Справа № 728/639/16-ц Провадження № 22-ц/795/1046/2016 Головуючий у I інстанції - Новіков О. М. Доповідач - Висоцька Н. В.
Категорія - цивільна
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.,

суддів: Губар В.С., Позігуна М.І.,

при секретарі - Халимон Т.Ю.,

за участю: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Фіш» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації витрат за несвоєчасну виплату заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Гранд Фіш» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації витрат за несвоєчасну виплату заробітної плати. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 25.07.2013 року працював в Філії № 1 ТОВ «Гранд Фіш» на посаді заступника директора з комерційних питань. Наказом директора відповідача від 15.12.2014 року ОСОБА_1 був переведений на посаду директора Філії № 1 ТОВ «Гранд Фіш». За період з 01.09.2013 року по 31.12.2015 року ТОВ «Гранд Фіш» заборгувало позивачу заробітну плату в розмірі 72522,60 грн.

ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 72522,60 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати за час її затримки в сумі 31570,31 грн., кошти за послуги адвоката - 10000,00 грн.

Заочним рішенням Бахмацького районного суду від 12.04.2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто із ТОВ «Гранд Фіш» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 72522,60 грн., із утриманням із цієї суми податків і обов"язкових платежів, а також вказано про проведення компенсації втрати частини цієї заробітної плати в зв"язку з порушенням строків її виплати на індекс інфляції відповідно до ЗУ „Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків її виплати".

Стягнуто із ТОВ «Гранд Фіш» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу 4000 грн.

Стягнуто із ТОВ «Гранд Фіш» на користь держави судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним заочним рішенням позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Бахмацького районного суду від 12.04.2016 року, та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

За доводами скарги, суд не в повній мірі з»ясував дійсні обставини справи, що мають значення, не дав належну оцінку доказам, порушив норми матеріального права, що стало наслідком неповноти та невідповідності висновків суду.

В скарзі заявник посилається на те, що оскаржуваним рішенням суду повторно утримано суми податків і обов»язкових платежів з суми заборгованої позивачу належної вже до виплати заробітної плати, а зазначення в резолютивній частині рішення про проведення компенсації втрати частини заробітної плати, взагалі позбавляє можливості отримання такої компенсації.

Заочне рішення суду першої інстанції в частині визначення судового збору позивачем не оскаржується, тому не є предметом апеляційного розгляду.

Вислухавши суддю-доповідача, ОСОБА_1, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи і неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд послався, що відповідачем по справі не спростовано наявність заборгованості по заробітній платі, а за відсутності доказів про виплату заробітної плати відповідачем відповідно до ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці», наявні підстави для нарахування компенсації втрати частини заробітної плати у зв»язку з порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги.

Такий висновок суду відповідає вимогам чинного законодавства та встановленим обставинам справи, разом з тим заочне рішення не відповідає вимогам п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до наказу № 1-к від 16.07.2013 року був прийнятий на посаду заступника директора з комерційних питань у Філію № 1 ТОВ «Гранд Фіш» (а.с. 21-24).

Наказом директора ТОВ «Гранд Фіш» від 15.12.2014 року переведений на посаду директора Філії №1 ТОВ «Гранд Фіш» (а.с. 20).

Згідно наданої до матеріалів справи довідки від 20.01.2016 року № 1 (а.с. 5), за підписом директора, вбачається, що за період з 01.09.2013 року по 31.12.2015 року ТОВ «Гранд Фіш» заборгувало позивачу заробітну плату.

Відповідно до ст. ст. 94, 115, 116 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівнику за виконану роботу, вона виплачується регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Згідно з ч. 6 ст. 95 КЗпП України, заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Статтею 34 ЗУ «Про оплату праці» передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до ст. 2 Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (01 січня 2001 року).

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед яких, крім іншого, заробітна плата (грошове забезпечення).

Структуру заробітної плати визначено статтею 2 ЗУ «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата, зокрема, це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством. Суми індексації заробітної плати та компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати є складовими частинами заробітної плати (додаткова заробітна плата).

Відповідно до ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом першої інстанції було враховано, що за відсутності належним чином спростованих обставин порушення трудового законодавства належними та допустимими доказами, зокрема довідкою про відсутність заборгованості по заробітній платі, доказів про виплату за вказані місяці, даних щодо відсутності порушень трудового законодавства, на які посилається позивач у своєму позові, суд обґрунтовано прийшов до висновку про задоволення позову, як в частині стягнення заробітної плати, так і компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати, розмір якого відповідачем не спростований та не оспорюється, при цьому суд врахував вимоги КЗпП України щодо обов"язку відповідача доводити відсутність порушень, на які посилається позивач у своєму позові.

Як вбачається, відповідачем надано належні і допустимі докази, щодо нарахування заробітної плати за спірний період, а саме з вересня 2013 року по грудень 2015 року, що підтверджується даними довідки про заробітну плату (а.с. 5), відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми доходів ОСОБА_1 від 17.02.2016 року, відповідно до яких за вказані місяці нарахована заробітна плата складає 89615,27 грн.

Як роз»яснено п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 24.12.1999, № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", згідно якого задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Разом з тим, в резолютивній частині рішення судом першої інстанції зазначена сума до стягнення 72522,60 грн., із утриманням із цієї суми податків і обов»язкових платежів.

Відтак обгрунтованими є доводи позивача щодо суми, яка підлягає стягненню на його користь, а саме: 89 615, 27 грн., з утриманням з цієї суми податків та обов»язкових платежів, що підтверджується довідкою від 20.01.2016 року № 1 (а.с. 5).

П. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 р. N 11 (з відповідними змінами) "Про судове рішення" роз'яснено судам, що резолютивна частина рішення повинна містити вичерпні, чіткі, безумовні і такі, що випливають з встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи дати відповіді на інші питання, передбачені нормами процесуального закону.

Проте, суд не визначив чітку суму компенсації за несвоєчасну сплату заробітної плати, яка підлягає стягненню, а розрахунок компенсації, приведений у позовній заяві позивача, не ґрунтується на вимогах закону, оскільки для розрахунку такої компенсації позивач використав дохід за кожен місяць заборгованості без утримань, а за правилами, визначеними ст. 3 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход до уваги не береться).

Таким чином, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні, з врахуванням наведеного розрахунку, а саме: вересень 2013 року, виходячи з 1966,56 грн. за вирахуванням податків та обов»язкових платежів, 1,818 - індекс інфляції за цей період, сума компенсації - 1609,19 грн.;

жовтень 2013 року - 1966,56 грн. - 1,811 - індекс інфляції, сума компенсації - 1594,95 грн.;

листопад 2013 року - 1966,56 грн. - 1,807 - індекс інфляції, сума компенсації - 1587,84 грн.;

грудень 2013 року - 1966,56 грн. - 1,798 - індекс інфляції, сума компенсації - 1570,15 грн.;

січень 2014 року - 1966,56 грн. - 1,795 - індекс інфляції, сума компенсації - 1563,09 грн.;

лютий 2014 року - 1966,56 грн. - 1,784 - індекс інфляції, сума компенсації - 1542,04 грн.;

березень 2014 року - 1966,56 грн. - 1,746 - індекс інфляції, сума компенсації - 1466,52 грн.;

квітень 2014 року - 1978,54 грн. - 1,690 - індекс інфляції, сума компенсації - 1365,11 грн.;

травень 2014 року - 2000,00 грн. - 1,628 - індекс інфляції, сума компенсації - 1256,49 грн.;

червень 2014 року - 2034,42 грн. - 1,612 - індекс інфляції, сума компенсації - 1245,00 грн.;

липень 2014 року - 4041,90 грн. - 1,606 - індекс інфляції, сума компенсації - 2447,56 грн.;

серпень 2014 року - 2037,35 грн. - 1,593 - індекс інфляції, сума компенсації - 1207,75 грн.;

вересень 2014 року - 2053,03 грн. - 1,548 - індекс інфляції, сума компенсації - 1124,89 грн.;

жовтень 2014 року - 2053,03 грн. - 1,512 - індекс інфляції, сума компенсації - 1050,41 грн.;

листопад 2014 року - 2093,21 грн. - 1,483 - індекс інфляції, сума компенсації - 1011,97 грн.;

грудень 2014 року - 2473,86 грн. - 1,440 - індекс інфляції, сума компенсації - 1089,10 грн.;

січень 2015 року - 2895,84 грн. - 1,397 - індекс інфляції, сума компенсації - 1149,47 грн.;

лютий 2015 року - 2895,84 грн. - 1,327 - індекс інфляції, сума компенсації - 945,86 грн.;

березень 2015 року - 2926,21 грн. - 1,197 - індекс інфляції, сума компенсації - 577,39 грн.;

квітень 2015 року - 2980,10 грн. - 1,050 - індекс інфляції, сума компенсації - 149,83 грн.;

травень 2015 року - 3094,73 грн. - 1,028 - індекс інфляції, сума компенсації - 85,63 грн.;

червень 2015 року - 3259,33 грн. - 1,024 - індекс інфляції, сума компенсації - 76,84 грн.;

липень 2015 року - 3288,72 грн. - 1,034 - індекс інфляції, сума компенсації - 111,54 грн.;

серпень 2015 року - 3288,72 грн. - 1,042 - індекс інфляції, сума компенсації - 138,96 грн.;

вересень 2015 року - 3340,34 грн. - 1,019 - індекс інфляції, сума компенсації - 62,86 грн.;

жовтень 2015 року - 3340,34 грн. - 1,032 - індекс інфляції, сума компенсації - 107,69 грн.;

листопад 2015 року - 3340,34 грн. - 1,012 - індекс інфляції, сума компенсації - 40,08 грн.;

грудень 2015 року - 3340,34 грн. - 1,005 - індекс інфляції, сума компенсації - 16,58 грн.

Тобто, до стягнення з ТОВ «Гранд Фіш» на користь ОСОБА_1В підлягає компенсація втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати, в сумі 26194,79 грн., яка обраховується з 01.10.2013 року по 01.03.2016 року, тобто в межах заявлених вимог.

Крім того, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 року № 9-рп/2013 року згідно якого у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Таким чином, в порушення вимог ст.ст. 212, 213 ЦПК України суд першої інстанції не дослідив надані докази і не дав їм належної правової оцінки.

Колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни рішення суду в частині розміру заробітної плати, яка підлягає стягненню та визначенням суми компенсації втрати частини заробітку, яка підлягають стягненню на користь позивача.

Разом з тим, не обґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо незаконності заочного рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення щодо стягнення витрат на правову допомогу, оскільки судом першої інстанції враховано категорію справи та обсяг позову, з врахуванням чого суд прийшов до висновку про наявність підстав для відшкодування лише за складання позовної заяви на суму 4000,00 грн., оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази про надання послуг в іншій частині, крім того представник не приймав участь у справі під час судового розгляду, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції в цій частині не спростовують.

Керуючись ст. ст. 88, 303, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, 314, 316-317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2016 року змінити, виклавши 1 та 2 абзац резолютивної частини заочного рішення в наступній редакції.

«Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Фіш» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації витрат за несвоєчасну виплату заробітної плати задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Фіш» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 89 615 грн. 27 копійок, з утриманням з цієї суми податків та обов»язкових платежів та компенсацію втрати частини заробітної плати за час її затримки в сумі 26194 грн. 79 копійок, відмовивши в задоволенні решти вимог.»

В іншій частині заочне рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: