Справа № 349/440/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1785/2016
Головуючий у 1 інстанції Лошак О. О.
Суддя-доповідач Соколовський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Соколовського В.М.,

суддів: Беркій О.Ю., Пнівчук О.В.,

секретаря Бойчука Л.М.,

з участю: представника апелянта ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота» про визнання зобов'язань за договором іпотеки припиненим і звільнення майна з-під обтяження,

за апеляційною скаргою АТ «Банк Золоті Ворота» в особі Єрмака В.О., уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Золоті Ворота», на рішення Рогатинського районного суду від 04 липня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_4 звернувся із позовом до ПАТ «Банк Золоті Ворота» про визнання зобов'язань за договором іпотеки припиненим і звільнення майна з-під обтяження.

Позов мотивовано тим, що 19 грудня 2013 року між ПАТ «Банк Золоті Ворота» та Фермерським господарством «Торо» (далі - ФГ «Торо») був укладений кредитний договір №02/44Ю на суму 400 000 грн. зі сплатою 21% на рік на суму залишку заборгованості та кінцевим терміном повернення кредиту 18 грудня 2014 року. Позивач є фінансовим і майновим поручителем ФГ «Торо» згідно договору поруки №149 від 19.12.2013 року та договору іпотеки №4900 від 19.12.2013 року. Предметом іпотеки є нежитлове приміщення - телятник (виробниче приміщення), загальною площею 1 741,5 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Власником заставного майна є позивач ОСОБА_4 У зв'язку із укладенням договору іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень зареєстровано заборону на відчуження вищезазначеного майна. 19 грудня 2013 року між ПАТ «Банк Золоті Ворота» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, за яким ОСОБА_4 поручився перед кредитором за виконання ФГ «Торо» зобов'язань за договором кредиту №02/44Ю. Пунктом 1.3 зазначеного договору передбачено, що поручитель та боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Одночасно ОСОБА_4 є кредитором ПАТ «Банк Золоті Ворота» на підставі договору банківського вкладу (депозиту) «Інвестиційний» від 11.02.2014 року, відповідно до якого він вніс на депозитний рахунок ПАТ «Банк Золоті Ворота» 575 744,00 грн. на строк до 13 лютого 2015 року з нарахуванням 21,5% річних. ФГ «Торо» належним чином не виконувало умови договору щодо повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, через що станом на 17 квітня 2015 року виникла заборгованість на суму 536 613,54 грн.

Рішенням Рогатинського районного суду від 03 грудня 2015 року, яке набрало законної сили 02 березня 2016 року, у позові ПАТ «Банк Золоті Ворота» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено у зв'язку із поданням ОСОБА_4 заяви про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог на суму 536 613,54 грн. у порядку п.8 ч.2 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Посилаючись на наведене, позивач просив визнати припиненим зобов'язання за іпотечним договором №4900, укладеним 19 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Золоті Ворота» та ОСОБА_4. Визнати припиненою іпотеку за іпотечним договором від 19 грудня 2013 року, зареєстрованим у реєстрі за №4900, номер запису про іпотеку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис 3929027 від 19 грудня 2013 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 9233507 від 19 грудня 2013 року - виробничого приміщення загальною площею 1 741,5 кв.м., що розташоване за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний номер нерухомого майна 44. Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Рішенням Рогатинського районного суду від 04 липня 2016 року позов задоволено.

Визнано припиненим зобов'язання ОСОБА_4 за іпотечним договором №4900, укладеним 19 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Золоті Ворота» та ОСОБА_4 у зв'язку із подачею ОСОБА_4 заяви про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог на суму 536 613,54 гривні у порядку п.8 ч.2 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Визнано припиненою іпотеку та заборону відчуження за іпотечним договором від 19 грудня 2013 року, зареєстрованим у реєстрі за №4900, номер запису про іпотеку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис 3929027 від 19 грудня 2013 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 9233507 від 19 грудня 2013 року - виробничого приміщення загальною площею 1 741,5 кв.м., що розташоване за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний номер нерухомого майна 44 у зв'язку із припиненням зобов'язання ОСОБА_4 у зв'язку з подачею ним заяви про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог на суму 536 613,54 гривні у порядку п.8 ч.2 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Стягнуто з ПАТ «Банк Золоті Ворота» на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 1 102,42 грн.

На вказане рішення АТ «Банк Золоті Ворота» в особі Єрмака В.О., уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Золоті Ворота», подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зокрема, зазначає, що відповідно до ч.5 ст.3, абз.1 ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється із припиненням основного зобов'язання. На даний час основне зобов'язання є чинним, а отже підстави для припинення іпотеки відсутні.

Стверджує, що позивач ОСОБА_4 не є боржником в розумінні п.8 ч.2 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст.ст.509, 510 ЦК України, ст.173 ГК України. Боржником банку за кредитним договором є ФГ «Торо», а не ОСОБА_4 Тому, на думку апелянта, припинення зобов'язання ОСОБА_4 зарахуванням неможливе.

За таких обставин вважає, що правові підстави для звільнення іпотечного майна з-під арешту відсутні.

Просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник апелянта ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримав з мотивів, викладених у ній.

Представник позивача ОСОБА_3 заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив її відхилити, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Вислухавши доповідача, пояснення представника апелянта та заперечення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам відповідає.

Судом встановлено, що 19 грудня 2013 року між ПАТ «Банк Золоті Ворота» та ФГ «Торо» в особі ОСОБА_4 укладено договір №02/44Ю на кредитну лінію (відновлювальну). Відповідно до умов кредитного договору банк зобов'язався надати ФГ «Торо» у період з 19 грудня 2013 року по 18 грудня 2014 року кредит у рамках відновлювальної кредитної лінії з максимальною сумою заборгованості за нею 400 000 грн. у будь-який день зазначеного періоду, а позичальник зобов'язався повернути кредит у строк не пізніше 18 грудня 2014 року та сплачувати проценти за користування ним за ставкою 21% річних на визначених кредитним договором умовах (п.1.1 Кредитного договору).

Пунктом 3.2. Кредитного договору визначено,що за користування кредитом банк нараховує проценти, а позичальник у строк до 25 числа (включно) кожного поточного місяця (включаючи місяць надання кредиту, якщо кредит було надано до 20 числа включно), а також на день закінчення строку дії Договору, сплачує проценти Банку за період з 21 числа попереднього місяця (у місяці надання кредиту - з дня фактичного надання кредиту) по 20 число поточного місяця включно (або по день що передує дню повного погашення кредиту).

У зв'язку із невиконанням ФГ «Торо» взятих на себе зобов'язань станом на 17 квітня 2015 року сума простроченого боргу, відсотків та пені по кредиту становить 536 613,54 грн. З яких: заборгованість по кредиту - 400 000 грн., нараховані відсотки - 73 950,69 грн., пеня - 62 662,85 грн.

У забезпечення виконання кредитного договору, 19 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір іпотеки, згідно якого ОСОБА_4 передав в іпотеку банку нерухоме майно - нежитлову будівлю, телятник (виробниче приміщення), загальною площею 1 741,5 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

11 лютого 2014 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Банк Золоті Ворота» укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) «Інвестиційний», у відповідності до якого ОСОБА_4 вніс на депозитний рахунок в ПАТ «Банк Золоті Ворота» грошові кошти розмірі 575 744,00 грн. на строк до 13 лютого 2015 року під 21,5% річних.

Після закінчення строку депозитного договору ОСОБА_4 вклад, а також нараховані проценти не повернуто. Заборгованість ПАТ «Банк Золоті Ворота» перед ОСОБА_4 становить 593 643, 92 грн.

Постановою Правління Національного Банку України від 31 липня 2014 року №456 АБ «Банк Золоті Ворота» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №142 від 05 грудня 2014 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Золоті Ворота» та призначено уповноважену особу на ліквідацію акціонерного товариства.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Рогатинського районного суду від 03 грудня 2015 року у справі за позовом ПАТ «Банк Золоті Ворота» до ОСОБА_4, ФГ «Торо» про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке набуло законної сили 02 березня 2016 року, встановлено, що у зв'язку із наявністю зустрічних однорідних грошових зобов'язань, строк виконання яких настав, ОСОБА_4 07 жовтня 2015 року звернувся із заявою до уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «Банк Золоті Ворота» про їх зарахування. У заяві ОСОБА_4 просив про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог за договором №02/44Ю на кредитну лінію (відновлювальну) від 19 грудня 2013 року та договором №ДГ6-401 строкового банківського вкладу (депозиту) «Інвестиційний» від 11 лютого 2014 року.

За ст. 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. З аналізу даної правової норми вбачається, що заяви однієї сторони достатньо для проведення зарахування. Чинним законодавством не передбачено спеціальних вимог щодо форми заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, тому заяву слід вважати зробленою, а зобов'язання - припиненими внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог у момент направлення такої заяви іншій стороні у зобов'язанні.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін. Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобов'язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов'язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами.

Зарахування зустрічних однорідних вимог, про яке заявлено однією зі сторін у зобов'язанні, було здійснено в силу положень статті 601 ЦК України та не пов'язано з прийняттям такого зарахування іншою стороною, а випадки, коли таке зарахування не допускається, передбачено положенням статті 602 ЦК України. Відповідно до ст.602 ЦК України не допускається зарахування зустрічних вимог: про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; в інших випадках, передбачених законом. Спеціальним Законом, що регулює створення, діяльність, реорганізацію і ліквідацію банків є Закон України "Про банки і банківську діяльність" і він не містить заборони щодо проведення зарахування зустрічних однорідних вимог, в тому числі при ліквідації банку і встановлення черговості задоволення вимог до банку.

Враховуючи вищенаведене, суд у зазначеній справі прийшов до висновку, що у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота» до ОСОБА_4, Фермерського господарства «Торо» про звернення стягнення на предмет іпотеки необхідно відмовити за недоведеністю позовних вимог. З таким висновком суду погодилася колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в ухвалі від 02 березня 2016 року.

Згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи цю норму закону, зобов'язання ОСОБА_4 за договором є таким, що припинилося виконанням.

Пунктом 1 ч.1 ст.593 ЦК України визначено, що право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Згідно ст.28 Закону України "Про заставу" застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про підставність позову ОСОБА_4 та про його задоволення.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не впливають на правильність висновків суду.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу АТ «Банк Золоті Ворота» в особі Єрмака В.О., уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Золоті Ворота», відхилити.

Рішення Рогатинського районного суду від 04 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М. Соколовський

Судді: О.Ю. Беркій

О.В. Пнівчук