Ухвала

іменем україни

7 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на ухвалу Романівського районного суду Житомирської області від

27 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від

5 листопада 2015 року,

встановила:

У лютому 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4,

ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від

27 серпня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 5 листопада 2015 року, провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

У касаційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи» просить скасувати постановлені у справі ухвали, справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

Закриваючи провадження у справі, суди посилались на те, що правовідносини склались між юридичними особами, у зв'язку з чим в силу положень ст. 12 ГПК України, вказаний спір є підвідомчим господарським судам.

Проте даний висновок не ґрунтується на процесуальному законі.

Пред'являючи позов, ТОВ «Кредитні ініціативи» зазначало, що

19 листопада 2007 року публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «АКПІБ») уклало кредитні договори з ОСОБА_4, ОСОБА_5, та ОСОБА_6, відповідно до умов яких останнім були надані кредити в розмірі 400 000 грн кожному. З метою забезпечення виконання зобов'язань за цими кредитними договорами між ПАТ «АКПІБ» та ОСОБА_4 19 листопада 2007 року був укладений договір іпотеки, згідно якого остання передала в іпотеку банку нежитлову будівлю, готель, що знаходиться по АДРЕСА_1, власником якої вона була. 17 грудня 2012 року між ПАТ «АКПІБ» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений договір відступлення права вимоги, згідно якого останнє набуло право вимоги за вищевказаними договорами. Окільки боржники ОСОБА_4, ОСОБА_5, та ОСОБА_6 належним чином не виконують своїх зобов'язання за кредитними договорами, то утворилась заборгованість в розмірі 2 140 308,97 грн. Ураховуючи наведене, позивач просив звернути стягнення на нежитлову будівлю, готель, що на даний час знаходиться по АДРЕСА_2 та належала

ОСОБА_7

Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від

22 липня2015 року було замінено відповідача на належного - ОСОБА_3, який на даний час є власником спірного майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

За змістом ст. 1 ГПК України право на звернення до господарського суду для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Перелік справ, підвідомчих господарському суду, наведений у

ст. 12 ГПК України.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня

2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 14 постанови від 1 березня 2013 року

№ 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» спір фізичної особи, яка має статус суб'єкта підприємницької діяльності, у цивільно-правових, житлових чи інших правовідносинах, що не має ознак господарського та не пов'язаний з господарською діяльністю, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Наприклад, вирішуючи належність спору про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним до цивільної чи господарської юрисдикції, у разі виникнення такого спору між господарським товариством і фізичною особою, яка є приватним підприємцем, суду належить з урахуванням змісту договору та інших правовстановлюючих документів з'ясувати, з використанням якого правового статусу при укладенні такого договору діяла фізична особа: як фізична особа чи як фізична особа - підприємець, а також врахувати, які саме правовідносини між сторонами виникли.

З матеріалів справи вбачається, що згідно із рішенням виконавчого комітету Романівської селищної ради № 6 від 22 січня 2014 року нежитловій будівлі готелю по АДРЕСА_1 яка є предметом іпотеки, було присвоєно порядковий номер 2-а.

23 січня 2014 року державним реєстратором реєстраційної служби Романівського районного управління юстиції Житомирської області право власності на приміщення нежитлової будівлі готелю по АДРЕСА_2 було зареєстроване за ОСОБА_7

Закриваючи провадження у справі, суди послались на договір купівлі-продажу спірного приміщення, укладений 4 лютого 2014 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 Вважали, що договір має ознаки господарського договору, оскільки при його укладенні сторони діяли з використанням правового статусу фізичної особи підприємця, а предметом цього договору є майно, яке може використовуватися при здійсненні відповідачем господарської діяльності.

Разом із тим, суд не врахував, що право власності на спірне майно зареєстровано за ОСОБА_3, а не як фізичною особою-підприємцем, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а. с. 160, т.1) та залишив поза увагою той факт, що спірні правовідносини між позивачем та ОСОБА_3 не пов'язані з господарською діяльністю останнього, а зумовлені лише тією обставиною, що він є власником приміщення, яке є предметом іпотеки.

Таким чином, суд не з'ясував всіх обставин, що мають процесуальне значення при вирішенні питання щодо предметної підсудності (юрисдикції) спору, не визначився з суб'єктним складом та характером спірних правовідносин і дійшов передчасного висновку про закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити.

Ухвалу Романівського районного суду Житомирської області від

27 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від

5 листопада 2015 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді:

В.С. Висоцька

В.М.Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська