Справа № 509/21/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2016 року Овідіопольський районний суд в Одеській області у складі:

головуючого судді Кириченко П.Л.,

при секретарі Осадченко С.В.,

з участю сторони по справі ОСОБА_1, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши по цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності

та зустрічного позову ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Овідіопольавтотранс» ОСОБА_1, третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння та усунення перешкод в користуванні майном,суд,-

ВСТАНОВИВ:

04 січня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив що 04 квітня 2015 року між ним та відповідачкою ОСОБА_4 був укладений в простій письмовій формі договір купівлі-продажу автомобіля марки «MITSUBISHI», модель «OUTLANDER», тип тз- універсал-в, 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_3, колір - чорний, реєстраційний номер - НОМЕР_2. На підставі даної угоди ОСОБА_4 надала нотаріально посвідчену довіреність та передала ключі ОСОБА_1 В подальшому з боку відповідача ОСОБА_5 були направлені дії, які порушують його права як власника, а тому позивач просить визнати договір купівлі-продажу від 04.01.2015 року автомобіля марки «MITSUBISHI», модель «OUTLANDER», тип тз- універсал-в, 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_3, колір - чорний, реєстраційний номер - НОМЕР_2-дійсним та визнати за ним позивачем ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1), право власності на автомобіль марки «MITSUBISHI», модель «OUTLANDER», тип тз-універсал -в, 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_3, колір - чорний, реєстраційний номер - НОМЕР_2.

В ході судового розгляду позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги визнав.

Співвідповідач ОСОБА_5 до суду не з'явився.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступного.

Так судом встановлено, що дійсно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 є власником транспортного засобу марки «MITSUBISHI», модель «OUTLANDER», тип тз- універсал-в, 2006 року випуску,номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_3, колір - чорний, реєстраційний номер - НОМЕР_2, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_4 від 13.08.2013 року (а.с. 12).

28 грудня 2013 року відповідач ОСОБА_5 уповноважив відповідачку ОСОБА_4 або ОСОБА_6 бути його уповноваженим представником в усіх організаціях щодо вищевказаного автомобіля, що підтверджується нотаріально посвідченою довіреністю. (а.с.13)

04 січня 2015 року ОСОБА_4 уповноважила відповідача ОСОБА_1 бути його уповноваженим представником в усіх організаціях … щодо вищевказаного автомобіля, що підтверджується нотаріально посвідченою довіреністю. (а.с.14).

Позивач просить визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати право власності, при цьому позивач посилається, що з боку відповідача ОСОБА_5 є дії щодо оспорювання його власності.

Згідно Постанови КМ України «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрацію), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин ….» №1388 від 07.09.1998 р., зі змінами та доповненнями, є порядок реєстрації транспортних засобів. Виходячи з документів, які були досліджені під час судового розгляду, в тому числі оригінали Свідоцтва про реєстрацію ТЗ, нотаріально посвідчених довіреностей, суд приходить до висновку, що позивач звернувся до суду з позивними вимогами, які відповідно до ст. 15,16 ЦК України, при даних обставинах, не підлягають судому захисту. У разі відмови у реєстрації транспортного засобу позивач повинен звернутись до суду в іншими позовними вимогами.

При поданні позову позивач сплатив судовий збір в повному обсязі. Суд прийшов до висновку, що позов є необґрунтований, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

01 березня 2016 року до суду звернувся позивач ОСОБА_5 з вищевказаним зустрічним позовом в якому зазначив, що він є власником автомобіля марки «Mitsubisi Outlender», 2006р. випуску, номер шасі НОМЕР_3, тип ТЗ «Універсал-В», державний номер НОМЕР_2, 28.12.2013р. Позивач ОСОБА_5 видав ОСОБА_4 та ОСОБА_6 довіреність посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу згідно якої він доручив їм від свого імені розпоряджатися (зняти з обліку) вказаним автомобілем. 07.04.2015р. вказана довіреність була скасована, про що були сповіщені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 05.08.2015р. позивач ОСОБА_5 звернувся до компетентних установ м. Самбір та Самбірського району з заявою про заборону проведення відчуження та зняття з обліку належного йому автомобіля. У подальшому позивач ОСОБА_5 дізнався, що автомобіль було розшукано і він був поставлений на спецмайданчик, який знаходиться у віданні ТОВ «Овідіопольавтотранс» в смт. Овідіополь по вул. Одеська 8, після чого він звернувся до товариства з заявою про повернення транспортного засобу, але фактично йому було відмовлено, а тому позивач просить суд зобов'язати товариство передати йому ОСОБА_5 вищевказаний автомобіль та зобов'язати ОСОБА_1 та ТОВ «Овідіопольавтотранс» не чинити ОСОБА_5 у будь який спосіб перешкод у користуванні вказаним автомобілем.

Позивач до суду не з'явився, але направив заяву з якої видно, що на позовних вимогах наполягає та просить справу розглянути в його відсутність.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав.

Представник відповідача - товариства до суду не з'явився.

Представник третьої особи ОСОБА_4 позовні вимоги не підтримав.

Заслухавши пояснення сторін, свідок ОСОБА_7, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступного.

Так судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 отримав правоустановчий документ на автомобіль «Mitsubisi Outlender», 2006р. випуску номер шасі НОМЕР_3, тип ТЗ «Універсал-В», державний номер НОМЕР_2, підтверджений свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4, виданого 14.08.2013р. органом НОМЕР_5.

28.12.2013р. ОСОБА_5 видав третій особі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 довіреність посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу згідно якої він доручив їм від свого імені розпоряджатися (зняти з обліку) вказаним автомобілем.

07.04.2015р. вказана довіреність була скасована, про що були сповіщені ОСОБА_4 та ОСОБА_6

05.08.2015р. ОСОБА_5 звернувся до начальника центру надання послуг, пов'язаних з використанням транспортних засобів з обслуговування м. Самбір та Самбірського району з заявою про заборону проведення відчуження та зняття з обліку належного йому автомобіля.

Позивач просить суд зобов'язати товариство передати йому позивачу ОСОБА_5 вищевказаний автомобіль та зобов'язати ОСОБА_1 та ТОВ «Овідіопольавтотранс» не чинити ОСОБА_5 у будь який спосіб перешкод у користуванні вказаним автомобілем.

28 грудня 2013 року позивач ОСОБА_5 будучи власником вищевказаного автомобіля уповноважив відповідачку ОСОБА_4 або ОСОБА_6 бути його уповноваженим представником в усіх організаціях … щодо вищевказаного автомобіля, що підтверджується нотаріально посвідченою довіреністю (а.с.13). В ході судового розгляду був допитаний свідок ОСОБА_7, який пояснив, що позивач у м. Київ у денний час у вільний та добровільний порядок передав вищевказаний транспортний засіб, ключі та документи на машину. В ході розгляду справи відповідач ОСОБА_1 надав на огляд довіреність та свідоцтво на вищевказаний автомобіль.

Згідно ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Виходячи з доводів, які зазначив позивач ОСОБА_5, досліджених документів, наявності оригіналу нотаріально посвідченої довіреності від 28.12.2013 року та в свою чергу ця довіреність скасована через нотаріальні установи, суд приходить до висновку, що між позивачем ОСОБА_5 та іншими особами виникли цивільно-правові відносини передбачені главою 68 ЦК України, а тому у цьому разі позивач повинен звернутись до суду з іншими позовними вимогами, які в рамках ст. 15.16 ЦК України підлягають судовому захисту. Таким чином суд прийшов до висновку, що з урахуванням тих обставин які були встановлені під час розгляду справи та предметом позову позивач не обґрунтував свої позовні вимоги.

При поданні позову позивач сплатив судовий збір в повному обсязі. Суд прийшов до висновку, що позов є необґрунтований,а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,88,209,212,214 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Овідіопольавтотранс», ОСОБА_1, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння та усунення перешкод в користуванні майном - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: Кириченко П.Л.