Справа № 163/1714/16-ц
Провадження № 2/163/266/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2016 року Любомльський районний суд Волинської області в складі
головуючого судді Войтюка Л.М.,
при секретарі Голядинець О.В.,
з участю представника позивача ОСОБА_1 ,
позивача ОСОБА_2 ,
представників відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (поданого його представником ОСОБА_1 ) до Луцького прикордонного загону північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку,-

в с т а н о в и в :
У суд звернувся ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 з позовною заявою (пізніше подав заяву про уточнення позовних вимог) в якій просить поновити йому строк звернення до суду із позовом щодо захисту своїх прав у справі про незаконне звільнення з роботи;
визнати незаконним звільнення його з посади машиніста (кочегара) котельні відділення логістики відділу прикордонної служби «Рівне» І категорії 9 (тип Б) Луцького прикордонного загону північного регіонального управління Державної прикордонної служби України 28.04.2015р. згідно п.7 ст.40 КЗпП;
поновити його на посаді машиніста(кочегара) котельні відділення логістики відділу прикордонної служби «Рівне» І категорії 9тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_1 з 29.04.2015р;
стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на його користь середньомісячну заробітну плату за період з 29.04.2015рр. по 10.08.2016р. в розмірі 27685,24 грн;
рішення суду в частині поновлення його на попередній роботі та стягнення середнього заробітку в межах суми за 1 місяць звернути до негайного виконання.
Позовні вимоги обґрунтував тим, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.04.2015р. № 88-ос він був звільнений з роботи з посади машиніста(кочегара) котельні відділення логістики відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно п.7 ст.40 КЗпП України ( поява на роботі у нетверезому стані) про що йому було направлене повідомленням відповідача від 28.04.2015р. № 30/3633 поштою 30.04.15р. згідно штампу на конверті.
Вважає такі дії відповідача незаконними з огляду на наступне.
Згідно повістки він 22.04.15р. був призваний на військову службу по мобілізації.
Згідно Указу Президента України від 14.01.2015р. № 15/2015 «Про часткову мобілізацію» з 23.04.15р. його було зараховано по прибуттю до списків особового складу в/ч польова пошта № НОМЕР_2 м. Київ, що стверджується Витягом з наказу командира в/ч польова пошта НОМЕР_3 від 23.04 15р. № 46, згідно довідок від 08.11.15р., від 12.07.2016р. з 20.09.15р. по 12.07.2016р. він брав участь в АТО, забезпеченні її проведенні і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.
При його звільненні з роботи з роботи не дотримані вимоги ст. 119 КЗпП України та ст.39 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу.
Вважає, що відповідач зобов`язаний сплатити йому середній заробіток , який мав би бути збережений за ним протягом часу його перебування на військовій службі згідно ст.119 КЗпП з 29.04.2015рр. по 12.07.2016р. за 299 робочих днів. Розмір середньої заробітної плати позивача , яка підлягає до стягнення на користь позивача становить 299 робочих днів х 86,8 грн.= 25 953,24 грн.

Крім цього, з 13.07.2016р. по 10.08.2016р. він перебуває у вимушеному прогулі, в розумінні статті 235 КЗпП. Тому з огляду на положення зазначеної статті, з відповідача слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.07.16р. по 10.08.2016р. 20 р.д.Х 86,6 грн.=1732 грн.

Всього з відповідача просить стягнути 27685,24 грн.

Просить поновити строк звернення до суду оскільки вказав, що що він з поважних причин пропустив строк звернення до суду щодо захисту своїх прав у справі про незаконне звільнення так як з 23.04.15р. по 12.07.16р. він перебував у складі в/ч польова пошта №0805 м.Київ, що стверджується витягом з наказу командира в/ч польова пошта НОМЕР_3 від 23.04 15р. № 46, довідкою № 2844. Його можливості позивача на пересування та отримання правової допомоги в умовах перебування на військовій службі в Збройних Силах України за межами його постійного проживання були обмежені військовими Статутами. Крім того, для реалізації прав сторони цивільного процесу позивача , передбачених ст.27 ЦПК України, зокрема, щодо особистої участі в судовому засіданні, він через свого представника звернувся до суду за захистом своїх прав в період, коли він мав змогу особисто прийняти участь у судовому засіданні та дати пояснення.

Вважає, що оскільки чинним законодавством не передбачено порядку проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння працівниками (зокрема машиністами котельні), то зважаючи на аналогію закону(ст.8 ЦКУ), відповідно до ч.1 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться уповноваженою особою за допомогою спеціальних технічних засобів. Як слідує із документів доданих відповідачем, медичного огляду його за допомогою технічних засобів проведено не було. Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння або висновок лікаря щодо відмови проходження огляду у справі відсутній. Пояснення, рапорти працівників прикордонного загону вважає упередженими, оскільки, вони всі знаходяться в підпорядкуванні керівництва Державної прикордонної служби. Тому вважає, що докази подані Відповідачем побудовані на припущеннях. Звільнення відбулось з метою економії бюджету заробітної плати. Факту появи його у нетверезому стані на робочому місці не було.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеному у позовній заяві та пояснив, що 16.04.2015р. він отримав повістку про призов його по мобілізації після чого був на робочому місці, був тверезий. Про те, що отримав повістку, повідомив по команді свого безпосереднього керівника старшину прапорщика ОСОБА_5 та передав останньому повістку. На його робоче місце приїжджали на комісія у складі: голови комісії - першого заступника начальника відділу капітана ОСОБА_6 , членів комісії - заступника начальника відділу з персоналу капітана ОСОБА_7 , старшини - начальника відділення логістики прапорщика ОСОБА_5 , інспектора прикордонної служби 2 категорії - фельдшера старшого сержанта Наумович Т.В. Претензій до нього щодо перебування ним на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння не було. Йому пропонували звільнитися з роботи оскільки він призивався на службу у Збройні сили України по мобілізації, на що він відповів відмовою. Акт про перебування ним на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння в його присутності не складався, пропозицій пройти медичне освідчення на встановлення стану алкогольного сп`яніння в лікувальному закладі не було.
Як вбачається із заперечень представників відповідача на позовну заяву, які проти задоволення позову заперечили, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 88-ос від 28.04.2015 року ОСОБА_2 , машиніста (кочегара) котельні (прикордонного містечка н.п. Римачі) відділення логістики відділу прикордонної служби "Рівне" І категорії (тип Б) 28.04.2015 року звільнено з роботи згідно п. 7 ст. 40 КЗпП України (поява на роботі у нетверезому стані) з слідуючих підстав.
Згідно рапорту начальника впс "Рівне" підполковника ОСОБА_8 16.04.2015 року о 15.10 год. під час перевірки військового містечка "Римачі" першим заступником начальника відділу капітаном ОСОБА_6 та заступником начальника віділу з персоналу капітаном ОСОБА_9 було виявлено на робочому місці машиніста кочегара працівника за трудовим договором ОСОБА_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння.
Працівник ОСОБА_2 від проходження відповідного освідчення (огляду) на предмет вживання спиртних напоїв ) у Любомльськійцентральній районній лікарні відмовився, про що було складено відповідний Акт комісійного огляду даного працівника.
Згідно Акту комісійного огляду роботи працівника впс "Рівне" від 16.04.2016року вбачається, що комісією у складі: голови комісії - першого заступника начальника відділу капітана ОСОБА_6 , членів комісії - заступника начальника віділу з персоналу капітана ОСОБА_7 , старшини - начальника відділення логістики прапорщика ОСОБА_5 , інспектора прикордонної служби 2 категорії - фельдшера старшого сержанта Наумовича Т.В. о 15.30 год. 16.04.2015 року проведено комісійний огляд робочого місця машиніста - кочегара працівника за трудовим договором військового містечка "Римачі" ОСОБА_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Під час візуального огляду комісією було встановлено, що працівник перебував у збудженому стані, дратівливий, поводився неадекватно, порушена голосна мова з нецензурною лексикою, при видиху повітря з ротової порожнини було чути запах алкоголю, похитування при ходьбі, часте дихання, гіперемія обличчя та шиї, розширені зіниці очей.
ОСОБА_2 від проходження відповідного медичного освідчення (огляду) на предмет вживання спиртних напоїв у Любомльській центральній районній лікарні відмовився.
Згідно висновку Акту комісійного огляду роботи працівника впс "Рівне" від 16.04.2015 року машиніст - кочегар працівник за трудовим договором ОСОБА_2 перебував на робочому місці у стані алкогольного сп`яніння.
Вищевикладені обставини підтверджуються письмовими поясненнями військовослужбовців відділу прикордонної служби "Рівне" капітана ОСОБА_6 , капітана ОСОБА_7 , прапорщика ОСОБА_5 , фельдшера відділу старшого сержанта ОСОБА_10 ..
В подальшому, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 88-ос від 28.04.2015 року ОСОБА_2 , машиніста (кочегара) котельні (прикордонного містечка н.п. Римачі) відділення логістики відділу прикордонної служби "Рівне" І категорії (тип Б) 28.04.2015 року згідно п. 7 ст. 40 КЗпП України (поява на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння) було звільнено з роботи.
Як вбачається з поданої позовної заяви копію наказу про звільнення та трудову книжку позивачу ОСОБА_2 вручено не було, поштою не надсилалися.
Однак, листом ІНФОРМАЦІЯ_1 № 30/3633 від 28.04.2015 року ОСОБА_2 було письмово повідомлено про його звільнення за вищенаведених обставин та необхідність з`явитися у відділ кадрів управління прикордонного загону для отримання трудової книжки, однак з невідомих причин позивач залишив це поза увагою.
Позивач звільнений з роботи за появу у нетверезому стані 28.04.2015 року, однак він з 23.04.2015 року був призваний на військову службу за мобілізацією та зарахований до особового складу в/ч польова пошта НОМЕР_3 м. Київ, про отримання такої повістки з Любомльського районного комісаріату Волинської області у зв`язку із призовом його на військову службу за мобілізацією та зарахування до списків особового складу в/ч польова пошта НОМЕР_3 позивач будь-кого з посадових осіб відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " та ІНФОРМАЦІЯ_1 не повідомляв та не повідомив по даний час.
Стосовно твердження, що позивач з поважних причин пропустив строк звернення до суду щодо захисту своїх прав та інтересів у справі про звільнення з роботи, як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, листом ІНФОРМАЦІЯ_1 № 30/3633 від 28.04.2015 року громадянина ОСОБА_2 було письмово повідомлено про його звільнення за вищенаведених обставин та необхідність з`явитися у відділ кадрів управління загону для отримання трудової книжки, однак з невідомих причин позивач залишив це поза увагою.
З даним листом-повідомленням про звільнення № 30/3633 від 28.04.2015 року позивач ОСОБА_2 ознайомився в період його відпустки у грудні 2015 року.
Згідно копії відпускного квитка № 1395 від 24.12.2015 року, долученого до матеріалів позовної заяви, позивачу ОСОБА_2 була надана щорічна відпустка терміном на 20 (двадцять) діб в період з 28 грудня 2015 року по 18 січня 2016 року включно.

Таким чином, часом, коли позивач дізнався і повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, згідно матеріалів поданої позовної заяви, являється грудень 2015 року, однак як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 звернувся з позовом до суду лише 04 липня 2016 року, а тому позивачем без поважних причин пропущено встановлений чинним законодавством місячний строк звернення до суду. .
Крім того, згідно доданої до матеріалів позовної заяви копії Договору про надання правової допомоги адвокатом Климович Тетяною Дмитрівною клієнту ОСОБА_2 вбачається, що даний договір про надання відповідної правової допомоги між зазначеними особами був укладений ще 11 січня 2016 року, що також беззаперечно свідчить про можливість працівника ОСОБА_2 та/або його представника ОСОБА_1 звернутися з відповідною заявою до суду про вирішення трудового спору у справах про звільнення у встановлений чинним законодавством строк.
На підставі викладеного вважає, що звільнення з роботи гр. ОСОБА_2 здійснено у відповідності до вимог ст. 40 КЗпП України (поява на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння) та з дотриманням вимог чинного трудового законодавства України.
В судовому засіданні представник відповідача дав пояснення аналогічні викладеному у поданих відповідачем запереченнях на позовну заяву, представники відповідача проти задоволення позову заперечили, а також просили суд відмовити у задоволенні позову в зв`язку з пропущенням позивачем без поважних причин строку звернення до суду з заявою про вирішення трудового спору.
Судом встановлені слідуючі обставини справи.

З Акту комісійного огляду роботи працівника впс "Рівне" від 16.04.2016року вбачається, що комісією у складі: голови комісії - першого заступника начальника відділу капітана Левадного А.А., членів комісії - заступника начальника віділу з персоналу капітана ОСОБА_7 , старшини - начальника відділення логістики прапорщика ОСОБА_5 , інспектора прикордонної служби 2 категорії - фельдшера старшого сержанта Наумович Т.В. о 15.30 год. 16.04.2015 року проведено комісійний огляд робочого місця машиніста - кочегара працівника за трудовим договором військового містечка "Римачі" ОСОБА_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Під час візуального огляду комісією було встановлено, що працівник перебував у збудженому стані, дратівливий, поводився неадекватно, порушена голосна мова з нецензурною лексикою, при видиху повітря з ротової порожнини було чути запах алкоголю, похитування при ходьбі, часте дихання, гіперемія обличчя та шиї, розширені зіниці очей.
ОСОБА_2 від проходження відповідного медичного освідчення (огляду) на предмет вживання спиртних напоїв у Любомльській центральній районній лікарні відмовився.
На підставі досліджених доказів суд приходить до висновку, що факт перебування позивача в нетверезому стані на робочому місці о 15.30 год. 16.04.2015 року під час виконання ним трудових обов`язків повністю стверджений належними, допустимими та достатніми доказами - вказаним Актом, поясненнями допитаних в судовому засіданні в якості свідків - військовослужбовців відділу прикордонної служби "Рівне", капітана ОСОБА_7 , прапорщика ОСОБА_5 , фельдшера відділу старшого сержанта Наумович Т.В., та оголошеним в судовому засіданні письмовим поясненням капітана ОСОБА_6 .
Як вбачається з витягу протоколу зборів профспілкового комітету первинної профспілкової організації військової частини в/ч НОМЕР_4 від 20.04.2016року вказана профспілкова організація надала згоду на звільнення позивача з роботи за порушення трудової дисципліни (поява на роботі у нетверезому стані).
Згідно повістки позивач 22.04.15р. він був призваний на військову службу по мобілізації.
Відповідно Указу Президента України від 14.01.2015р. № 15/2015 «Про часткову мобілізацію» з 23.04.15р. його було зараховано по прибуттю до списків особового складу в/ч польова пошта № НОМЕР_2 м. Київ, що стверджується Витягом з наказу командира в/ч польова пошта НОМЕР_3 від 23.04 15р. № 46.
Згідно Довідки від 08.11.15р., від 12.07.2016р. з 20.09.15р. по 12.07.2016р. він брав участь в АТО, забезпеченні її проведенні і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.
Відповідно п. 3 ст.119 КЗпП за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову який компенсується за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно ст.39 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України.

Проаналізувавши приведене законодавство, суд приходить до висновку, що позивач міг бути звільнений з роботи відповідачем на підставі п.7 ст.40 КЗпП України з дотриманням вимог чинного законодавства до того часу, як він був призваний на військову службу по мобілізації, а його звільнення після призову на військову службу по мобілізації наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.04.2015р. № 88-ос з роботи з посади машиніста(кочегара) котельні відділення логістики відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно п.7 ст.40 КЗпП України (поява на роботі у нетверезому стані) проведене з порушенням п. 3 ст.119 КЗпП, ст.39 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу, а тому є незаконним, його слід поновити на попередній роботі, рішення суду в цій частині слід допустити до негайного виконання на підставі п.4 ч.1 ст. 367 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом , який розглядає спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше як за один рік. Рішення про поновлення на роботі підлягає негайному виконанню.

Сума заборгованості середнього заробітку позивача відповідно до ст. 119 КЗпПУ та до Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» становить: (2038,96 грн., заробітна плата за березень 2015р. + 1520,85 грн. заробітна плата за квітень 2015р.) / 41 день робочого часу = 86,8 грн. середня заробітна плата за один день.

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток, який мав би бути збережений за ним протягом часу його перебування на військовій службі згідно ст.119 КЗпП з 29.04.2015рр. по 12.07.2016р. за 299 робочих днів х 86,8 грн.= 25 953,24 грн.

Крім цього, оскільки з 13.07.2016р. по 10.08.2016р. позивач перебуває у вимушеному прогулі згідно ст. 235 КЗпП, тому з відповідача слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.07.16р. по 10.08.2016р. 20 робочих днів х 86,6 грн.=1732 грн., рішення суду в цій частині слід допустити до негайного виконання на підставі п.2 ч.1 ст. 367 ЦПК України.

Всього з відповідача слід стягнути на користь позивача 27685,24 грн.

Щодо строку звернення позивача з заявою до суду про вирішення трудового спору суд встановив слідуючі обставини.

В судовому засіданні позивач дав пояснення, що 16.04.2015р. він отримав повістку про призов його по мобілізації на 22.04.2015р. З 23.04.15р. по 12.07.16р. він перебував у складі в/ч польова пошта №0805 м. Київ, що стверджується витягом з наказу командира в/ч польова пошта НОМЕР_3 від 23.04 15р. № 46, довідкою № 2844, згідно довідок від 08.11.15р., від 12.07.2016р. з 20.09.15р. по 12.07.2016р. він брав участь в АТО, забезпеченні її проведенні і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Отже, позивач з 22.04.2015р. по 12.07.2015р. перебував по мобілізації в складі Збройних Сил України.

Суд приходить до висновку, що дійсно позивач з поважних причин пропустив строк звернення до суду щодо захисту своїх прав у справі про його незаконне звільнення з роботи його можливості щодо захисту своїх трудових прав за межами його постійного проживання були обмежені. Крім того, для реалізації прав сторони цивільного процесу позивача , передбачених ст.27 ЦПК України, зокрема, щодо особистої участі в судовому засіданні, він через свого представника звернувся до суду за захистом своїх прав в період, коли він мав змогу особисто прийняти участь у судовому засіданні та дати пояснення.

Відповідно до ст.233 КЗпП працівник може звернутися з заявою до суду про вирішення трудового спору у справах про звільнення - у місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно ст. 234 КЗпП України разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст.233 КЗпП … суд може поновити ці строки.

Фактично під час перебування по мобілізації в складі Збройних Сил України позивач був повідомлений про його звільнення, з листом-повідомленням про звільнення з роботи він ознайомився в період відпустки в грудні 2015р., позовну заяву подав до суду через свого представника 05.07.2016р., а трудову книжку та копію наказу про звільнення з роботи він отримав 29.07.2016р., тобто після звільнення зі служби 12.07.2015р. в ЗСУ, а тому суд приходить до висновку, що на підставі ст. 234 КЗпП України позивачу слід поновити строк звернення до суду за вирішенням трудового спору в даній справі.

Згідно зі ст.88 ЦПК України судові витрати - судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України суд, -
в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Поновити ОСОБА_2 строк звернення до суду за вирішенням трудового спору в справі за позовом ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку
Визнати незаконним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28 квітня 2015р. № 88-ос про звільнення з роботи ОСОБА_2 з посади машиніста(кочегара) котельні відділення логістики відділу прикордонної служби «Рівне» І категорії 9 (тип Б) Луцького прикордонного загону північного регіонального управління Державної прикордонної служби України згідно п.7 ст.40 КЗпП України ( поява на роботі у нетверезому стані) та поновити ОСОБА_2 на посаді машиніста (кочегара) котельні відділення логістики відділу прикордонної служби «Рівне» І категорії 9 (тип Б) Луцького прикордонного загону північного регіонального управління Державної прикордонної служби України з 29 квітня 2015року.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_5 ) середньомісячну заробітну плату за період з 29.04.2015рр. по 12.07.2016р. в розмірі 25 953,24 грн., за час вимушеного прогулу з 13 липня по 10 серпня 2016 року 1732 грн., а всього 27685,24 (двадцять сім тисяч шістсот вісімдесят п`ять) грн. 24 коп.
Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді машиніста(кочегара) котельні відділення логістики відділу прикордонної служби «Рівне» І категорії 9 (тип Б) Луцького прикордонного загону північного регіонального управління Державної прикордонної служби України з 29 квітня 2015р. та стягнення середнього заробітку за 1 місяць в сумі 1732 (одна тисяча сімсот тридцять дві) грн. звернути до негайного виконання.
Стягнути з Луцького прикордонного загону північного регіонального управління Державної прикордонної служби України в дохід держави судовий збір в сумі 1378 ( одна тисяча триста сімдесят вісім ) гривень на рахунок 0262 в ГУДКСУ у Волинській області ( МФО803014, , отримувач УДКСУ в Любомльському районі, код класифікації доходів бюджету 22030001).
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через суд Любомльський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: суддя Л.М.Войтюк