VI від 01.07.2010 р., державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою або рішенням суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Згідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII (далі за текстом - Закон) тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.
Відповідно до ч.ч.2,3 ст.9 Закону, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Надані заявником копії лікарського свідоцтва про смерть та свідоцтва про смерть, які видані установами на тимчасово окупованій території України, відповідно до ст.19 Конституції України та Закону не є дійсними і не можуть створювати правових наслідків.
Між тим, суд приймає до уваги роз'яснення ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ про застосування положень ст.257-1 ЦПК України, що викладені у листі від 15.04.2016 року №9-1130/0/4-16, та практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справах проти Туреччини(«Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також справах проти Молдови та Росії («Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilasku and Others v. Moldova and Russia»), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, із врахуванням «намібійського винятку», приходить до висновку, що рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ст.213 ЦПК України, щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на непідконтрольній території.
При цьому, суд звертає увагу заявника на позицію Верховного суду України, викладену в п.18 Постанови Пленуму №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», згідно якої, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.
Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті.
Підсумовуючи викладене, приймаючи до уваги викладені заявником обставини, показання свідка, фотознімки місця поховання гр.ОСОБА_4, з огляду на сукупність досліджених доказів, відсутність заперечень з боку заінтересованої особи, з метою захисту прав особи, суд вважає, що заявлені вимоги про встановлення факту смерті підлягають задоволенню.
Керуючись ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.ст. 10, 60, 212-216, 223, 234, 235, 256-259 ЦПК України, суд, -
Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті - задовольнити.
Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження, громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року у місті Макіївка, Донецької області, Україна.
У порядку ст.257-1 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню.
Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
Суддя Д.Є. Хоменко