АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів - Лапчевської О.Ф., Левенця Б.Б..,

при секретарі - Гоін В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про розірвання договору, стягнення банківського вкладу, відсотків за користування вкладом, інфляційних витрат та 3% річних, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі БАНК) про розірвання договору від 26 вересня 2013 року, стягнення банківського вкладу в розмірі 20000 грн., 3900 грн. відсотків за користування вкладом, 3369,00 грн. інфляційних витрат та 717,00 грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що між нею та відповідачем - ПАТ «Акцент-Банк» 26 вересня 2013 року було укладено договір банківського вкладу «Стандартна 12 мес.», відповідно до умов якого вона передала банку грошові кошти для розміщення на депозитному вкладі строком 366 днів.

28 квітня 2014 року подала заяву до БАНКу про поверення вкладу, однак грошові кошти та відсотки, які передбачені умовами спірного договору, відповідачем не повернуто, відповіді позивачу не надана.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 01 квітня 2016 року позов задоволено частково. Розірвано договір банківського вкладу від 26 вересня 2013 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Акцент-Банк». Стягнуто з ПАТ «Акцент-Банк» банківський вклад за договором 26 вересня 2013 року в сумі 20000 грн., відсотки за користування вкладом в сумі 3900 грн. Стягнуто з ПАТ «Акцент-Банк» на користь держави судовий збір в розмірі 279,86 грн. В іншій частині позову відмовлено.

На рішення суду першої інстанції БАНКом подано апеляційну скаргу, в який з посиланням на порушення норм матеріального і процесуального права, ставиться питанні про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового - про відмову у позові.

Апелянт зазначає, що матеріали справи не містять доказів підтверджуючих отримання грошових коштів, що судом першої інстанції було проігноровано.

В судовому засіданні представник ПАТ «Акцент-Банк» - Кахраманов Р.Н. підтримав апеляційну скаргу, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 скаргу не визнала.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що 26 вересня 2013 р. ОСОБА_1 та ПАТ «Акцент-Банк» було укладено договір № SАМАВ6770 Вклад «Стандарт на 12 мес.» (а.с.9-9об.), тобто строковий договір банківського в кладу.

За ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Дія договору (п.4) зупиняється з виплатою вкладнику всієї суми вкладу разом з процентами, нарахованими відповідно до умов договору. Якщо вкладник вимагає повернути частину вкладу, обов'язки сторін припиняються, а вклад повертається.

Пунктом 9 договору встановлено право вкладника розірвати договір, повідомивши про це банк за два банківських дня до дати розірвання договору. У відповідності до п. 11 договору якщо вкладник вимагає розірвати договір, а строк вкладу не закінчився, вкладнику повертається сума вкладу. За неповний строк вкладу відсотки сплачують за заниженою у 2 рази процентною ставкою (з урахуванням п.8 договору) за фактичну кількість днів, минулих з дати оформлення вкладу до дня розірвання договору.

Відповідно до п. 23 договору банком було відкрито особовий рахунок № 9152, на який зараховувався вклад, із відсотками за ставкою 19,5% річних, на період нарахування відсотків один місяць із сумою вкладу 20000 грн.

28 квітня 2014 року позивач звернулась до БАНКу із заявою про дострокове повернення депозиту, що підтверджується відміткою БАНКу (а.с.31).

Представник відповідача посилається, на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження даного внесення коштів за депозитним вкладом.

Згідно із п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Як з'ясовано судом, у відповідно до п. 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 01 червня 2011 року № 174 банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Суд першої інстанції зазначав, у разі недотримання певної форми, Банком не повідомлено про це вкладника, а заяву залишено без уваги, доказів надання відповіді суду не надано. Крім того, заявляючи про відсутність, підтверджуючого вклад, документу, БАНК не зазначив, який фінансовий документ повинен був виданий вкладнику.

Як вбачається з договору, договір укладається між ОСОБА_1 та БАНКом в особі голови правління ОСОБА_4, проте договір від імені БАНКу підписано співробітником БАНКу (без зазначено посади) - ОСОБА_5 Договір є чинним, недійсним не визнавався.

У відповідності до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу, незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Крім того, згідно норм ч. 4 і ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 1059 ЦК України, п. 1.4 Положення, п. 8 гл. 2 розд. III Інструкції письмова форма договору банківського вкладу (депозиту) вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки (сертифіката) чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, які, у свою чергу, є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

При цьому відкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку (ч. 3 ст. 1058, ч. 2 ст. 1068 ЦК України, п. 2.1 Положення).

Таким чином, відсутність реєстрації договору банківського вкладу, і як наслідок, необліковування грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу, не можна вважати недодержанням письмової форми договору банківського вкладу за наявності ощадної книжки (сертифіката) чи іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, і є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Відповідні юридичні факти (відсутність банківських рахунків, і як наслідок, необліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу) слід кваліфікувати як невиконання банком своїх обов'язків за договором банківського вкладу.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 квітня 2012 року № 6-20 цс12 та у постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року № 6-1045цс 15.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна надати суду докази на підтвердження своїх вимог та заперечень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовного того, що відповідачем не надано доказів на спростування договірних зобов'язань між сторонами відповідно до укладеного договору вкладу від 26 вересня 2013 року.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та їх задоволення в частині стягнення суми банківського вкладу та нарахованих відсотків.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, залишення без змін оскаржуваного рішення, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст..ст.303,307,308, 313 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: