Справа № 383/1252/15-ц
Номер провадження 2-п/383/3/16
У Х В А Л А

23 травня 2016 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Бевз О.Ю.,

при секретарі Могиленко В.М.,

з участю:

представника заявника (відповідача) ОСОБА_1 ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Бобринець справу за заявою про перегляд заочного рішення Бобринецького районного суду від 05.02.2016 року по справі №383/1252/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_1 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Бобринецького районного суду від 05.02.2016 року по справі №383/1252/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_1 про стягнення боргу були задоволенні в повному обсязі. Відповідач по справі ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що 05.02.2016 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області розглянув позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_1 про стягнення боргу. Копію рішення Бобринецького районного суду від 05.02.2016 року відповідачем отримано 13.02.2016 року. На рішення була подана апеляційна скарга , яка була прийнята судом апеляційної інстанції до розгляду та повернута ухвалою від 30.03.2016 року, яку заявник отримала лише 09.04.2016 року. Заявниця вважає, що рішення Бобринецького районного суду є незаконним, так як заявник уже сплатив всі кошти і навіть більше ніж має бути, крім того обрахунок індексу інфляції здійснено не вірно. Розрахунки надані позивачем спростовуються квитанціями, які є у заявника, а тому оскільки суд не зібрав належних та допустимих доказів вчинив порушення норм процесуального права в цій частині, що потягнуло прийняття незаконного рішення. Щодо причин поважності пропущення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення від 05.02.2016 року, то заявниця зазначила, що рішення було оскаржено в апеляційному порядку, але ухвалою апеляційного суду 04.03.2016 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в якому вона участі не приймала, і суд вирішив повернути апеляційну скаргу з підстав того, що рішення від 05.02.2016 року є заочним рішенням. Дізнавшись 09.04.2016 року з ухвали суду від 30.03.2016 року, що рішення суду від 05.02..2016 року є заочним заявниця вважає, що з поважних причин пропустила строк для подання заяви про перегляд рішення суду, а тому вимушена просити суд поновити строк. Вважає, що рішення суду позбавило її права на подання та дослідження доказів, а саме права заявити клопотання про подання квитанцій, які свідчать про те, що позивач надав до суду відомості про сплату боргу. Щодо неявки в судове засідання, то заявниця зазначила, що жодних викликів до суду не отримувала, оскільки тимчасово не проживає за зазначеною адресою реєстрації.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 (відповідач) ОСОБА_6 підтримав подану ОСОБА_1 заяву та попросив задовольнити, скасувавши заочне рішення від 05.02.2016 року та призначивши справу до розгляду в загальному порядку, посилаючись на обставини викладені в заяві.

Позивач ОСОБА_3 надав письмові заперечення проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення, які в судовому засіданні підтримав його представник ОСОБА_4, зі змісту яких слідує наступне. При розгляді заяви про перегляд заочного рішення представник позивача, заперечив проти її задоволення, так як позивач вважає вимоги відповідача ОСОБА_1 незаконними та необґрунтованими з тих підстав, що заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Даний строк заявниця порушила, і жодних підстав для задоволення заяви про перегляд заочного рішення у останньої немає, так як вказаний десятиденний строк є граничним. В свою ж чергу заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення датована 19.04.2016 року, тобто, - через два з половиною місяці. При цьому, таке тривале зволікання відповідача ОСОБА_1 пояснює тим фактом, що всупереч нормам діючого цивільного процесуального законодавства вона намагалася оскаржити його в апеляційному суді Кіровоградської області (апеляційна скарга від 19 лютого 2016року). Позивач вважає, що відповідач ОСОБА_1 намагається ввести суд в оману повідомленням про те, що вона дізналась, що рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 05.02.2016 року є заочним нібито лише 09.04.2016 року з ухвали суду апеляційної інстанції. Однак, неправдивість цієї інформації підтверджується змістом цього ж таки судового рішення від 05.02.2016 року, яке вона намагалась оскаржити таким чином. Зокрема, умови проведення заочного розгляду справи чітко наведені в мотивувальнійчастині заочного рішення, а в його резолютивній частині окремим абзацом зазначений порядок оскарження. Отже, відповідач ОСОБА_1 своєчасно отримала копію заочного рішення, та була повністю ознайомлена з її змістом, що спростовує «незнання» про форму судового розгляду справи, застосовану судом при її вирішенні. Крім того, докази, на які посилається ОСОБА_1, не мають істотного значення для правильного вирішення справи, так як зі змісту квитанцій, які надала заявниця, вбачається, що це ті кошти, які були направлені на рахунок ВДВС Бобринецького РУЮ, на виконанні у якого знаходиться відразу два виконавчих провадження: з виконання рішення у справі №383/931/13-ц (звернення стягнення на предмет іпотеки); з виконання рішення у справі №383/178/15-ц (стягнення заборгованості) і відомості про справжні суми погашення заборгованості в межах виконавчого ста №383/931/13-ц підтверджуються роздруківкою ПАТ «Сбербанк», копія якої знаходиться в матеріалах справи.

Суд заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.231 ЦПК України, суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи 24.12.2015, 19.01.2016, 05.02.2016 відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася по невідомій суду причині. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судових повісток (а.с.47,48,52 ), але в заяві про перегляд заочного рішення та в судовому засіданні поважних причин своєї неявки в судове засідання на вказані дати заявниця пояснила тимчасовою відсутністю за місцем реєстрації, хоча жодних доказів, з приводу даного факту суду не надала. В той же час копію заочного рішення отримала за зазначеною адресою проживання та порушила процесуальну процедуру оскарження рішення суду, зазначеного в резолютиивній частині рішення, звернувшися до апеляційного суду Кіровоградської області із апеляційною скаргою на рішення суду, що не може бути поважною причиною пропуску звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Крім того, як вбачається зі змісту рішення Бобринецького районного суду від 05.02.2016 року, суд зі згоди позивача ухвалив провести заочний розгляд справи (а.с.56), при ухваленні рішення суд керувався ст. 224-226 ЦПК України (а.с. 58), в резолютивній частині рішення значиться порядок його оскарження (а.с.59). Заявник (відповідач) ОСОБА_1 не заперечує факту отримання заочного рішення від 05.02.2016 року - 13.02.2016 року, а тому посилання заявниці стосовно того, що вона лише 09.04.2016 року дізналась з ухвали суду апеляційної інстанції від 30.03.2014 року, про те, що рішення суду є заочним, є абсурдними та безпідставними а тому в заявниці відсутні поважні причини пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, так як її твердження не знайшли свого підтвердження в ході розгляду заяви та суперечать матеріалам справи.

Крім того, позивач у своїх запереченнях зазначає, що погашення заборгованості відповідачами здійснювалось не у відповідності до п. 2.3. Договору позики від 30.04.2011 року (шляхом вручення грошей особисто позивачу), а в межах виконавчого провадження, тобто, - з врахуванням виконавчого збору та витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Всі грошові перекази здійснювались на рахунок Бобринецького районного управління юстиції, а не на особистий рахунок позивача. Враховуючи вищезазначені умови суми перерахованих відповідачами коштів не можуть збігатися з сумами, які отримав позивач.

Дане твердження позивача узгоджується з матеріалами справи, оскільки заявниця ОСОБА_1 як доказ надала квитанції про сплату коштів, і вказані кошти дійсно сплачувалися на рахунок Бобринецького районного управління юстиції по справі 383/931/13-ц. В той же час в матеріалах справи наявні докази того, що на виконанні ВДВС Бобринецького РУЮ знаходилось відразу два виконавчих провадження:

з виконання рішення у справі №383/931/13-ц (звернення стягнення на предмет іпотеки);

з виконання рішення у справі №383/178/15-ц (стягнення заборгованості).

Відповідно до призначення платежу, вказаного в наданих ОСОБА_1 платіжних документах, всі вони спрямовувались на погашення заборгованості згідно виконавчого листа №383/931/13-ц. Проте, сума коштів у розмірі 30 000,00 грн., що була сплачена відповідачем на рахунок Бобринецького районного управління юстиції за квитанцією №13965742 від 16.07.2015, - була зарахована на погашення заборгованості відразу двох виконавчих листів: 6 428,57 грн. - в/л №383/931/13-ц, та 20 688,31 грн. - в/л №383/178/15-ц.

Відомості про справжні суми погашення заборгованості в межах виконавчого листа №383/931/13-ц підтверджуються роздруківкою ПАТ «Сбербанк», копія якої знаходиться в матеріалах справи (а.с. 87-89).

Крім того, ОСОБА_1 вказала про сплату 10 000,00 грн. 30.11.2015 року, і в даному випадку зауваження представника позивача знайшло своє підтвердження, щодо того, що вказаний платіж здійснено поза періодом нарахування індексу інфляції та процентів річних (21.02.2015 - 21.10.2015), який був предметом розгляду справи, а тому не може бути врахованим.

Небажання відповідача надавати докази в обгрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст. 224 ЦПК України.

Крім того, відповідачка ОСОБА_1 при розгляді заяви про перегляд заочного рішення не надала до суду доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи і заявник ОСОБА_1І не представила жодних доказів наявності поважних причин своєї неяки у судове засідання та пропуску строку звернення із заявою про перегляд заочного рішення. А тому суд вважає за необхідне залишити заяву про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст. ст. 231 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Бобринецького районного суду від 05.02.2016 року по справі №383/1252/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_1 про стягнення боргу,- залишити без задоволення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Розяснити учасникам судового процесу, що у відповідності до ч.4 ст. 231 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя О.Ю. Бевз