АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/3125/15-ц Номер провадження 22-ц/786/627/16Головуючий у 1-й інстанції Потетій А. Г. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого-судді Чумак О.В.,

суддів: Кривчун Т.О., Дряниці Ю.В.,

секретар: Лимар О.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» в особі представника ОСОБА_5

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 17 грудня 2015 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення боргу за кредитним договором.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача ОСОБА_1, -

в с т а н о в и л а:

В жовтні 2015 року ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення боргу за кредитним договором. В обґрунтування вимог позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору №014/0023/74/80674 від 19 квітня 2007 року відповідач ОСОБА_6 отримав кредит в розмірі 36 800 дол. США, строком до 19 квітня 2027 року, зі сплатою процентної ставки за користування кредитом у розмірі 13,25% річних. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_7 був укладений Договір поруки, відповідно до умов якого, Поручитель на добровільних засадах зобовязується відповідати перед Банком за виконання зобовязань, взятих на себе Позичальником за вищевказаним кредитним договором у тому ж обємі, що і Позичальник. Позивач вказував, що внаслідок неналежного виконання позичальником умов договору виникла заборгованість, яка станом на 28 вересня 2015 року становить 13 422,30 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 290 136,32 гривень). У звязку з чим просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №014/0023/74/80674 від 19 квітня 2007 року, в сумі 13 422,30 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 290 136,32 гривень). Вирішити питання судових витрат.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 17 грудня 2015 року в задоволенні позовних вимог ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» відмовлено. Судові витрати віднесено за рахунок позивача.

Із зазначеним рішенням суду першої інстанції не погодився позивач, оскарживши його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі представник «ОСОБА_4 Аваль», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вказує, що позичальник за кредитним договором допустив прострочення виконання зобовязання, а тому кредитор має право вимагати дострокового стягнення заборгованості. Крім того, зазначає, що місцевий суд прийшов помилкового висновку про пропущення строку позовної давності для предявлення позову до поручителя за кредитним договором, оскільки строк виконання вимоги щодо дострокового виконання умов договору настав лише 09 вересня 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з підстав, визначених п.п. 3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 19 квітня 2007 року між ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» і ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 014/0023/74/80674, відповідно до якого відповідач ОСОБА_6 отримав кредит в розмірі 36 800 дол. США, строком до 19 квітня 2027 року, зі сплатою процентної ставки за користування кредитом у розмірі 13,25% річних /а.с. 13-17/.

19 квітня 2007 року між позивачем та ОСОБА_7 був укладений Договір поруки № б/н в рахунок забезпечення виконання зобовязання /а.с. 22-23/.

У відповідності до Статуту ПАТ «ОСОБА_4 Аваль», погодженого Національним банком України 09 червня 2015 року, ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» є правонаступником усіх прав та обов'язків ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» /а.с. 33-35/.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 014/0023/74/80674 станом на 28.09.2015 року складає 13 422,30 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 290 136,32 гривень) яка складається із заборгованості: 11 251,78 доларів США заборгованості за кредитом; 2 170,52 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 46 917,94 гривень) - заборгованість за відсотками /а.с. 6-10/.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що тіло кредиту і відсотки за користування кредитними коштами сплачені по 15 серпня 2024 року включно. Крім того зазначав, що позивачем пропущено строк звернення з вимогою до поручителя.

Однак, колегія суддів не може погодитись з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 1.3. кредитного договору № 014/0023/74/80674, погашення кредиту здійснюється згідно графіку погашення кредиту (додаток 2 до Договору) ануїнентними платежами.

Згідно п. 5.1. договору, позичальник зобовязується щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, та при остаточному погашенні кредиту сплату процентів за фактичне використання коштів на рахунок банку.

Пунктом 8.3. договору визначено, що підписанням договору сторони домовились, що будь-яке порушення позичальником умов договору повинне розцінюватись як істотне порушення договору, яке надає право кредитору в порядку, передбаченому договором та/або діючим законодавством України, незалежно від встановлених строків виконання зобовязань, вимагати від позичальника повернення кредиту та інших передбачених платежів.

Аналіз наведеного дає підстави вважати, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

В ході судового розгляду справи встановлено, що ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» виконав свої зобов'язання щодо надання кредитних коштів за кредитним договором № 014/0023/74/80674 належним чином і у повному обсязі, однак відповідач свої зобов'язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів та відсотків належним чином не виконав, у зв'язку із чим утворилася заборгованість.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 014/0023/74/80674, станом на 28 вересня 2015 року, у позичальника існує переплата по тілу кредиту, яка виникла внаслідок внесення позичальником більшої суми, ніж визначена графіком, як плановий платіж, однак, у відповідача наявна заборгованість по сплаті відсотків, оскільки переплачені кошти зараховувались в рахунок погашення тіла кредиту, а не відсотків, вбачаючи особливості умов договору.

Так, згідно п. 3.1. Договору, кредитор надав позичальнику кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування, встановивши, що обчислення строку надання Кредиту, нарахування відсотків по Договору здійснюється за фактичне число календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості за кредитом включно.

Отже, зазначений пункт договору передбачає розрахунок процентів за користування кредитом на залишок заборгованості за кредитом, що унеможливлює оплату відсотків наперед. Таким чином факт переплати грошових коштів по тілу кредиту, не звільняє позичальника від обовязку здійснювати регулярні щомісячні платежі в рахунок оплати відсотків за користування кредитними коштами.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором убачається, що відповідач ОСОБА_6 здійснив останній щомісячний платіж по кредитному договору 20 травня 2014 року, після зазначеної дати позивачем грошових коштів в рахунок оплати заборгованості не надходило. Остаточна дата погашення кредиту, встановлена 19 квітня 2027 року включно.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позичальник порушив виконання зобовязання за кредитним договором, припинивши виплату щомісячних ануїтентних платежів, відповідно до узгодженого графіку, а тому, позивач, як кредитор, який виконав зобовязання у повному обсязі, має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу України.

Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом встановлено, що 19 квітня 2007 року між позивачем та ОСОБА_7 був укладений Договір поруки, відповідно до умов якого, Поручитель на добровільних засадах зобов'язується відповідати перед Банком за виконання зобов'язань, взятих на себе Позичальником за кредитним договором у тому ж обємі, що і Позичальник.

Виходячи з наведеного, а також доведеності факту порушення виконання зобовязання позичальником, колегія суддів, вбачає підстави для задоволення позовних вимог «ОСОБА_4 Аваль» про солідарне стягнення з відповідачів суми заборгованості за кредитним договором.

Судова колегія погоджується з доводами апеляційної скарги щодо помилковості висновків суду першої інстанції про відсутність в матеріалах справи інформації про надсилання позивачем відповідачу ОСОБА_7 письмових вимог про дострокове виконання зобовязання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 09 липня 2015 року на адреси відповідачів банком було надіслано вимоги про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором /а.с. 24-25/.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, зазначена вимога була направлена ОСОБА_7 13 липня 2015 року, однак, була повернута позивачу у звязку з закінченням терміну зберігання /а.с. 26-27/.

Згідно до п. 5.5. кредитного договору № 014/0023/74/80674, у разі неналежного виконання позичальником умов договору, кошти мають бути повернуті протягом 30 календарних днів з моменту надіслання кредитором на адресу позичальника відповідного листа-повідомлення.

З наведеного вбачається, що позивачем виконано обовязок попереднього досудового надсилання відповідачам вимог про дострокове виконання зобовязання за кредитним договором, а тому висновки місцевого суду в цій частині є такими, що не узгоджуються з наявними в матеріалах справи доказами.

Також, судова колегія критично відноситься до висновку суду першої інстанції про припинення дії договору поруки від 19 квітня 2007 року, у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності для предявлення позову до поручителя.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами кредитного договору від 19 квітня 2007 року погашення кредиту повинно здійснюватись частинами кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником зобов'язань.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6-116цс13, від 19 березня 2014 року № 6-20цс14 та від 18 червня 2014 року № 6-61цс14, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 припинив вносити платежі по кредитному договору з 20 травня 2014 року, що є моментом недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак зазначену дату слід вважати днем настання строку виконання основного зобовязання.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Згідно до п. 4.1. договору поруки від 19 квітня 2007 року, сторони договору встановлюють, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та втирає свою дію з моменту закінчення забезпеченого ним зобовязання.

Також порука припиняється, якщо кредитор в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Таким чином, договір поруки є чинним в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання основного зобовязання, тобто до 20 травня 2017 року.

Оскільки вимоги про дострокове виконання зобовязання були направлені кредитором 13 липня 2015 року, колегія судів, приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором був предявлений до поручителя в межах строку позовної давності.

З урахуванням наведеного, судова колегія вважає, що, у зв'язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором, кредитор використав, передбачене частиною 2 статті 1050 ЦК України, право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, а тому зазначені кошти підлягають стягненню з відповідачів у солідарному порядку.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до задоволених позовних вимог.

Так, документально підтверджені судові витрати, які були понесені позивачем складаються з: судового збору в сумі 4 352, 04 грн. за подачу позову до суду /а.с. 1/; судового збору в сумі 4 787, 24 грн. за подачу апеляційної скарги /а.с. 86/. Загальний розмір судових витрат становить 9 139 , 26 грн. Оскільки, спір вирішено на користь позивача, позов задоволено в повному обсязі судові витрати, понесені позивачем, повинні бути відшкодовані відповідачами в рівних частках

Отже, колегія суддів не погоджується з висновками місцевого суду і обґрунтуванням відмови у задоволенні позову, оскільки вони є помилковими і такими, що прийняті з порушенням норм матеріального права, а також невідповідністю обставинам справи, а тому, судова колегія вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог сторін.

Керуючись ст.ст. 303, п. 3, 4 ч. 1 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» в особі представника ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 17 грудня 2015 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення боргу за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/0023/74/80674 в сумі 13 422 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 290 136,32 гривень), яка складається із заборгованості: 11 251,78 доларів США за тілом кредиту; 2 170,52 доларів США за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» 4 569, 63 грн. (чотири тисячі пятсот шістдесят девять гривень 63 копійки) в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

Стягнути з Зорі ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» 4 569, 63 грн. (чотири тисячі пятсот шістдесят девять гривень 63 копійки) в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.В.Чумак

Судді: Т.О.Кривчун

ОСОБА_8