Справа № 591/2921/16-ц
Провадження № 2/591/1652/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2016 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Шелєхової Г.В.

при секретарі Тищенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Сумській області про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що працював водієм автотранспортних засобів батальйону поліції охорони за графіком. У звязку з погодними умовами та поломкою автомобіля, не зміг вчасно прибути до м. Суми, щоб вийти на роботу. Про дану ситуацію намагався повідомити начальника, однак не зміг додзвонитися. При виході на роботу дізнався, що звільнений за порушення трудової дисципліни, пояснень в нього не відбирали. Вважає, що існують поважні причини відсутності його на роботі, оскільки він фізично не міг прибути на робоче місце внаслідок проблем з автомобілем і вжив всіх можливих заходів для її відвернення, тому він не вчиняв дисциплінарного проступку. Вважає, що наказ від 12.05.2016 року №157 також є незаконним, виходячи з тих ж самих підстав. Незважаючи на те, що в трудовій книжці зроблено запис про звільнення позивача на підставі наказу від 13.05.2016 р. вважає за необхідне оскаржити і наказ від 12.05.2016 p., оскільки їх співвідношення між собою цих наказів йому не зрозуміле, накази дублюють один одного і тому невідомо відповідно до якого саме наказу його звільнено. Крім цього, йому було вручено обидва накази і тому вважає, що і звільнено його на підставі двох наказів.

Наказ від 12.05.2016 року №157 містить неправдиву перекручену інформацію щодо подій 11.05.2016 р.

У звязку з цим, просить визнати незаконним та скасувати наказ начальникаУправління поліції охорони в Сумській області від 13.05.2016 року №188о/с про його звільнення з посади водія автотранспортних засобів батальйону поліції охорони Управління поліції охорони в Сумській області за прогул (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин згідно п.4 ст. 40 КЗпП України.

Визнати незаконним та скасувати наказ начальника Управління поліції охорони в Сумській області від 12.05.2016 року №157 про звільнення ОСОБА_1 з посади водія автотранспортних засобів батальйону поліції охорони Управління поліції охорони в Сумській області за прогул (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин згідно п.4 ст. 40 КЗпП України.

Просить також визнати незаконним та скасувати наказ № 113 від 13.04.2016 р. про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за порушення трудової дисципліни, що виразилось у невиконанні вимог розпорядчих документів Управління поліції охорони в Сумській області і Колективному договорі між адміністрацією та профспілковими організаціями щодо зміцненя транспортної дисципліни.

Поновити позивача на роботі на посаді водія автотранспортних засобів батальйону поліції охорони Управління поліції охорони в Сумській області.

Стягнути з відповідача середню заробітну плату в розмірі 3113, 878 грн. за час вимушеного прогулу до дня поновлення на роботі.

В судовому засіданні заявлені вимоги підтримали позивач та його представник.

Представник відповідача проти позову заперечив, вважає оскарждувані накази такими, що відповідають вимогам діючого законодавства.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач з 2001 року працював водієм автотранспортних засобів у відповідача, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.11-12).

Згідно наказу №113 від 13 квітня 2016 року за порушення трудової дисципліни, що виразилося у невиконанні вимог розпорядчих документів Управління поліції охорони в Сумській області і Колективного договору щодо зміцнення транспортної дисципліни оголошено догану ОСОБА_1 (а.с.9).

Суть порушення трудової дисципліни полягає в тому, що позивач відмовився підписати запропонований як водію договір про повну матеріальну відповідальність.

31 грудня 2015 року начальником Управління ОСОБА_2 було видано наказ № 90 «Про забезпечення транспортної дисципліни та належного з службових автотранспортних засобів Управління поліції охорони в області», за умовами якого з метою забезпечення транспортної дисципліни та належного збереження службових автомобілів від начальників територіальних підрозділів та відділу кадрового забезпечення вимагалось в термін до 31.01.2016 року укласти договори з повною матеріальною відповідальністю з усіма водіями як атестованого складу так і вільного найму, де передбачити повну матеріальну відповідальність персоналу цієї категорії за пошкодження або знищення безпосередньо з їх вини закріплених за ними у відповідності до умов наказів службових автомобілів на весь період виконання вказаними працівниками і співробітниками своїх функціональних обов'язків.

Дослідивши вказаний вид правовідносин, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Чинною на даний час є постанова Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 28.12.1977 р. № 447/24. Зазначеною постановою затверджено Перелік посад і робіт, що заміщаються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою чи організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм на зберігання, продаж(відпуск), перевезення або застосування у процесі виробництва.

Посада водія в зазначеному Переліку відсутня, а тому покладання на позивача обов»язку про повну матеріальну відповідальність у вигляді відшкодування фактичної шкоди, є незаконним.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що догану ОСОБА_1 оголошено незаконно, дисциплінарного проступку він не скоїв, а відмовився підписувати договір про матеріальну відповідальність через його невідновідність вимогам діючого законодавства.

Наказом № 157 від 12 травня 2016 року за порушення трудової дисципліни, а саме прогул без поважної причини, керуючись ст. 147 КЗпП України, ОСОБА_1, водія автотранспортних засобів батальйону поліції охорони Управління поліції охорони в Сумській області звільнено з займаної посади (а.с.7).

Згідно наказу № 188 о/с від 13.05.2016 року по особовому складу, звільнено ОСОБА_1 за ст. 40 п. 4 КЗпП України за прогул без поважних причин з 13 травня 2016 року, та утримано кошти за 1 день використаної відпустки за період з 09.07.2015 року по 13.05.2016 року (а.с.8).

Судом встановлено, що робота у позивача була змінною. 04.05.2016 року було складено та затверджено керівником батальйону поліції охорони Управління поліції охорони в Сумській області графік роботи водіїв автотранспортних засобів батальйону поліції охорони Управління поліції охорони в Сумській області на травень 2016 року, з яким ОСОБА_1 ознайомився під розпис (а.с. 36).

Згідно даного графіку позивач був повинен працювати 12 травня 2016 року з 08.00 годин до 19.00 годин, але він на роботу не з'явився, до підрозділу прибув лише о 16 годині 30 хвилин цього дня. Відповідач за результатами службової перевірки дійшов висновку про відсутність поважних причин неявки позивача на роботу.

Суд, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, дійшов висновку, що причини неявки на роботу позивача у справі у вказану дату були поважними, він не з»явився, на роботу з причин, які не можна вважати не поважними.

Позивач суду пояснив, що напередні робочого дня 12.05.2016 року він перебував за межами м. Суми в с. Марківка Білопільського району, де він має будинок та обробляє огород. Мав намір їхати на роботу на власному автомобілі.

11.05.2016 року був на огороді, який знаходиться приблизно в 3-4 км. поза межами села. Близько 15-00 год. розпочався сильний дощ, який продовжувався близько години. Близько 17-00 год. позивач з донькою поїхали з городу до села через поле. Дощ заважав їхати, автомобіль застряг посеред поля. ОСОБА_1 намагався власними силами звільнити автомобіль, однак це йому не вдалося. Залишивши автомобіль в полі, позивач пішов пішки до села, а донька залишилася в автомобілі. Зателефонував заступнику начальника батальйону поліції охорони Управління поліції охорони в Сумській області ОСОБА_3, щоб пояснити причини неможливості вчасно зявитися на роботу 12 травня 2016 року, однак останній на його дзвінки не відповів. Тому він зателефонував у чергову частину і повідомив черговому ОСОБА_4, що він не може звязатися по телефону з ОСОБА_3, черговий порадив йому зателефонувати командиру взводу ОСОБА_5

Позивач позвонив ОСОБА_6, який також працює водієм, пояснив ситуацію та попросив замінити його на робочому місці 12.05.2016 року, на що той погодився. Згодом позивач звязався з ОСОБА_5, який повідомив, що не керує змінами водіїв автотранспортних засобів і пообіцяв повідомити вранці 12.05.2016 року ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 не має змоги з поважних причин зявитися вчасно на роботу 12 травня 2016 року та що він домовився про заміну з ОСОБА_6

Скористатися громадським транспортом, щоб дібратися до м. Суми ввечері 11.05.2016 року, було неможливо, оскільки останній автобус, який прямує через с. Марківка за напрямком Суми-Марківка-Луциківка, був о 15:00 год., а 12.05.2016 року дане маршрутне таксі взагалі не здійснювало перевезень. Тому в позивача не було можливості повернутися в місто.

Вказані обставини підтьверджуються показами свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Свідок ОСОБА_10 працівник управління поліції охорони також пояснив суду, що позивач вживав заходи для проведення його заміни на роботі телефонував ОСОБА_3, про що свідіку повідомляв останній.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що 12.05.2016 року він побачив, що йому на мобільний телефон ввечері 11.05.2016 року дзвонив позивач у справі, але він не чув його дзвінка. В подальшому ОСОБА_1 зателефонував йому лише 12.05.2016 о 14.30 та повідомив про неможливість явки на роботу.

Відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Постановою Держкомітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.07.1984 року № 213 «Про затвердження типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робочих і службовців і підприємств, установ, організацій» (п. 24, п. 25) визначає прогул як невиконання працівником з його вини покладених на нього трудових обов'язків.

Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, тобто винне протиправне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов'язків.

Таким чином, відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня за відсутності вини працівника не є дисциплінарним проступком.

Звільнення за вчинення прогулу (у тому числі і за відсутність на роботі більше трьох годи протягом робочого дня) є дисциплінарним стягненням і повинне здійснюватися з додержанням правил, встановлених для застосування дисциплінарних стягнень.

Відповідно до ч.1 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмове пояснення.

Відповідно до п.7 Конвенції Міжнародної організації праці № 158 від 22.06.1982 року «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця» трудові відносини з працівником не припиняються з причин, пов'язаних з його поведінкою або роботою, доти, доки йому не нададуть можливість захищатись у зв'язку з висунутими проти нього звинуваченнями, крім випадків, коли від роботодавця не можна обґрунтовано чекати надання працівникові такої можливості.

Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач вказує на те, що не мав обєктивної можливості виїхати на роботу та вживав всіх заходів з метою повідомлення про це керівництва.

Неналежні погодні умови 11 травня 2016 року, на які посилається позивач як причину неможливості вчасно зявитися на роботу підтверджуються довідкою №03-36/6-167/672 від 12.07.2016 року Сумського обласного центру з гідрометеорології (а.с.97-98).

Вказаний факт також підтвердили свідки, члени родини позивача, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Неможливість позивача виїхати на роботу також підтверджується тим фактом, що його донька ОСОБА_8 також телефонувала своїй співробітниці та просила замінити її на роботі, оскільки вона не може виїхати до м. Суми через погодні умови. Вказаний факт підтвердила свідок ОСОБА_9

Згідно телефонних дзвінків з номера НОМЕР_1, належного ОСОБА_1 за 11 травня 2016 року та 12 травня 2016 року, які надані оператором VODAFON, позивач вживав заходів для інформування керівництва про неможливість зявитися на роботу 12 травня 2016 року (а.с.115-117).

Натомість стороною відповідача не спростовано пояснень позивача та не надано доказів на підтвердження своєї позиції.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено факт відсутності на роботі з причин, які не можна вважати не поважними, а тому його вимоги про скасування наказів про його звільнення та поновлення на роботі є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню і вимоги ОСОБА_1 про стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Так, відповідно до вимог ч.2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно інформації, яка міститься в матеріалах справи та не заперечувалась сторонами, середньоденна заробітна плата позивача складає 144, 83 грн. (а.с.122), у звязку з чим суд приймає такі дані до уваги при проведенні розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Крім того, оскільки позивач був звільнений з 13.05.2016 року, і, тому суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14.05.2016 року і по день винесення рішення судом.

За таких обставин та відповідно до Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» середній заробіток, який підлягає сплаті в звязку з вимушеним прогулом складає: 144,83 грн. (середньоденна заробітна плата) х 98 ( кількість робочих днів по день винесення рішення) = 14193,34 грн.

Отже, з Управління поліції охорони в Сумській області на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 14193,34 грн.

З огляду на вищевикладене позовна заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214 ЦПК України, ст.ст. 115, 116, 117 КЗпП України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ начальника Управління поліції охорони в Сумській області від 13.05.2016 року №188о/с про звільнення ОСОБА_1 з посади водія автотранспортних засобів батальйону поліції охорони Управління поліції охорони в Сумській області за прогул (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин згідно п.4 ст. 40 КЗпП України.

Визнати незаконним та скасувати наказ начальника Управління поліції охорони в Сумській області від 12.05.2016 року №157 про звільнення ОСОБА_1 з посади водія автотранспортних засобів батальйону поліції охорони Управління поліції охорони в Сумській області за прогул (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин згідно п.4 ст. 40 КЗпП України.

Визнати незаконним та скасувати наказ № 113 від 13.04.2016 р. про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за порушення трудової дисципліни, що виразилось у невиконанні вимог розпорядчих документів Управління поліції охорони в Сумській області і Колективному договорі між адміністрацією та профспілковими організаціями щодо зміцнення транспортної дисципліни.

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді водія автотранспортних засобів батальйону поліції охорони Управління поліції охорони в Сумській області 14.05.2016 року.

Стягнути з Управління поліції охорони в Сумській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу до дня поновлення на роботі в сумі 14193-34 грн.

Сторони можуть оскаржити рішення суду до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду, а у разі відсутності особи у судовому засіданні з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.В.Шелєхова