Справа № 583/119/16-ц
25 лютого 2016 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого-судді - Сидоренка Р.В.,
при секретарі - Зубатовій І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирці, Сумської області, справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Лотуре Агро про розірвання договору оренди земельних ділянок, -
Позивач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від його імені до суду надійшла письмова заява із проханням розглянути справу без його участі із проханням про задоволення позовних вимог.
Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за відсутності його представника до суду не надходило, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення в порядку ч.1 ст.224 ЦПК України).
Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
01.01.2012 року між позивачем та ТОВ Лотуре - Агро було укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки строком на десять років, які знаходяться на території Куземинської сільської ради, Охтирського району, Сумської області.
Дані правовідносини випливають із договору оренди землі і регулюються договором оренди, Законом України Про оренду землі, Земельним кодексом України, ЦК України.
Пунктами 15, 16 договору оренди землі передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, цільове призначення земельної ділянки землі сільськогосподарського призначення.
Згідно п. 29 договору оренди землі, орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням, передбаченим цим договором, додержання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, своєчасного внесення орендної плати.
Пунктом 31 договору оренди землі передбачені права орендаря, зокрема самостійно господарювати на землі з дотриманням умов Договору оренди землі.
Пунктом 32 договору оренди землі встановлено обов'язок орендаря приступити до використання земельної ділянки в строки, встановлені Договором, виконувати встановлені щодо земельної ділянки обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом та цим договором, дотримуватися режиму природоохоронного використання земель, дотримуватися вимог щодо чергування сільськогосподарських культур у сівозмінах, своєчасно сплачувати орендну плату.
Пунктом 37 договору оренди передбачено підстави його розірвання, зокрема: за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.
Відповідно до вимог ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Згідно ст. 13 ЗУ Про оренду землі договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.
Відповідно до вимог ст. 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Згідно ст. 25 Закону України Про оренду землі, орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Згідно ст. 410 ЦК України землекористувач зобов'язаний вносити плату за користування земельною ділянкою. Землекористувач зобов'язаний ефективно використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення, підвищувати її родючість, застосовувати природоохоронні технології виробництва, утримуватися від дій, які можуть призвести до погіршення екологічної ситуації.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно ч. 1, ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Згідно ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до приписів ч. 1, ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.
Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі (стаття 25 Закону України Про оренду землі), а орендодавець, відповідно до частини першої статті 24 Закону № 161-XIV, має право вимагати від орендаря безпосереднього використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди та своєчасного внесення орендної плати.
Судом встановлено, що земельна ділянка позивача за цільовим призначенням ТОВ Лотуре Агро станом на час подання позову не використовується, упродовж 2014 року ТОВ Лотуре Агро свою господарську діяльність на території сільської ради не здійснює, орендна плата власникам земельних ділянок не виплачувалась, що підтверджується довідкою виконкому Чернеччинської сільської ради від 10.03.2015 року.
Згідно договору підряду від 03.11.2014 року ТОВ Лотуре Агро передало право на обробіток землі третій особі ТОВ «Охтирка мясопродукт».
Припинення орендарем використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди з передачею цієї функції іншій юридичній особі, без згоди орендодавця є істотним порушенням вимог статей 24, 25 Закону № 161-XIV, умов договору оренди та є підставою для його розірвання.
Згідно з ч. 2, ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 цього Кодексу.
При вирішенні даної справи суд керується правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України у постанові від 12 лютого 2014 року (у справі № 6-166 цс 13) предметом якої був спір про розірвання договору оренди землі і зробив правовий висновок, про те, що виходячи зі змісту статей 24 та 25 Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-ХІV Про оренду землі (далі - Закон № 161-ХІV) припинення орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованої земельної ділянки та передача третім особам функцій з її обробітку й оплати орендної плати орендодавцю, виходить за межі господарської діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем, та є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки за ст. 32 вказаного Закону.
Тому позовні вимоги позивача про розірвання договору оренди земельної ділянки з даної підстави підлягають задоволенню.
Щодо підстави розірвання договору оренди, передбаченої п. "д" (систематична несплата земельного податку або орендної плати) ч. 1 ст. 141 ЗК України, на яку посилається позивач як на підставу розірвання договору оренди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України Про оренду землі істотною умовою договору оренди землі є, в тому числі, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Вичерпний перелік підстав для припинення права користування земельною ділянкою, що не підлягає розширеному тлумаченню, визначений статтями 141, 143 Земельного кодексу України.
Зокрема, п.п. г, ґ та д ст.141 ЗК України передбачені підстави припинення права користування земельною ділянкою, пов'язані з порушенням землекористувачами норм земельного законодавства України.
Згідно п. д ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є - систематична несплата орендної плати.
З аналізу вказаних норм закону слідує, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме факт систематичної несплати орендної плати.
Систематична несплата передбачає несплату орендної плати більше одного разу.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 12 грудня 2012 р. у справі № 6-146цс12, згідно якої договір оренди землі можливо розірвати лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання.
Згідно п.п. 9, 10 договору оренди орендна плата вноситься орендарем у розмірі 1264,22 грн. за рік, що становить 3% від грошової оцінки, в т.ч., грошової, натуральної, відробіткової. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації.
Пунктом 11 договору оренди встановлено, що орендна плата вноситься у такі строки: у грошовій формі до 31 грудня поточного року.
Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.
Згідно довідок виконкому Чернеччинської сільської ради Охтирського району від 10.03.2015 року ТОВ «Лотуре Агро» не виплачено орендну плату за 2014 рік громадянам власникам земельних ділянок (паїв) на території Чернеччинської сільської ради.
Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами твердження позивача щодо невиплати йому орендної плати за 2012, 2013 та 2014 роки відповідно до умов Договору оренди землі від 01.01.2012 року.
Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт систематичної несплати, відповідачем орендної плати позивачу, що також є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки.
Згідно п. г ч. 1, ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам.
З аналізу вказаної норми закону слідує, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме факт використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам, а не наявність обставин, які можуть призвести до цього.
До використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам, можна віднести зокрема, невикористання прогресивних технологій, порушення технологічних режимів застосування мінеральних та органічних добрив, заростання сільськогосподарських угідь чагарниками, забруднення земель відходами виробництва, хімічними та радіоактивними речовинами, випадки використання земельних ділянок способами, які ведуть до зниження родючості ґрунтів, а також погіршення екологічної обстановки, що призвело до зменшення врожайності сільськогосподарських культур відносно кадастрових оцінок.
Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.
Належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам, позивачкою не надано, в зв'язку з чим не доведено наявність підстав, передбачених п. г ч. 1 ст. 141 ЗК України для припинення права оренди.
Таким чином, вказана вище підстава, на яку посилається позивач як на одну з підстав розірвання договору оренди, не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.
З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачем порушуються істотні умови Договору оренди, що призвело до порушення прав позивача, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати, а саме 551,20 грн.
Керуючись ст.ст. 1, 2, 8, 13, 15, 24, 25, 32 Закону України "Про оренду землі", ст. 125, 141 ЗК України, ст.ст. 409, 410, 526, 626, 651, 652, 792 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212- 215, 218, 224, 225, 226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Лотуре Агро - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_2