Ухвала

іменем україни

14 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Леванчука А.О., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Снігурівської виправної колонії № 5 управління державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області, начальника Снігурівської виправної колонії № 5 Гавриленко Олександра Славковича про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 - на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 15 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 09 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 13 лютого 2013 року вона працювала у Снігурівській виправній колонії № 5 Управління державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області (далі - Снігурівська ВП № 5 УДПС України в Миколаївській області), з липня 2013 року - на посаді начальника лабораторії лікаря-бактеріолога клініко-діагностичної лабораторії спеціалізованої туберкульозної лікарні. Зазначила, що за результатами службової перевірки роботи лабораторії наказом начальника Снігурівської виправної колонії від 02 жовтня 2015 року № 73о/с її притягнуто до дисциплінарної відповідальності - оголошено догану. Наказом начальника Снігурівської ВК № 5 від 16 листопада 2015 року № 140 о/с її призначено на посаду лікаря-бактеріолога клініко-діагностичної лабораторії спеціалізованої туберкульозної лікарні при установі, звільнивши з посади начальника лабораторії лікаря-бактеріолога. Із вказаним наказом позивач не згодна, оскільки вважає, що він є наслідком неприязних відносин до неї з боку керівництва Снігурівської ВК № 5. Також зазначила, що 17 листопада 2015 року була змушена написати заяву про звільнення, в якій просила звільнити її з посади у зв'язку з упередженим ставленням адміністрації установи. Проте наказом від 19 листопада 2015 року № 143 о/с її звільнено з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України.

Наказ про звільнення позивач вважає незаконним, оскільки її заява про звільнення написана під тиском адміністрації установи, а тому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила скасувати накази від 16 листопада 2015 року № 140 о/с та від 19 листопада 2015 року № 143 о/с; поновити її на посаді начальника клініко-діагностичної лабораторії Снігурівськії ВК № 5; стягнути зі Снігурівської ВП № 5 УДПС України в Миколаївській області на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17 листопада 2015 року; стягнути з начальника Снігурівської ВК № 5 Гавриленка О.С. на свою користь 20 тис. грн на відшкодування моральної шкоди; вирішити питання розподілу судових витрат.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 15 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 09 червня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 - просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з ч. 2 ст. 335 ЦПК України касаційний суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною 2 ст. 337 ЦПК України передбачено, що не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 32 КЗпП Українипереведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у ст. 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно із ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Судом установлено, що ОСОБА_4 з лютого 2013 року перебувала у трудових відносинах зі Снігурівською ВК № 5 УДПС України в Миколаївській області, а з липня 2013 року обіймала посаду начальника лабораторії лікаря-бактеріолога клініко-діагностичної лабораторії.

За результатами службової перевірки роботи клініко-діагностичної лабораторії Снігурівської ВК № 5 наказом від 02 жовтня 2015 року № 73 о/с ОСОБА_4 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Цей наказ позивачем не оскаржується.

Наказом начальника Снігурівської ВК № 5 Гавриленка О.С. від 16 листопада 2015 року № 140 о/с ОСОБА_4 звільнено з посади начальника лабораторії лікаря-бактеріолога та призначено на посаду лікаря-бактеріолога клініко-діагностичної лабораторії спеціалізованої туберкульозної лікарні при установі. Із вказаним наказом позивач ознайомлена того ж дня. Відповідно до протоколу оперативної ради від 16 листопада 2015 року № 123 позивач погодилася обіймати посаду лікаря-бактеріолога клініко-діагностичної лабораторії. Також 16 листопада 2015 року ОСОБА_4 ознайомлено з посадовою інструкцією лікаря-бактеріолога під підпис. Відповідно до журналу обліку жінок, які перебувають на території Снігурівської ВК № 5, 17 листопада 2015 року ОСОБА_4 приступила до виконання службових обов'язків на посаді лікаря-бактеріолога.

Також установлено, що 17 листопада 2015 року ОСОБА_4 направила відповідачу заяву про звільнення її з посади лікаря-бактеріолога клініко-діагностичної лабораторії у зв'язку з упередженим ставленням адміністрації установи з 17 листопада 2015 року, яка отримана відповідачем 19 листопада 2015 року.

19 листопада 2015 року ОСОБА_4 повторно подала заяву про звільнення з посади лікаря-бактеріолога за згодою сторін на підставі раніше поданої заяви з 17 листопада 2015 року.

Наказом відповідача від 19 листопада 2015 року № 143 о/с ОСОБА_4 звільнено з 17 листопада 2015 року з посади лікаря-бактеріолога за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням.

Згідно з поясненнями представників відповідача звільнення позивача із вказаної нею дати - 17 листопада 2015 року - обумовлено наявністю на її утриманні дитини-інваліда.

На підставі наявних у справі доказів суд обгрунтовано вважав, що ОСОБА_4 вчинила дисциплінарний проступок, за наслідками якого вона була притягнута до дисциплінарної відповідальності і ці дії стали підставою для вирішення керівництвом установи в межах наданих повноважень питання про переведення працівника на іншу посаду за її згодою, і ці обставини під час розгляду справи позивачем належними та допустимими доказами не спростовано.

Відмовляючи у задоволенні указаного позову, суд першої інстанції правильно виходив із того, що накази начальника Снігурівської ВК № 5 про переведення позивача на посаду лікаря-бактеріолога та звільнення її з посади за власним бажанням прийнятті відповідно до вимог чинного законодавства, за наявності згоди позивача на переведення на іншу посаду та на підставі поданої нею заяви про звільнення.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, в результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Зокрема, апеляційний суд правильно визнав такими, що спростовуються зібраними у справі доказами, доводи апеляційної скарги позивача про те, що вона не надавала згоди на переведення на посаду лікаря-бактеріолога.

На спростування доводів апеляційної скарги позивача про подання нею 19 листопада 2015 року заяви про відкликання раніше поданих заяв від 17 та 19 листопада 2015 року про звільнення, апеляційний суд правильно зазначив, що вказану заяву про відкликання раніше поданих заяв про звільнення отримано відповідачем 24 листопада 2015 року, тобто після винесення наказу від 19 листопада 2015 року № 143 о/с про звільнення позивача, крім того, позов із цих підстав не заявлався, а відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Наведені в касаційній скарзі доводи позивача були предметом дослідження й оцінки судами попередніх інстанцій, вони спростовуються наявними у справі доказами, а саме: власноручно написаною позивачем вищевказаною заявою про звільнення.

Доводи касаційної скарги позивача щодо неприязного відношення до неї з боку керівництва Снігурівської ВК № 5, а також про те, що останню заяву про звільнення вона написала під тиском, не підтверджені жодним доказом, а згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи касаційної скарги про порушення вимог ст. 147 КЗпП України щодо повторного притягнення до дисциплінарної відповідальності за одне і те саме порушення є безпідставними, виходячи з положень ст. ст. 11, 335 ЦПК України, оскільки з цих підстав позов не заявлявся і вони не досліджувалися судами попередніх інстанцій.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Отже, судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 15 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 09 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

А.О.Леванчук

О.М.Ситнік