Дата документу 02.09.2016
ЄУ № 420/1130/16-ц
Провадження №2/420/592/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2016 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Тарасова Д.С.

за участю секретаря Колесник Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Новопсков цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, на домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Обґрунтовує свої вимоги, тим що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік ОСОБА_3. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння, розташованого в с. Писарівка, Новопсковського району Луганської області. Вона як дружина є спадкоємцем першої черги за законом. Також спадкоємцем першої черги є відповідач по справі ОСОБА_2, який відмовився нотаріально від частки у спадщині на її користь. Спадщину після смерті чоловіка вона прийняла, так як на день його смерті проживала разом з ним, а також надала заяву до Новопсковського нотаріального округу про прийняття спадщини в установлений законом строк. Зараз їй необхідно реалізувати своє право на спадщину, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, але вона не може цього зробити, так як відсутні правовстановлюючи документи на будинок. З цих причин не проведена державна реєстрація права власності на вищевказане спадкове домоволодіння, тому нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. У зв'язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, просить суд задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає частково, так як на момент смерті батька він проживав разом з ним, тому спадщину фактично прийняв і від неї в шестимісячний строк після смерті батька не відмовився.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер чоловік позивача - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим ІНФОРМАЦІЯ_1 року Риб'янцівською сільською радою Новопсковського району Луганської області.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 виданого 04 серпня 1974 року Риб'янцівською сільською радою Новопсковського району Ворошиловградської області ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_4, після реєстрації шлюбу позивач отримала прізвище ОСОБА_1.

Відповідно до довідки № 482 від 12.05.2016 року виданої Риб'янцівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, ОСОБА_3 був зареєстрований і проживав разом з дружиною ОСОБА_1 та сином ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 з 1978 року по 17.04.2009 року. 17.04.2009 року був виписаний у зв'язку зі смертю.

Отже, позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, фактично прийняли, так як проживали разом з ним, що підтверджується довідкою № 482 від 12.05.2016 виданою Риб'янцівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, паспортом громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 виданого 12 листопада 1998 року Новопсковським РВ ГУМВС України в Луганській області, де зареєстрованим місцем проживання значиться: АДРЕСА_1

26 січня 2016 року позивач звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1

Згідно постанови приватного нотаріуса Новопсковського районного нотаріального округу про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 травня 2016 року, позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1, що залишився після ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на підставі того, що нею не надані документи, які би підтверджували право власності померлого на вищевказаний житловий будинок.

В даний час позивач бажає реалізувати своє право на спадщину за законом, але не може цього зробити, так як відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно - житловий будинок та не проведена державна реєстрація права власності на житловий будинок АДРЕСА_1

Судом встановлено, згідно звіту Новопсковського РБТІ про оцінку майна, рік побудови житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 - 1990 р., вартість складає - 76 730 грн.

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 виданого 13 березня 2008 року ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 2084 квадратних метрів, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення (використання) земельної ділянки - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

На підставі довідки виданою Риб'янцівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, ОСОБА_3 відповідно до погосподарської книги №2, особовий рахунок НОМЕР_5 був головою домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 За вказаною адресою також зареєстровані дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2.

Згідно листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду.

Державна реєстрація права власності на нерухоме майно, регулюється Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що набрав чинності з 27.01.2005 року.

Оскільки, житловий будинок, що є предметом даного позову, був побудований у 1990 році, до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», то порядок державної реєстрації зазначеного житлового будинку, повинен був проводитися відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56 (далі - Інструкція).

Так, відповідно до Інструкції, передбачено обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, судом встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, належав ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на праві приватної власності, оскільки це підтверджується записами в погосподарській книзі № 2, особовий рахунок НОМЕР_5.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

На підставі ч.1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України, передбачено що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає вимоги позивача щодо визнання права власності на домоволодіння, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,11,60,61,174,213-215 ЦПК України, ст.ст.328, 1216, 1218, 1261, 1267, 1268, 1270 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку, встановленого для подачі апеляційної скарги, якщо така не була подана.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано апеляційному суду Луганської області через Новопсковський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: