У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до комунального закладу «Томаківська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради про зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 1 вересня 2011 року він звернувся до комунального закладу «Томаківська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради (далі - КЗ «Томаківська ЦРЛ») за медичною допомогою і в цей же день він був оглянутий лікарем отоларингологом ОСОБА_4, який встановив йому діагноз «гострий риносинусит, гострий середній отит», після чого призначив лікування амбулаторно в умовах Томаківської ЦРЛ з 1 по 12 вересня 2011 року та видав йому довідку № 85 від 12 вересня 2011 року.

25 листопада 2013 року він звернувся до КЗ «Томаківська ЦРЛ» із заявою про видачу листка непрацездатності з 1 по 12 вересня 2011 року, у видачі якого головним лікар КЗ «Томаківська ЦРЛ» було відмовлено.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив зобов'язати КЗ «Томаківська ЦРЛ» видати йому листок непрацездатності або довідку про тимчасову непрацездатність з 1 по 12 вересня 2011 року.

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що підстав для видачі позивачу листка тимчасової непрацездатності немає, оскільки позивач звернувся до лікувального закладу поза постійним місцем проживання, не вказавши місце роботи. При цьому зазначив, що у випадку статусу безробітного позивач мав право звернутися за місцем проживання і проходити амбулаторно курс лікування, після проходження якого отримати відповідну довідку.

Такі висновки судів є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, які судом вірно застосовані.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами встановлено, що 1 вересня 2011 року ОСОБА_3 звернувся до лікаря отоларинголога КЗ «Томаківська ЦРЛ», де йому було поставлено діагноз: гострий риносинусит та гострий середній отит, що підтверджується довідкою лікаря від 12 жовтня 2011 року № 351, індивідуальною карткою хворого.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок видачі документів, що посвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13 листопада 2001 року № 455 (далі - Інструкція), тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Під час розгляду справи сторонами не заперечувалось, що позивач звернувся до лікувального закладу за медичною допомогою поза межами постійного місяця проживання.

Відповідно до п. 1.10 Інструкції особам, у яких тимчасова непрацездатність настала поза постійним місцем проживання і роботи (під час відрядження, санаторно-курортного лікування, відпустки тощо), листок непрацездатності (довідка) видається за місцем їх тимчасового перебування з дозволу головного лікаря лікувально-профілактичного закладу на число днів непрацездатності.

Листом від 25 листопада 2011 року № 763 головний лікар КЗ «Томаківська ЦРЛ», посилаючись на пп. 1.7, 1.9, 2.5 Інструкції відмовив ОСОБА_3 у видачі листка тимчасової непрацездатності у зв'язку з відсутністю підстав.

Відповідно до листа головного лікаря КЗ «Томаківська ЦРЛ» від 4 грудня 2013 року № 787 за даними амбулаторної картки, пояснювальної записи лікаря-отоларинголога ОСОБА_4 пацієнт був працездатний в період амбулаторного лікування з приводу гострого риносинусита, гострого середнього отиту.

У п. 2.7 Інструкції зазначено, що особам, не визнаним тимчасово непрацездатними, лікарем лікувально-профілактичного закладу видається довідка довільної форми з позначкою про час звернення до лікувально-профілактичного закладу.

З вказаного випливає, що у позивача не було підстав для отримання листка непрацездатності або довідки про тимчасову непрацездатність з огляду на те, що він був визнаний працездатним і дії лікаря щодо визнання працездатним позивачем не оскаржувались.

Посилання касаційної скарги на лист головного позаштатного спеціаліста із спеціальності «Отоларингологія», згідно якого при виявленні діагнозу гострий риносинусит, гострий середній отит є всі підстави для визначення непрацездатності пацієнта, не беруться судом касаційної інстанції до уваги, оскільки цей лист не стосується обставин, якими позивач обґрунтовував свій позов. Крім того, у цьому листі зазначено, що у лікуючого лікаря є підстави для визначення непрацездатності пацієнта у випадку тяжкого перебігу вказаного захворювання. У випадку легкого перебігу захворювання пацієнт здатний виконувати повсякденну роботу.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Помилкове зазначення судами про процедуру отримання довідки щодо проходження курсу амбулаторного лікування у разі наявності у позивача статусу безробітного без встановлення судами такої обставини, на законність судових рішень не впливає та не може бути підставою для їх скасування, оскільки безробітні мають право на отримання довідки, а не листка тимчасової непрацездатності чи довідки про тимчасову непрацездатність, які позивач просив зобов'язати видати відповідача.

Під час розгляду справи судами не були порушені норми матеріального й процесуального права, а наведені в скарзі доводи є необґрунтованими та правильність висновків апеляційного суду не спростовують, тому колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 2 цієї статті не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик