Справа №718/1954/16-ц
Провадження №2/718/813/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2016 року Кіцманський районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Мізюка В.М., секретаря Безушко М.Д. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 звернувся в суд із позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_7 Після його смерті відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 Посилається на те, що єдиними спадкоємцями цього майна за законом являється він та відповідачі по справі, які не прийняли спадщину та не претендують на неї. Інших спадкоємців та утриманців у померлого передбачених законом немає. Зазначає, що в управлінням спадковим майном він вступив своєчасно, так як доглядав батька, поховав померлого та підтримує спадкові будівлі у належному стані, однак на даний час не може оформити спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будівлю, а тому просив задовольнити позов.

Не погоджуючись із вказаним позовом ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічними позовними вимогами до ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, згідно яких вимагає визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно, вказуючи на те, що після смерті батька її чоловіка ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкоємцями майна, що залишилося після його смерті, а саме житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 були діти померлого: ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, а також її чоловік ОСОБА_8, який і прийняв спадкове майно, так як фактично проживав та був зареєстрований у господарстві по АДРЕСА_1 з дня народження та по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначає, що ОСОБА_8 разом з нею, як дружиною, побудував у спарному господарстві прибудову, баню, сараї, гараж та літні кухні. Інших спадкоємців та утриманців у померлого ОСОБА_8 крім неї, не було. Вказує на те, що відповідачі спадкового майна не прийняли, а тому їхній позов є безпідставним. На підставі викладеного просила визнати за нею право власності житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 оскільки у нотаріальній конторі отримати свідоцтво на спадщину не має можливості, так її покійний чоловік ОСОБА_8 фактично прийняв спадщину, однак не переоформив спадкові права на своє ім'я, крім того у господарстві є самочинно зведені господарські будівлі, які є майном подружжя.

Позивач по первісному позові та його представник в судовому засіданні змінили первісний позов та просили визнати за ОСОБА_6 ? частину спадкового майна, оскільки він як фінансово так і фізично допомагали брату ОСОБА_8 по господарству після смерті батька. Зустрічний позов визнали тільки на ? частину спадкового будинку.

Відповідачі по первісному позові ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, позовні вимоги ОСОБА_6 визнали повністю. У задоволенні зустрічного позову просили відмовити, так як похорони батька ОСОБА_7 організовував позивач, який постійно і допомагав батькові ще за його життя. ОСОБА_4 нічого не робила та не брала жодної участі в сім'ї.

Позивачка по зустрічному позові та її представник, первісний позов не визнали та просили у його задоволенні відмовити, так як він є безпідставним. Вказували на те, що в спірному господарстві разом з батьком і після його смерті проживав ОСОБА_8 який фактично і прийняв спадщину та ступив у володіння спадковим майном. Після смерті ОСОБА_8, спадкоємцем залишилася його дружина ОСОБА_4, яка просить визнати за нею право власності на спірний будинок.

Представник Драчинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області не заперечував, щодо задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_4, оскільки на час смерті ОСОБА_7 у вказаному будинку проживали покійний ОСОБА_8 та його дружина ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що покійний ОСОБА_8 проживав у спадковому будинку з дня народження і по день своєї смерті, нікуди не виїжджав. Після смерті батька ОСОБА_7, ОСОБА_8, як менший син залишився проживати у будинку зі своєю сім'єю, де вели спільне господарство, сплачував земельний податок.

Свідок ОСОБА_10 вказував суду на те, що після смерті батька, ОСОБА_8 разом зі своєю дружиною ОСОБА_4 будували будинок, баню, кхню, перекривали верх будинку. Інші діти померлого ОСОБА_7 повиїжджали з села.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що позивачка по зустрічному позові ОСОБА_4 проживає у спірному будинку з часу одруження з ОСОБА_8. У 90-х роках, вони почали будуватися в цьому господарстві.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні вказував на те, що похорон ОСОБА_8 робили його брати та сестри. Він також проживає у спадковому будинку його діда з 2014 року та там прописаний.

Свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що похорони ОСОБА_7 організували його діти. Вказував на те, що будинок збудував ОСОБА_7 разом зі своїми дітьми з 1950 року по 1960 рік, а нові будівлі добудовував ОСОБА_8 разом зі своєю дружиною.

Свідок ОСОБА_14 надав аналогічні пояснення.

Заслухавши пояснення сторін по справі, покази свідків, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Так судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 - батько ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_8

Після смерті ОСОБА_7 залишилося спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1

При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилася до 01 січня 2004 року.

Оскільки спадкодавець помер й спадщина відкрилась 06 жовтня 1991 року, тобто до набрання чинності ЦК України 2003 р., тому дані правовідносини регулюються ЦК Української PCP 1963 р. й застосовуються норми ЦК Української PCP 1963 року.

Спадкоємцями майна, що залишилося після смерті ОСОБА_7 за законом у відповідності до ст. 529 Цивільного кодексу Української PCP є відповідачі по справі, діти померлого: ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_1, які не прийняли спадкове майно у відповідності до ст. ст. 548, 549 Цивільного кодексу Української PCP, вказані особи подали в 2016 році заяви про відмову від спадщини до державної нотаріальної контори, однак такі дії не мають юридичної сили, так як вчинені по спливу шестимісячного строку.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР фактом прийняття спадщини є подання заяви про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини або фактичне вступлення в управління або володіння спадковим майном. Як вбачається з позовної заяви, позивач по первісному позові спадщину після померлого батька ОСОБА_7 не прийняв ні шляхом подачі заяви про прийняття спадщини, ні шляхом фактичного вступлення в управління або володіння спадковим майном. Як зазначено позивачем ніхто із спадкоємців за законом, передбачених ЦК УРСР спадщину після померлого не прийняв.

Відповідно до довідки Драчинецької сільської ради від 05 жовтня 2016 року за №158 ОСОБА_6 знявся з реєстраційного обліку в господарстві по АДРЕСА_1 у 1962 році, згідно даних погосподарської книги №4 за 1961 - 1963 pp., особ. pax. №358, с.86 , що вбачається із по господарської книги, дослідженої у судовому засіданні.

Крім того, спадкоємцем після смерті ОСОБА_7 за законом був син померлого - ОСОБА_8 який прийняв спадкове майно. ОСОБА_8 фактично проживав та був зареєстрований у господарстві по АДРЕСА_1 з дня народження та по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Факт того, що ОСОБА_8 прийняв спадкове майно після смерті свого батька ОСОБА_7 підтверджується і довідкою сільської ради від 24. Квітня 2008 року за № 783, яку він отримав для переоформлення спадкових прав на своє ім'я.

Як встановлено у судовому засіданні, померлий ОСОБА_8, разом зі своєю дружиною, позивачкою за зустрічним позовом, побудував у спірному господарстві прибудову літ. а (1994 року побудови), баню літ. Б (1994 рік), сарай літ. В (1994 рік), гараж літ. Г (1995 рік), літню кухню літ. Д (1994 рік), сарай літ. Е (1994 рік), літню кухню літ. Ж (1994 рік). Даний факт підтверджується технічним паспортом на будівлі та допитаними в судовому засідання показами свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_13

Інших спадкоємців та утриманців померлого ОСОБА_8 крім ОСОБА_4, передбачених законом немає.

Отже, ОСОБА_8 вчинив всі дії спрямовані на прийняття спадщини передбачені ст. 549 Цивільного кодексу Української PCP.

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_8 був зареєстрований, постійно проживав в спірному господарстві, побудував ряд господарських будівель та прибудову до житлового будинку, які не являються спадковим майном.

Окрім того, суд зазначає, що позивач по первісному позові знаючи про смерть у 1991 році батька та маючи бажання прийняти спадщину після його смерті, повинен був діяти у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР.

Таким чином сторони за первісним позовом спадкове майно у відповідності до ст. ст. 548, 549 Цивільного кодексу PCP не прийняли

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні належними і допустимими доказами, не ґрунтовані на матеріальному законі, у зв'язку із чим задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_4 то, суд встановив наступне.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого законодавством для прийняття спадщини, він не заявив про відмову від неї.

ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 фактично прийняв спадщину, однак не переоформив спадкові права.

ОСОБА_4 є єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка, тому має право спадкувати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1

Однак, в нотаріальній конторі отримати свідоцтво на спадщину за законом не може, так як ОСОБА_8 не оформив правовстановлюючі документи на своє ім'я на житловий будинок, також в господарстві є самочинно зведені господарські будівлі, що не є спадковим майном, як об'єкт, а є майном подружжя, як будівельні матеріали.

Позовні вимоги ОСОБА_4 підтверджуються наступними документами:

-Довідкою Драчинецької сільської ради від 27.03.2016 року за № 1367, про те, що вона є спадкоємцем після смерті свого чоловіка ОСОБА_8;

-Довідкою Драчинецької сільської ради від 24 квітня 2016 року за №783, що ОСОБА_8 прийняв спадкове майно у встановлений законом 6-ти місячний строк;

-Довідкою Драчинецької сільської ради проте, що відповідачі за первісним позовом в господарстві на час смерті їхнього батька ОСОБА_7 в господарстві не проживали та не були зареєстровані : ОСОБА_6 знявся з обліку в 1962 році, ОСОБА_1 - в 1982 році.

Позивач та відповідачі за первісним позовом в установлений законом шестимісячним строк не зверталися до нотаріальної контори про прийняття спадщини та не вчиняли будь-яких дій, які б свідчили про прийняття спадкового майна.

З оглянутих в судовому засіданні погосподарських книг вбачається, що як позивач так і відповідачі по первісному позову на час смерті ОСОБА_7 в господарстві не проживали та не були зареєстровані, а власником господарства являвся ОСОБА_7

Заява про прийняття ОСОБА_6 спадщини від 2016 року немає законної сили, так як вчинена поза межами встановленого законом 6-ти місячного строку після смерті спадкодавця.

Крім того, посилання що спірне господарство є колгоспним двором - безпідставне, оскільки якби це і був колгоспний двір ОСОБА_6 не проживає в господарстві з 1962 року, спадкодавець помер в 1991 році і на той час в господарстві були зареєстровані син ОСОБА_8 та його дружина ОСОБА_4

Відповідно до роз'ясень, викладених в п.6 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12. 1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовом про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбано до 15.04.1991 року мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку і його майні (втратили ті хто до цієї дат и не брали участі своєю працею та коштам у веденні господарства 3 роки).

Порядок ведення по господарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню по господарського обліку в сільських радах затвердженими Постановою Держкомстату СРСР від 12.05.1985 року, а згодом Вказівками затвердженими Постановою Держкомстату від 25.05.1990 року № 69.

Згідно п. 20 вказаних Вказівок суспільна група господарства визначається по голові двору, за виключенням, де є працюючі інші члени двору, які не є членами колгоспу і такі господарства відносяться до суспільної групи робітничих.

Як підтверджується трудовою книжкою, ОСОБА_8 не був членом колгоспу.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном.

Зважаючи на вище викладене та з метою захисту майнових прав ОСОБА_4, необхідно визнати за нею право власності на зазначене майно.

Керуючись ст. ст. 548, 549, 550 ЦК Української РСР, ст. 5, п. п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст. 57, 60, 174, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволені первісного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4, право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 а саме: житловий будинок загальною площею 51,20 кв.м. та житловою - 41,70 кв.м. літ. А-І вартістю 54001 гривень, гараж літ. Г - 4036 гривень, сарай літ. З - 1768 гривень, вбиральню літ. К - 743 гривні, колодязь №1 - 2017 гривень, огорожу №2-3 - 4514 гривень, а всього на загальну суму 67079 гривень, що належали на праві власності ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а в разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В.М. Мізюк