Апеляційний суд Житомирської області
Справа №287/443/15-ц Головуючий у 1-й інст. Ковальчук М. В.
Категорія 30 Доповідач Жигановська О. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Жигановської О.С.

суддів Якухно О.М., Зарицької Г.В.

при секретарі

судового засідання Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Олевський хлібзавод», приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», третя особа - ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 29 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із названим позовом. В обґрунтування вимог зазначила, що 11.04.2015 року на перехресті автодоріг М07 «Київ-Ковель» на 225 км + 950 м та Т-06-05 «КПП «Майдан-Копищенський» - Котляра», сталася дорожньо-транспортна пригода з участю водіїв ОСОБА_4, який керував автомобілем марки ВАЗ-2109, днз НОМЕР_1, та ОСОБА_3, який під час виконання трудових обов'язків керував автомобілем марки ІЖ-2717, днз НОМЕР_2, що належить ПАТ «Олевський хлібзавод». В результаті ДТП вона як пасажир автомобіля ВАЗ-2109, будучи вагітною, отримала легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров'я, що призвело до появи негативних психоемоційних змін. Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 03 липня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. У зв'язку із тим, що цивільно-правова відповідальність ПАТ «Олевський хлібзавод» була застрахована у ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі полісу №АІ/1271987 просила стягнути із відповідачів 30000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 29 березня 2016 року позов задоволено частково - стягнуто із ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь позивачки 5000 грн. моральної шкоди та вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду 1-ї інстанції, ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить згадане рішення скасувати та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову. Зазначає, що позивачу не здійснювалось страхове відшкодування за шкоду, заподіяну здоров'ю, тому суд неправомірно застосував положення ст.26-1 ЗУ «Про обов'язкове страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів» при визначенні розміру моральної шкоди.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з частиною першою статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ст.6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно з ст.22 зазначеного Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що відповідно до полісу № АІ/1271987 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10 серпня 2014 року, між ПАТ «Олевський хлібозавод» та ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу, за яким страховик бере на себе зобов'язання відшкодувати шкоду, завдану життю, здоров'ю та майну третіх осіб, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки транспортним засобом, марки «ІЖ-2717», державний номерний знак «АМ7290АІ» (а.с. 19).

11 квітня 2015 року на перехресті автодоріг М07 «Київ-Ковель» на 225 км + 950 м і Т-06-05 «КПП «Майдан-Копищенський» - Котляра», сталася дорожньо-транспортна пригода з участю водіїв ОСОБА_4, який керував автомобілем марки ВАЗ-2109, днз НОМЕР_1, та ОСОБА_3, який керував автомобілем під час виконання трудових обов'язків марки ІЖ-2717, днз НОМЕР_2, що належить ПАТ «Олевський хлібзавод». Під час зазначеного ДТП пасажирка автомобіля ВАЗ-2109 ОСОБА_2 була вагітною та отримала легкі тілесні ушкодження у вигляді синців на колінах, верхньої третини лівої гомілки та в області живота (а.с. 6,7,8,49).

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 03 липня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП (а.с. 7).

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2, ч.ч.3, 4 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Частиною 2 ст.1167 ЦК України, зокрема, передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. із змінами, передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин.

Згідно із положеннями ст. 26-1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону,- МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Відповідно до ч. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

20 листопада 2015 року ОСОБА_2 подала до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» заяву про виплату їй страхового відшкодування у сумі 30000грн. у зв'язку із ушкодженням здоров'я, що проявляється у моральних стражданнях. Проте 03 грудня 2015 року отримала відмову у здійсненні відшкодування моральної шкоди на підставі ст.26-1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та відсутністю доказів обґрунтованості витрат на лікування (а.с. 91-92,96).

Виходячи із системного аналізу наведених норм, вбачається, що підставою відшкодування моральної шкоди потерпілому страховою компанією є здійснення страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю, а розмір моральної шкоди залежить від розміру здійсненого страхового відшкодування на підставі підтвердженої документально та проведеної калькуляції витрат на лікування. Оскільки ОСОБА_2 страхова виплата не здійснювалась, то і підстав для відшкодування моральної шкоди у ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» не було, що відображено у мотивованому листі, направленому позивачці (а.с. 95).

Відповідно до п.1 ч.1 та ч.2 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 заподіяно шкоду внаслідок ДТП за участю водіїв ОСОБА_4 та ОСОБА_3. Останній керував транспортним засобом, який належить ПАТ «Олевський хлібзавод», із яким він перебував у трудових відносинах та за яким закріплений автомобіль ІЖ 27-17 (а.с. 16-18).

Юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків (ст.1172 ЦК України).

Такі ж роз'яснення містяться у п.6 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» в яких зазначено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір.

Так як ОСОБА_3, з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода, на час події перебував у трудових відносинах із ПАТ «Олевський хлібзавод», керував автомобілем на достатніх правових підставах в розумінні норм ЦК України, який на праві власності належить Товариству, то і, виходячи із наведених норм, обов'язок по відшкодуванню завданої шкоди має нести юридична особа - роботодавець (а.с. 16-18).

Таким чином, суд 1-ї інстанції дійшов помилкового висновку щодо стягнення моральної шкоди із ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», так як не було достатніх правових підстав для здійснення такого відшкодування останньою.

Оскільки в матеріалах справи міститься достатньо доказів щодо спричинення ушкодження здоров'ю ОСОБА_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так як вона зазнала легких тілесних ушкоджень, будучи на 25-26 тижні вагітності, що спричинило загрозу передчасних пологів, перебувала на стаціонарному лікуванні у період із 11.04.2015р. по 20.04.2015 року, та зазнала душевних переживань за здоров'я ненародженої дитини (а.с. 6-8,49), тому наявні підстави для стягнення моральної шкоди в розумінні норм ст.ст. 23, 1188 ЦК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду 1-ї інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення - про часткове задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що встановлений судом першої інстанції розмір моральної шкоди у 5000 грн. є достатнім, визначений із врахуванням характеру завданої шкоди, глибини фізичних та душевних страждань, та роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» задовольнити частково.

Рішення Олевського районного суду Житомирської області від 29 березня 2016 року скасувати та постановити нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства «Олевський хлібзавод» на користь ОСОБА_2 5000,00 грн. моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В решті позову відмовити за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : Судді :