Провадження № 22-ц/783/3997/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Мікуш Ю.Р., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 18 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Скасовано наказ комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» №250/од від 11 листопада 2015р. «Про дисциплінарне стягнення» в частині оголошення догани сестрі медичній станції (відділення) швидкої і невідкладної медичної допомоги пункту медицини катастроф «Львів» ОСОБА_2.

Стягнуто з комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» в користь ОСОБА_2 6063 грн. 20коп. витрат на правову допомогу, в дохід держави 551грн.20коп. судового збору.

Дане рішення оскаржив Комунальний заклад Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф».

В апеляційній скарзі покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що на час ухвалення рішення судом, оскаржуваний наказ №250/од від 11 листопада 2015 року було скасовано, відтак був відсутній предмет спору. Крім того, зазначає, що суд неналежно розподілив судові витрати, не обґрунтував суму 6063,20 грн. на правову допомогу ОСОБА_2, чим порушив норми ст.214 ЦПК України. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Відповідач у судове засідання не з»явився, хоча належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України про час і місце розгляду справи був повідомлений (а.с.141), тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити з таких підстав.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Районним судом установлено, що ОСОБА_2 працює на посаді сестри медичної виїзної бригади першої черги в Комунальному закладі Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медичної допомоги та медицини катастроф» з 2006 року.

З матеріалів справи вбачається, що 27.10.2015 року на підставі наказу Департаменту охорони здоров»я № 866-к від 27.10.2015 року «Про відрядження реанімобіля ЛОЦ ЕМД і МК» був виданий наказ КЗ ЛОР ЛОЦ ЕМД МК № 234/од «Про відрядження в м. Київ», відповідно до якого бригада в складі: ОСОБА_3 - лікар бригади; ОСОБА_2- фельдшер бригади; ОСОБА_4- фельдшер бригади; ОСОБА_5 - водій бригади; ОСОБА_6 - водій бригади, відряджалася з 27 по 28 жовтня 2015 року в м. Київ для транспортування хворого (а.с.39).

Згідно з наказом № 250/0д від 11.11.2015 року Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медичної допомоги та медицини катастроф» ОСОБА_2 оголошено догану за порушення трудової дисципліни (відмова їхати у складі бригади для перевезення пацієнта у м.Київ) (а.с.8).

Відповідно до ст. 147 КЗпП України працівника може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни.

Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов»язків, що проявились в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника.

З показань свідка ОСОБА_7, яка працює диспетчером у КЗ ЛОР ЛОЦ ЕМД МК, вбачається, що ОСОБА_2 не відмовлявся їхати у складі бригади у м. Київ 27.10.2015 року. Для перевезення пацієнта була сформована інша бригада, у зв»язку з тим, що лікар ОСОБА_3 погано себе почувала, тому не змогла виїхати у відрядження.

Відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позов, районний суд вірно виходив з того, що позивачу догана була оголошена безпідставно, оскільки відповідачем не надано жодного доказу в підтвердження того, що позивач порушив трудову дисципліну, відмовився від виконання наказу про відрядження.

Доводи апеляційної скарги про те, що на час ухвалення рішення судом оскаржуваний наказ № 250/од від 11.11.2015 року відповідачем було скасовано, що виключало задоволення вимог позивача, не заслуговують на увагу, оскільки такий не було надано районному суду на час ухвалення рішення, хоча відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.76).

Згідно із п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов»язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

У зв»язку із задоволенням позову, районний суд прийшов до правильного висновку про стягнення на користь позивача понесених ним витрат на правову допомогу у розмірі 6063,20 грн, які підтверджуються договором про надання адвокатських послуг від 16.11.2015 року (а.с.60-62), розрахунком гонорару, проведеного відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (а.с.78), квитанцією до прибуткового касового ордера № 5 від 18.04.2016 року (а.с.79).

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними у матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий М.М. Шандра

Судді Ю.Р. Мікуш

Л.Б. Струс