12 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., КузнєцоваВ.О., Мостової Г.І.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради, інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про знесення самовільно збудованого об'єкту нерухомості,
за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Одеської області від 17 лютого 2016 року,
та за касаційною скаргою Одеської міської ради на рішення апеляційного суду Одеської області від 17 лютого 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У березні 2012 року заступник прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради, інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати ОСОБА_4 знести за власний рахунок самовільно збудований житловий будинок АДРЕСА_1.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що ОСОБА_4, за відсутністю відповідних дозвільних документів, самочинно проведені роботи з будівництва нового двоповерхового індивідуального житлового будинку, будівництво здійснено на земельній ділянці, яка не передавалася
ОСОБА_4, ні у власність, ні у користування. Оскільки будівництво індивідуального житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, здійснено ОСОБА_4 без оформлення відповідної дозвільної документації, самовільно збудований об'єкт підлягає знесенню. Прокурор вважає, що діями ОСОБА_4 зачіпаються інтереси держави в особі Одеської міської ради та інспекції ДАБК в Одеській області, що згідно
ст. 121 Конституції України покладає на органи прокуратури обов'язок представництва інтересів держави у суді. Крім того, дії відповідача призвели до порушення прав з землекористування її сусіда ОСОБА_5, внаслідок чого він звернувся до прокуратури зі скаргою.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25 червня 2014 року позовні вимоги задоволено. Зобов'язано ОСОБА_4 за власний рахунок знести самовільно добудовані приміщення: «1-1», жиле, площею 8,8 кв. м.,

«3-1», жиле, площею 8,3 кв. м.,«3-2», жиле, площею 13,0 кв. м., «3-3», жиле, площею 26,6 кв. м., «3-4», коридор, площею 15,0 кв. м., «3-5», кухня, площею 21,2 кв. м., «3-6», санвузол, площею 5,4 кв. м., «3-7», жиле, площею

26,6 кв. м., «3-8», коридор, площею 15,0 кв. м., «3-9», кабінет, площею

17,8 кв. м., «3-10», санвузол, площею 4,1 кв. м., загальною площею

161,8 кв. м., жилою площею 88,1 кв. м., у житловому будинку під літ. «А-1» за № 3-«А», що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 05 травня 2015 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 червня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_4 за власний рахунок знести самовільно добудовані приміщення: «1-1», жиле, площею 8,8 кв. м., «3-1», жиле, площею 8,3 кв. м., «3-2», жиле, площею 13,0 кв. м., «3-3», жиле, площею 26,6 кв. м., «3-4», коридор, площею 15,0 кв. м., «3-5», кухня, площею 21,2 кв. м., «3-6», санвузол, площею 5,4 кв. м., «3-7», жиле, площею 26,6 кв. м., «3-8», коридор, площею 15,0 кв. м., «3-9», кабінет, площею 17,8 кв. м., «3-10», санвузол, площею 4,1 кв. м., загальною площею 161,8 кв. м., жилою площею 88,1 кв. м., у житловому будинку під літ. «а-1» за № 3-«А», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до розробленої та узгодженої проектної документації.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 грудня 2015 року рішення апеляційного суду Одеської області від 05 травня 2015 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Останнім рішенням апеляційного суду Одеської області від 17 лютого 2016 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 червня

2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду Одеської області від 17 лютого

2016 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

У касаційній скарзі представник Одеської міської ради - Поповська І.П. просить скасувати рішення апеляційного суду Одеської області від 17 лютого

2016 року та залишити в силі рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 червня 2014 року, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що будівництво здійснено відповідачем без отримання дозволу на проведення будівельних робіт та оформлення проектної документації. Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що судом першої інстанції не встановлено які саме права порушені Одеської міської ради або інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, посилаючись, крім іншого, на порушення прав ОСОБА_5, як землекористувача та співвласника домоволодіння, не надав належної оцінки змісту предʼявленого позову та не перевірив на захист, яких та чиїх саме прав і законних інтересів він предʼявлений прокурором, чи підлягають вони судовому захисту, обраним прокурором способом.

Судами встановлено, що на підставі рішення Київського районного суду міста Одеси від 14 липня 2006 року та ухвали Київського районного суду м. Одеси від 29 січня 2007 року ОСОБА_4 набула право власності на 16/25 частин житлового будинку за АДРЕСА_1.

06 вересня 2011 року інспектором інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно з яким ОСОБА_4 здійснювала самовільне будівництво житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеські її області за № 2214 від 06 вересня 2011 року ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 97 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн.

Згідно з актом інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області від 25 січня 2012 року про проведення перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_4 не виконала припис інспекції від 05 вересня 2011 року, не усунула порушення встановлені у протоколі про притягнення її до адміністративної відповідальності від 06 вересня 2011 року та продовжує здійснювати реконструкцію житлового будинку без дозвільної документації.

Згідно з листом управління Держкомзему у м. Одесі Головного управління Держкомзему у Одеській області Державного комітету України із земельних ресурсів за № 01-07-04/31 від 04 січня 2012 року, в управлінні відсутня інформація щодо реєстрації права власності, користування, у тому числі на умовах оренди, на ім'я ОСОБА_4 на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

За договором на право забудови будинку і безстрокового користування земельною ділянкою від 20 лютого 1950 року, реєстровий №10437, житлове управління відвело забудовнику ОСОБА_8 ділянку комунальної землі площею 592,0 кв.м. під індивідуальну забудову житлового будинку по вул. ІІ лінії Дмітрієвки в м. Одеса

Згідно з договором купівлі-продажу від 08 червня

1953 року ОСОБА_9 купив, а ОСОБА_8 продав недобудоване домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_2. Вказаний об'єкт було набуто в період знаходження у шлюбі з ОСОБА_10. До матеріалів справи додано копію договору на право забудови будинку і безстрокового користування земельною ділянкою від 20 лютого 1950 року, реєстровий № 10437, а також витяг з рішення виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящихся про відведення земельної ділянки за вказаною адресою.

В подальшому, після смерті ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді Ѕ частини будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_10 10 вересня 1964 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом.

Відповідач є рідною донькою ОСОБА_9 та ОСОБА_10, та має право користуватися земельною ділянкою за вищевказаною адресою.

Відповідно до повторного висновку Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз за № 4219 від 18 лютого 2014 року, співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1, є ОСОБА_5 та ОСОБА_4, між якими склався порядок користування вказаним житловим будинком, однак належним чином він не затверджений. Загальна площа самовільно збудованих приміщень

ОСОБА_4 у будинку під літ «А-1», складає 161,8 кв.м., жила площа -

88,1 кв. м.

Згідно з декларацією від 17 серпня 2012 року, виданою інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, в якій зазначено про готовність об'єкта за адресою: АДРЕСА_1, до експлуатації.

Однак, судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області за № 67 «СК» від 11 червня 2014 року скасовано реєстрацію декларації від 17 серпня 2012 року про готовність до експлуатації об'єкта з реконструкції житлового будинку під літ. «А», будівництва гаража під літ. «М», будівництва вбиральні-душу під літ. «Н», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 376 ЦК України , житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

У розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а і об'єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти не є об'єктами права власності (ч. 2 ст. 376 ЦК України ).

Згідно з ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції встановив фактичні обставини, надав належну оцінку доказам по справі, в порядку ч. 4 ст. 338 ЦПК України, виконав вимоги ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 02 грудня 2015 року, а тому дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки спірна земельна ділянка виділена у відповідності до вимог закону колишнім власникам, саме на цій земельній ділянці знаходиться спірна будова, яка належить відповідачці, а тому судом не встановлено,що відповідачем порушені права Одеської міської ради або інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, в чому полягає порушення цих прав, оскільки з матеріалів справи вбачається, що із самочинним будівництвом, проведеним ОСОБА_4, не погоджується саме співвласник 9/25 частин домоволодіння ОСОБА_5

З роз'яснень, викладених у п. 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

№ 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційних скарг, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Одеської області від 17 лютого 2016 року, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 відхилити.

Касаційну скаргу Одеської міської ради відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 17 лютого 2016 року в справі за позовом заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради, інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про знесення самовільно збудованого об'єкту нерухомості залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко В.О. Кузнєцов Г.І. Мостова