Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2016 Справа №607/14549/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Дзюбановського Ю.І.

при секретарі судового засідання: Борисевич І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, надалі позивач, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просить стягнути на його користь кошти в сумі 55300 доларів США, що в еквіваленті станом на 24.06.2014р. становить 880214 грн.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що позивач ОСОБА_1, перебуваючи у шлюбі із відповідачем ОСОБА_4, вирішили купити недобудований котедж в м. Тернополі по вул. Київській,25. Зазначає, що квартиру в м. Тернополі по вул. Київська,25/4, він прибав за 10 000 доларів США у ОСОБА_5, якому передав особисто кошти, що підтверджується чеком на вказану суму від 24.05.2003р. Так як ОСОБА_1 знаходиться в США, працював, заробляв достатні кошти, він пересилав значні суми для будівництва котеджу. Всіма справами на той час займалася його теща ОСОБА_2, із якою була усна домовленість, що він пересилає банківською установою кошти, а вона спрямовує їх на проведення добудови котеджу та ремонтних робіт для можливості йому із дружиною ОСОБА_4 в ньому проживати. Деякі суми переказів отримувала його сестра ОСОБА_6, яка в свою чергу передавала їх тещі ОСОБА_2. Подальше життя із дружиною не склалося і рішенням суду від 2009 року шлюб між ними був розірваний. Однак, відповідач ОСОБА_2 в 2003 році вступила в члени Товариства забудовників «Умілець» і 2009 року оформила на своє імя право власності на квартиру по вул. Київська,25/4, в м. Тернополі, яка мала бути для його сімї. Стверджує, що відповідачі, зловживаючи його довірою та обманом заволоділи його коштами, які він пересилав для будівництва котеджу та проживання сімї, позбавивши того, на що він претендував, а саме на спірну квартиру. Неодноразові звернення ОСОБА_1 із вимогою повернути вкладені ним кошти на загальну суму 55300 доларів США, так як він позбавлений права користуватися і розпоряджатися спірною квартирою і його частка в майні відповідачами не визнається, відповідачами ігноруються. Таким чином, ОСОБА_1 звернувся до відповідачів про стягнення коштів в судовому порядку.

Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що ОСОБА_7, будучи в США за спільною згодою передавав кошти на утримання його дружини ОСОБА_4 та їхніх дітей, які і були витрачені на їхні потреби, про що ОСОБА_7 знав. Котедж є власністю його колишньої тещі і матері дружини ОСОБА_2, який вона разом із своїм чоловіком ОСОБА_3 купили за власні кошти. Будь-якого відношення переказані ОСОБА_1 кошти, які заявлені в позовній заяві до купівлі ОСОБА_2 котеджу не мають, про що було встановлено в попередніх справах судовими рішеннями. Крім цього, ОСОБА_1 не вказав в позовній заяві, чого саме просить стягнути 55300 доларів США із співвідповідачів та який вони мають статус, і на підставі яких норм права просить їх стягнути.

Також, представник відповідачів зазначає, що кошти ОСОБА_1 пересилав із доброї волі, без примусу на утримання дружини і дітей, знав, на які потреби вони витрачалися. Будь-яких договірних зобовязань між ним і ОСОБА_2 щодо цільового витрачання коштів чи інших, зокрема, повернення йому коштів або котеджу не існувало.

Суд, розглянувши матеріали справи, встановив наступне.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 19.05.2009р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, який укладений 25.07.1992р., був розірваний.

Із долученої до матеріалів справи довідки ПАТ «Державний ощадний банк України» Тернопільське обласне відділення від 28.03.2012р. №689 вбачається, що ОСОБА_1 на імя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за період із 27.06.2003р. по 23.05.2007р. перерахував 29700 доларів США. Як ствердив позивач та підтвердив довідкою ПАТ «Універсал Банк» та доданими квитанціями, він за період з 19.07.2004р. по 22.11.2006р. перерахував для потреб сімї щодо проведення ремонтних робіт котеджу 25600 доларів США через свою сестру ОСОБА_6 для передачі дружині ОСОБА_8

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 15.05.2012р. по справі №1915/2229/2012 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на кватиру №4 по вул. Київській,25, в м. Тернополі та визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири по вул. Київській,254, в м. Тернополі відмовлено.

Рішенням суду від 15.05.2012р. встановлено, що згідно заяви від 17.06.2003р. ОСОБА_9 ствердила, що отримала від ОСОБА_2 185 000 грн., еквівалентно 35 000 доларів США за відчуження незавершеного будівництва квартири котеджного типу по вул. Притуляка,8, в м. Тернополі. Вулиця згодом була перейменована на вул. Київську і змінилася нумерація будинків. Відповідно до протоколу Товариства забудовників «Умілець» №5 від 17.06.2003р. включено в члени Товариства ОСОБА_2 замість ОСОБА_9 Рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 27.02.2009р. №273 за ОСОБА_2 оформлено право власності на чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1. Тому, суд при вирішенні справи зробив висновок про відсутність письмових доказів, які б стверджували придбання подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_4 незавершеної будівництвом квартири по вул. Київській,25, оплату ОСОБА_1 її подальшого будівництва.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 29.01.2013р. по розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 15.05.2012р. встановлено, що за відповідачем ОСОБА_2 була зареєстрована квартира ІНФОРМАЦІЯ_1, право власної на яку було оформлено рішенням ВК ТМР від 27.02.2009р. №273. Дане рішення ОСОБА_1О не оспорювалося. Підтверджено, що судом першої інстанції обґрунтовано не було взято до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_1 на придбання квартири та її подальший ремонт пересилав значні суми коштів із США відповідачу ОСОБА_2, а в окремих випадках своїй сестрі ОСОБА_6 для передачі ОСОБА_2 В документах, які свідчать про неодноразові грошові перекази позивача ОСОБА_1 відповідачу ОСОБА_2 відсутні відомості про їх цільове призначення. Відповідач не заперечував отримання коштів від ОСОБА_1, але стверджував, що всі вони витрачалися на утримання дітей ОСОБА_1, які виховувалися у неї, а придбання і добудова квартири здійсненні за рахунок її особистих заощаджень, спадкових коштів, а також коштів, виручених від продажу належної їй квартири по вул. Чалдаєва,15/29, в м. Тернополі. Також Апеляційний суд відмітив, що судом першої інстанції підставно не взято до уваги і доводи позивача ОСОБА_1 про те, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки крім загальної фрази щодо цього в позовній заяві, будь-яких доказів, які б підтверджували придбання подружжям ОСОБА_1 незавершеної будівництвом квартири по вул. Київській,25, ОСОБА_1 не навів, до колишньої дружин претензій не заявляв. У власності ОСОБА_1 є однокімнатна квартира, які подарувала йому дружина ОСОБА_4 в 1996 році.

Ухвала апеляційного суду від 29.01.2013р. залишена в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 05.06.2013р.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, в даному випадку не потребує доведення встановлених судовими рішеннями обставин, а саме тих, що квартира по вул. Київська,25/4, в м. Тернополі не відноситься до спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1, передані кошти згідно довідки Ощадбанку Тернопільського відділення від 28.03.2012р. №689 на загальну суму 29 700 доларів США ОСОБА_2 і ОСОБА_4О були витрачені не на купівлю котеджу та проведення ремонтних робіт, який мав бути в подальшому спільною власністю подружжя ОСОБА_1, а на утримання дітей та їх проживання, і самої дружини ОСОБА_4, відсутні відомості про їх цільове призначення, а також правомірність набуття ОСОБА_2 права власності на квартиру по вул. Київській,54/4, в м. Тернополі. Крім цього, судами надана оцінка заяви від 17.06.2003р. щодо того, що ОСОБА_9 отримала від ОСОБА_2 185 000 грн., що еквівалентно 35 000 доларів США за відчуження незавершеного будівництва квартири.

Разом з тим, позивачем до матеріалів справи долучена довідка ПАТ «Універсал Банк», згідно якої ОСОБА_1 за період з 19.07.2004р. по 22.11.2006р. перерахував 25 600 доларів США через банківську установу, отримувачем яких є його сестра ОСОБА_6.

В судовому засіданні позивач та його представник ствердили, що кошти в сумі 25 600 доларів отримувала сестра ОСОБА_6, які в подальшому передавала ОСОБА_10 і ОСОБА_4 для проведення ремонтних робіт квартири по вул. Київській,25/4.

Однак суд, дослідивши подані квитанції не знаходить правових підстав для висновку, що 25 600 доларів США були передані саме для купівлі та проведення ремонтних робіт квартири, оскільки отримувач вказаних коштів є ОСОБА_6, сестра позивача, без зазначенням у них відповідних реквізитів призначення. Позивачем додано ще ряд квитанцій (стор. 60-66) про переказ коштів у 2008 році сестрі ОСОБА_6, які не зазначені в довідці ПАТ «Універсал Банк» і вказані квитанції не можуть спростувати встановлені висновки рішеннями попередніх судів щодо відсутності доказів підтвердження віднесення квартири по вул. Київській,25/4, до спільної сумісної власності подружжя, придбання подружжям незавершеної будівництвом квартири, а також оплату ОСОБА_1 її подальшого будівництва саме у вказаній позивачем сумі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 надала покази, з яких вбачається, що вона є рідною сестрою ОСОБА_1, який із своєю дружиною в 1998-1999 роках виїхали на проживання в США. Брат працював водієм на вантажному автомобілі (фура), отримував значний дохід. ОСОБА_11 не працювала, здійснювала догляд дітей. Говорив, що мають бажання повертатися із США. Вони вирішили купити в м. Тернополі недобудований котедж, який знайшла дружина. ОСОБА_1 знаходився в США на роботі, а дружина часто приїжджала в Україну, де проживала разом із матірю, батьком та дітьми в квартирі матері по вул. Чалдаєва. Перший внесок забудовнику ОСОБА_9 сплатив ОСОБА_1. Стверджує, що брат висилав їй значні суми коштів, для передачі його дружині та її матері для проведення ремонтних робіт у квартирі. Було всього коло семи переказів, по яких вона отримувала кошти і віддавала його дружині ОСОБА_11 або її матері ОСОБА_12, які повинні були витрачатися на будівництвом квартири. Після продажу ОСОБА_10 її квартири по вул. Чалдаєва за виручені кошти було закінчено будівництво котеджу. Зазначає, що ОСОБА_10 не могла самостійно купити квартиру, оскільки була пенсіонером і не мала таких коштів. Також вона не памятає, чи ОСОБА_1О пересилав її інші кошти, ніж ті, які ним заявлені в позові, квитанції про переказ їй коштів в 2008 році не памятає.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 надала покази, з яких вбачається, що вона і її чоловік знають ОСОБА_11 та ОСОБА_1 давно. Був випадок, коли вони перебували в США, в Маямі, і зустрілися із ОСОБА_1 та ОСОБА_11. При спілкуванні ОСОБА_1 розказував, що має намір зароблені кошти вкласти на розвиток бізнесу, хоче висилати гроші своєї сестрі, щоб вона купила вантажний автомобіль і будуть займатися перевезеннями. Зазначив, що він довіряє лише своїй сестрі і гроші буде висилати тільки їй, батькам ОСОБА_14 не довіряє. Також говорив, що хоче здійснювати будівництво і сказав, що було б добре, якби ОСОБА_10 надала стартовий капітал. ОСОБА_10 говорила, що збираються продати квартиру на вул. Чалдаєва, щоб виручені кошти надати ОСОБА_1 та ОСОБА_11 для початку будівництва котеджу.

При встановлених обставинах судами першої та апеляційної інстанції за розглядом позову ОСОБА_1, а також при вирішенні даної справи, суд вважає, що покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_13 оцінюються критично, оскільки не можуть підтвердити обґрунтування позивача чи заперечення відповідачів, і факти, на які посилається позивач мають підтверджуватися іншими доказами.

Долучений до матеріалів справи позивачем чек від 24.05.2003р. про отримання ОСОБА_5 від ОСОБА_1 10 000 доларів США не може свідчити про факт оплати ОСОБА_1 вказаної суми за придбання незавершеного будівництвом котеджу за відсутності відповідних посилань призначення його платежу. Також, чеки від 21.03.2005р., 30.03.2005р., 07.04.2006р. на отримання ОСОБА_4 коштів не відносяться за твердженням позивача до суми позову.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ст.ст. 60, 212 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, позивач не довів, яким чином були порушенні його права та охоронювані законом інтереси відповідачами по справі, зокрема, відповідачем ОСОБА_3, в отриманні ними переданих з його добровільної згоди коштів, не доведено факт передачі коштів на чітко визначенні цілі на придбання, будівництва спірної квартири із відповідними договірними зобовязанями відповідачів на їх повернення чи передачу позивачу котеджу, не доведено ОСОБА_1 із поданих ним довідок Банку та квитанції про передачу коштів, які суми ним передавалися на купівлю котеджу, і чому саме визначені в довідках Банку суми, а не інші переказані.

Разом з тим, позивач не посилається в позовній заяві, так і протягом розгляду справи, якими нормами права він керується при зверненні до суду із заявленим позовом до кожного із співвідповідача, яка правова природа коштів, які просить стягнути на його користь і які є правові підстави, передбачені нормами законодавства для їх застосування в даному позові щодо стягнення коштів.

Тому, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки не підтвердження матеріалами справи, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та спростовані відповідачами.

Згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір позивачу не відшкодовується.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 60, 88, 212, 218, 223, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення із ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 коштів в сумі 55300 доларів США, що еквівалентно станом 24.06.2014р. становить 880214 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_15