Провадження № 2/344/4432/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, мотивуючи тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем у період з 12.07.2005 року по 12.09.2007 рік. Від шлюбу у сторін є дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 30.08.2007 року з відповідача присуджено стягувати аліменти на утримання дочки у в розмірі 1/4 від усіх видів його доходу щомісячно, починаючи з 20.08.2007 року до досягнення дитиною повноліття. На даний час відповідач не працює, вважає, що розмір стягнення аліментів у частці від заробітку буде значно меншим ніж вона пропонує у твердій грошовій сумі. За даних обставин фактично просить суд змінити спосіб присудження аліментів та стягувати із нього аліменти в користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім того повідомила, що 18.11.2015 року повторно вийшла заміж 18.11.2015 року та змінила своє прізвище на ОСОБА_1.

10.11.2016 року позивачка подала уточнену позовну заяву, якою просила про зміну способу присудження аліментів та стягувати відповідача аліменти в її користь на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття та стягнути недоплачену суму заборгованості по сплаті аліментів на період з 20.08.2007 року по 16.08.2016 рік в сумі 16 884, 57 грн., та не заперечила проти розстрочення даного боргу.

В судовому засіданні представник позивачки уточнив позовні вимоги, просив суд змінити спосіб присудження аліментів та стягувати з відповідача аліменти в користь позивачки на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач в судовому засіданні погодився на запропоновану позивачкою суму щодо стягнення аліментів у розмірі 800 грн. Оскільки, крім малолітньої ОСОБА_3 на утриманні у позивача також перебуває малолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Крім того, повідомив, що сплачував аліменти на утримання доньки поштовим переказом у розмірі погодженому із позивачкою, оскільки, вважав що спачує аліменти за рішенням суду. Чи зверталась позивачка з виконавчим листом до виконавчої служби не знає. Просить суд у разі прийняття рішення судом з приводу стягнення заборгованості по аліментах розстрочити його виконання згідно запропонованого ним графіку.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали, встановивши таким чином фактичні обставини справи, застосовуючи загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та обєктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принцип неупередженості, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 30.08.2007 року по справі №2-485/2007 року присуджено стягувати з ОСОБА_2 аліменти в користь ОСОБА_6 на утримання доньки ОСОБА_3, 15.06.2006 в розмірі 1/4 від усіх видів його доходу щомісячно, починаючи з 20.08.2007 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 37).

Вказане рішення набрало законної сили, та звернуто до примусового виконання до ОСОБА_7 міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області 23.09.2016 року.

Крім неповнолітньої ОСОБА_3 на утриманні у відповідача перебувають малолітні донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії І-ИД № 209730 від 18.12.2014 року та серії І-ИД № 235260 від 18.03.2016 року (а.с. 21, 49).

Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно.

За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і розяснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 30.08.2007 року по справі №2-485/2007 року судом присуджено стягувати з ОСОБА_2 аліменти в користь ОСОБА_6 на утримання доньки ОСОБА_3, 15.06.2006 аліменти в частці від його доходу. Із мотивувальної частини рішення вбачається, що суд вирішуючи про стягнення аліментів саме в частці від заробітку виходив з того, що відповідач має постійне місце праці, працює робочим в ковбасному цеху, його заробітна плата становить 440 грн, а тому отримує стабільні доходи.

Таким чином, враховуючи інтереси дитини, мінливість матеріального стану платника аліментів, суд вважає що вимога первісного позову про призначення аліментів в твердій грошовій сумі підлягає до задоволення.

Як розяснив Верховний Суд України, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вирішуючи питання визначення суми аліментів суд враховує положення ст. ст. 182, 184 СК України та вважає, що стягнення ОСОБА_2 аліментів в користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 800 гривень щомісячно є достатнім для забезпечення дитині умов для її фізичного, духовного та культурного розвитку.

Окрім того, визначення аліментів на утримання ОСОБА_3 саме в такому розмірі не нашкодить інтересам малолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 так як про стягнення 800 грн. просив сам ОСОБА_2

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Тому стягнення аліментів в зміненому розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили.

Що стосується позовної вимоги про стягнення недоплаченої суми заборгованості по сплаті аліментів на період з 20.08.2007 року по 16.08.2016 рік в сумі 16 884, 57 грн. то суд вважає наступне.

ОСОБА_7 міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області від 18.08.2016 року №4040/03-32/2 повідомлено, що виконавчий лист по справі №2-485/2007 р. про стягнення аліментів з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_6 на утримання дитини від 30.08.2007 року згідно журналів реєстрації вхідних документів про відкриття виконавчого провадження; журналів обліку виконавчих проваджень переданих державному виконавцеві у Відділ не поступав та на виконанні не перебуває по даний час (а.с.14).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.09.2016 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 485/2007 р. виданого 30.08.2016 року (а.с.37).

Позивачкою до позовної заяви не представлено довідки-розрахунку з ВДВС Івано-Франківського МУЮ щодо заборгованості за виконавчим листом № 2-485/2007 про стягнення аліментів, а представлено розрахунок зроблений позивачкою на власний розсуд.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

На підставі ч.1 ст. 187 цього Кодексу один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві.

Статтею 194 СК України встановлено, що ліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Указана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника поданою відповідно до ст. 187 СК України.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" і відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України Про виконавче провадження, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

Отже, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення недоплаченої суми заборгованості по сплаті аліментів у період з 20.08.2007 року по 16.08.2016 рік в сумі 16 884, 57 грн. є безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення.

Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 551,20 гривень судового збору.

На підставі наведеного, ст. ст. 180, 181, 182, 184, 187, 191, 192, 194 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України Про охорону дитинства, ст. ст. 11, 16 Цивільно-процесуального кодексу України, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. ст. 3, 6, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, керуючись ст. ст. 88, 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задоволити частково.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_5 в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8 у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із 20.08.2007 року і до досягнення дитиною повноліття по виконавчому листу №2-485 (2007р.) виданому Бучацьким районним судом Тернопільської області 30.08.2016 року.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8 щомісячно в розмірі по 800 (вісімсот) гривень на дитину до досягнення нею повноліття.

Стягнення аліментів в зміненому розмірі розпочати з дня набрання цим рішенням законної сили.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_5 - в спеціальний фонд Державного бюджету України з зарахуванням на рахунок 0002, отримувач коштів УДКСУ у м. Івано-Франківську Івано-Франківської обл., код за , банк отримувача ГУДКС України в Івано-Франківській області, код банку отримувача (МФО) 836014, код класифікації доходів бюджету 22030101, код ЄДРПОУ суду 02891693 - 551 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Пастернак І.А.