Справа № 361/5612/15-ц Головуючий у І інстанції Сердинський В. С.
Провадження № 22-ц/780/1096/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 19 16.02.2016
УХВАЛА

Іменем України

16 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Гуля В.В., Іванової І.В.,

За участі секретаря: Яруна Я.В.,

Розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду та просила визнати недійсним договір купівлі продажу автомобіля від 28 серпня 2008 року марки CHERY TIGGO, державний номерний знак НОМЕР_1, № кузова LVVDВ14В98D096945, 2008 року випуску.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 19 липня 2008 року між нею та відповідачем ОСОБА_2, було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №366.

Від шлюбу мають двох дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Весь час вони проживали за місцем реєстрації відповідача ОСОБА_2 за адресою: Київська область, Броварський район, с. Русанів, вул. Набережна, 21.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2014 року шлюб було розірвано.

За час перебування в шлюбі, за спільні кошти ними було придбано автомобіль НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_3, 2008 року випуску, право власності на який було оформлено на відповідача ОСОБА_2.

9 грудня 2014 року вона звернулася до Броварського міськрайонного суду Київської області із позовом про поділ майна подружжя. В ході судових засідань зясувалося, що вищезазначений автомобіль відповідач ОСОБА_2, згідно договору купівлі-продажу, довідки рахунку №ВІА 701090 від 28 серпня 2014 року, переоформив на свого батька відповідача ОСОБА_3.

Оскільки відчужений автомобіль є обєктом спільної сумісної власності подружжя, на сьогоднішній день його ринкова вартість становить 150 000 грн., тому вважала, що її згода на відчуження цього автомобіля мала б бути подана у письмовій формі.

Проте, ні усної, ні письмової згоди вона не давала.

Тому просила заявлені позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2015 року позов задоволено, визнано недійсним спірний договір купівлі-продажу автомобіля.

В апеляційній скарзі відповідачі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду І інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні вимог відмовити.

Апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом І інстанції встановлено, що 19 липня 2008 року позивачка ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №366 (а.с.5).

Від шлюбу вони мають двох дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6,7).

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2014 року шлюб між позивачкою ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано (а.с.12-13).

Відповідно договору купівлі-продажу автомобіля №214111-793 від 25 липня 2008 року, відповідачем ОСОБА_2 було придбано автомобіль НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_3, 2008 року випуску, ціна автомобіля з ПДВ становила 82928,00 грн. (а.с.66-69).

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Оскільки вищевказаний автомобіль був придбаний відповідачем ОСОБА_2 за час перебування в шлюбі із позивачкою ОСОБА_4, то він є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Згідно реєстраційної картки ТЗ від 28 серпня 2014 року, заяви №4732 750 від 28 серпня 2014 року, довідки рахунку №ВІА 701090 від 28 серпня 2014 року, право власності на автомобіль НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_3, 2008 року випуску, 28 серпня 2014 року було зареєстровано на імя відповідача ОСОБА_3 (а.с.43-46).

Згідно ч. 2-5 ст. 369 ЦК України згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Правочин щодо придбання або відчуження автомобіля укладається в письмовій формі, підлягає державній реєстрації, а тому згода іншого з подружжя на придбання або відчуження автомобіля повинна надаватися в письмовій формі.

В судовому засіданні було встановлено, що письмової згоди на відчуження автомобіля НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_3, 2008 року випуску позивачка ОСОБА_4 не давала.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою-шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановленій законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.2 ст.65 СК України, дружина, чоловік мають право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд І інстанції обґрунтовано задовольнив позов та визнав недійсним спірний договір купівлі-продажу як такий, що був укладений з порушенням норм закону, зокрема без надання згоди одного з подружжя на укладення такого договору, яка є обовязковою згідно вищевказаних положень закону.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в порядку ст. 303 ЦПК України в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що висновки суду відповідають установленим обставинам справи та нормам матеріального права, рішення є законним і обґрунтованим, а підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 і ОСОБА_3відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: