Справа № 450/414/15-ц Провадження № 2/450/1626/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарях Гук О.П., Штойка С.В.

з участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третіх осіб приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Нор Надії Миколаївни, приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Леськів Галини Михайлівни про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання недійсними договорів, визнання права власності, зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третьої особи приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Нор Надії Миколаївни про застосування наслідків недійсності оспорюваних правочинів, стягнення вартості спірного майна і його покращень, та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_9, третіх осіб ОСОБА_6, приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу Леськів Галини Михайлівни, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Гулієв Анатолія Агаджановича про встановлення факту належності садового будинку та визнання недійсним договору купівлі-продажу, поділ майна подружжя,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третіх осіб приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М., приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Леськів Г.М. про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання недійсними договорів та визнання права власності. Свої вимоги мотивує тим, що 21.01.1995 р. між ним та ОСОБА_5 був зареєстрований шлюб у Франківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, який розірвано відповідно до рішення Франківського районного суду м.Львова від 29.02.2012 р. В період шлюбу відповідачем ОСОБА_5 було придбано на підставі договору купівлі-продажу від 04.04.2009 р. за №290 садовий будинок АДРЕСА_2, садівниче товариство "Мрія". Також, 04.04.2009 р., відповідач ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки за НОМЕР_4 прийняла у власність земельну ділянку площею 0,0864 га, яка розташована на території Поршнянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3.

В Сихівському районному суді м.Львова у 2013 р. розглядалась цивільна справа за його позовом до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя. Під час розгляду даної справи стало відомо, що зазначені вище садовий будинок і земельна ділянка 09.06.2012 р. були відчужені відповідачем ОСОБА_5 відповідачу ОСОБА_6 Дане майно не було включено до спільного сумісного майна подружжя оскільки на момент розгляду справи в суді воно належало ОСОБА_6, а тому вимоги щодо поділу даного майна, як обраний ним на той час спосіб захисту, не підлягали задоволенню. Факт відчуження садового будинку та земельної ділянки встановлений Сихівським районним судом м.Львова на підставі витягів з Державного реєстру правочинів. Відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів №12200731 від 29.11.2012 р. відповідач ОСОБА_5 09.06.2012 р. здійснила відчуження садового будинку АДРЕСА_2, садівниче товариство "Мрія", на користь відповідача ОСОБА_6 Договір відчуження за №589 посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. Відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів №12200751 від 29.11.2012 р. відповідач ОСОБА_5 09.06.2012 р. здійснила відчуження земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_3 площею 0,0864 га, яка розташована на території Поршнянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, на користь відповідача ОСОБА_6 Договір відчуження за №594 посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. Будь-якої згоди на відчуження вказаного майна він не давав та про існування такого дізнався лише під час винесення рішення Сихівським районним судом м.Львова від 02.04.2013 р.

У відповідності до вимог ст.ст.60, 63, 65, 69, 70 СК України, ст.ст.15, 16 ч.1 та ч.2, 190, 203, 215, 216, 355, 368 ч.3 ЦК України і пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" просить визнати вказане майно об"єктом спільної сумісної власності подружжя, визнати недійсними договори відчуження зазначеного майна та повернути сторони за такими договорами у попередній стан, визнати за ним право власності на 1/2 частину спірного майна, а також стягнути з відповідачів в його користь судові витрати.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_6 подав зустрічний позов до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третьої особи приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. про застосування наслідків недійсності оспорюваних правочинів, стягнення вартості спірного майна та його покращень. Свої вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачем ОСОБА_5 09.06.2012 р. було укладено договір купівлі-продажу садового будинку АДРЕСА_4, позначеного в поверховому плані літ. "А-1", загальною площею 68,6 м.кв., який розташований у АДРЕСА_4 садівниче товариство "Мрія", посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М., реєстровий № 589, а також договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0864 га, яка розташована на території Поршнянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, кадастровий номер НОМЕР_3, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М., реєстровий №594.

З первісної позовної заяви йому стало відомо, що вказане майно було набуто відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під час перебування в шлюбі, є їх спільною сумісною власністю, а тому ОСОБА_5 не вправі була відчужувати таке без згоди ОСОБА_4 Оскільки вказане майно було відчужено ОСОБА_5 без згоди ОСОБА_4, останній просить визнати недійсними вказані договори купівлі-продажу у відповідності до вимог ст.65 ч.2 СК України.

Отже, як вбачається із позовних вимог ОСОБА_4, останній ставить вимоги щодо визнання недійсними договорів, укладених між ним та відповідачем ОСОБА_5, а тому вважає за необхідне заявити вимоги щодо застосування наслідків недійсності правочину, зокрема стягнення з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вартості спірного майна.

Крім цього, після придбання зазначеного майна ним було здійснено на спірній земельній ділянці будівництво ще одного будинку, який позначений в поверховому плані літ. "А1-1», яке було завершено в 2012 р. та отримано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане Реєстраційною службою Пустомитівського РУЮ Львівської області 28.11.2013 р. Також, ним було здійснено покращення придбаного майна.

У відповідності до вимог ст.ст.216 ч.1 та ч.3, 390 ч.4 ЦК України і пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" просить застосувати наслідки недійсності оспорюваних правочинів та стягнути з відповідачів вартість спірного майна, в тому числі вартість здійснених покращень, а також судові витрати. Оскільки вартість спірного майна йому невідома, зобов"язувався в подальшому доплатити суму несплаченого судового збору при визначенні його вартості.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_5 подала зустрічний позов до ОСОБА_4, ОСОБА_9, третіх осіб ОСОБА_6, приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу Леськів Г.М., приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Гулієв А.А. про встановлення факту належності садового будинку та визнання недійсним договору купівлі-продажу, поділ майна подружжя. Свої вимоги мотивує тим, що як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_4 просить визнати недійсними договори відчуження садового будинку АДРЕСА_2, садівниче товариство "Мрія", та земельної ділянки площею 0,0864 га, яка розташована на території Поршнянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, кадастровий номер НОМЕР_3. Вказане спірне майно було нею набуто на підставі договорів, а саме купівлі-продажу садового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Леськів Г.М. 04.04.2009 р., реєстровий №290, та купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Леськів Г.М. 04.04.2009 р., реєстровий НОМЕР_4.

Спірне майно було придбано нею за її особисті заощадження, а тому належить на праві особистої приватної власності.

Крім цього, під час їх перебування у шлюбі з відповідачем ОСОБА_4, ними було набуто в спільну сумісну власність подружжя квартиру АДРЕСА_3 яка була відчужена останнім на підставі договору купівлі-продажу від 16.08.2013 р. відповідачу ОСОБА_9 Вказаний договір відчуження посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гулієв А.А., реєстровий №907.

Також, під час перебування у шлюбі ними було набуто автомобіль марки "Subaru Outback", 2010 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 кузов НОМЕР_5, та причеп-фургон торгівельний марки "КНОТТ" типу 71Т.

У відповідності до вимог ст.ст.57, 60 ч.1, 63, 65, 69 ч.1, 70 ч.1, 71 ч.1 СК України, ст.ст.203, 207, 215 ч.1, 216, 321 ч.1, 328, 386, 388 ч.1 п.3, 391, 392 ЦК України, ст.41 Конституції України, 360-7 ч.1 ЦПК України, п.п.22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" та позиції викладеній в Постанові Верховного Суду України від 16 квітня 2014 року по справі №6-146цс13 прийнятої за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч. ст.355 ЦПК України, просить встановити факт належності їй на праві особистої приватної власності спірного майна, а саме садового будинку з земельною ділянкою, оскільки таке є її особистою приватною власністю, яке придбане нею за особисті кошти, визнати недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири і витребувати таку у відповідача ОСОБА_9, яка вибула з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, отже вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею, та поділити спільне майно подружжя, в тому числі транспортні засоби, а також стягнути з відповідачів судові витрати. Оскільки вартість спірного майна їй невідома, зобов"язується в подальшому доплатити суму несплаченого судового збору при визначенні його вартості.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_4 та його представники ОСОБА_2, ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали, останнім надано пояснення аналогічні викладеним в позові ОСОБА_4 та звернуто увагу на обставини, викладені у позовній заяві, яка подавалась до Сихівського районного суду м.Львова, а саме посилання ОСОБА_5 на належність спірних садового будинку, земельної ділянки, квартири та транспортних засобів на праві спільної сумісної власності подружжя. Крім цього, представником ОСОБА_1 частково визнано зустрічні позовні вимоги ОСОБА_6 та повністю заперечено щодо задоволення позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_5

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_6 повністю підтримав поданий ним зустрічний позов, надав пояснення аналогічні викладеному та вважає, що первісний позов та зустрічний позов ОСОБА_5 підлягають частковому задоволенню в тому випадку, якщо йому будуть повернуті сплачені ним кошти за спірне майно, в тому числі вартість здійснених ним покращень.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_5 - ОСОБА_3 поданий його довірителем зустрічний позов підтримав повністю, надав пояснення аналогічні викладеному. Первісний позов заперечив та пояснив, що у випадку задоволенні судом такого, слід задовольнити зустрічний позов ОСОБА_6

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_5 в судове засідання не з"явилась, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_9 в судове засідання не з"явилась, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. в судове засідання не з"явилась, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, однак подала заперечення у відповідності до якого пояснила, що при посвідченні договорів нею було дотримано всіх вимог законодавства щодо форми та змісту даних видів правочинів, а відчужуване майно садовий будинок і земельна ділянка належали на праві особистої власності ОСОБА_5, яка на момент придбання такого та відчуження не перебувала у шлюбі. Просить розглядати справу у її відсутність.

Третя особа приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Леськів Г.М. в судове засідання не з"явилась, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Гулієв А.А. в судове засідання не з"явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак подав заперечення у відповідності до якого пояснив, що відчужувана квартира належала на праві особистої власності ОСОБА_4, а тому просить відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5

Заслухавши пояснення і думку представників сторін, позивача за первісним позовом ОСОБА_4 та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, матеріали цивільної справи, яка знаходилась на розгляді Сихівського районного суду м.Львова, матеріали інвентаризаційної та реєстраційної справ, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_6 і ОСОБА_5 з наступних підстав.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 29.02.2012 р., яке не оскаржувалось на набрало законної сили, шлюб між сторонами ОСОБА_4 та ОСОБА_5, який укладено 21.01.1995 р., розірвано.

Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Відповідно до ст.66 СК України подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності. Правовідносини щодо поділу спільного майна подружжя регулюються ст.69 СК України, відповідно до якої дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

У відповідності зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно договорів купівлі-продажу від 04.04.2009 р., посвідчених приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Леськів Г.М. і зареєстрованих в реєстрі за №290 та НОМЕР_4, відповідач за первісним позовом ОСОБА_5, за згодою позивача за первісним позовом ОСОБА_4, придбала в особи ОСОБА_12 садовий будинок АДРЕСА_4 загальною площею 68,6 кв.м., який розташований у АДРЕСА_4 садівниче товариство "Мрія", а також земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,0864 га, яка розташована на території Поршнянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, кадастровий номер НОМЕР_3.

09.06.2012 р. на підставі договорів купівлі-продажу, посвідчених приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. і зареєстрованих в реєстрі за №589 та №594, відповідач за первісним позовом ОСОБА_5, від імені якої діяла ОСОБА_13, відчужила відповідачу за первісним позовом ОСОБА_6 належне їй на праві особистої власності майно, а саме садовий будинок АДРЕСА_4 загальною площею 68,6 кв.м., який розташований у АДРЕСА_4 садівниче товариство "Мрія", і земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,0864 га, яка розташована на території Поршнянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, кадастровий номер НОМЕР_3. Ринкова вартість спірної земельної ділянки становить 22844,16 грн., а продаж вчинено за 23000,00 грн. Інвентаризаційна оцінка спірного садового будинку становить 89997,00 грн., його вартість згідно оцінки суб"єкта оціночної діяльності становить 170883,00 грн., а продаж вчинено за 171000,00 грн.

Відповідачем за первісним позовом ОСОБА_6 на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_3, яка ним була придбана у відповідача за первісним позовом ОСОБА_5, збудовано садовий будинок АДРЕСА_4 загальною площею 43,5 кв.м. на який оформлено право власності у встановленому законом порядку відповідно до свідоцтва про право власності та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухому майно про реєстрацію права власності індексний номер 13643766 від 28.11.2013 р.

Із матеріалів цивільної справи, яка знаходилась на розгляді Сихівського районного суду м.Львова, встановлено, що 23.05.2012 р. позивач ОСОБА_5 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_4 щодо поділу наведених вище садового будинку, земельної ділянки, квартири та транспортних засобів, а 06.07.2012 р. відповідачем ОСОБА_4 подано зустрічний позов, який уточнювався 28.11.2012 р., 21.12.2012 р., до ОСОБА_5 щодо поділу вказаного майна. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 02.04.2013 р. позовні вимоги ОСОБА_5 залишено без розгляду у зв"язку з її неявкою, а заочним рішенням від 02.04.2013 р. Сихівського районного суду м.Львова частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_4, зокрема залишено у його власності спірну квартиру та причеп-фургон торгівельний марки "КНОТТ" типу 71Т, залишено у власності ОСОБА_5 автомобіль марки "Subaru Outback", 2010 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 кузов НОМЕР_5, в іншій частині позову відмовлено з підстав відчуження садового будинку із земельною ділянкою третій особі, вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 07.05.2015 р. скасовано заочне рішення Сихівського районного суду м.Львова від 02.04.2013 р. за заявою ОСОБА_5, а 22.06.2015 р. ухвалою Сихівського районного суду м.Львова цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя залишено без розгляду за заявою представника позивача.

16.08.2013 р. на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гулієв А.А. та зареєстрованого в реєстрі за №907, позивач за первісним позовом ОСОБА_4 відчужив відповідачу за зустрічним позовом ОСОБА_9 належне йому на праві особистої власності майно, що підтверджується рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 02.04.2013 р., а саме квартиру АДРЕСА_3 і придбана ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 21.03.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дячук О.А. та зареєстрованого в реєстрі за №Д-319, за яку ним особисто було сплачено продавцям 373700,00 грн. у відповідності до поданої останніми заяви від 13.08.2013 р. Ринкова вартість спірної квартири згідно оцінки суб"єкта оціночної діяльності становить 343034,00 грн., а продаж вчинено за 344000,00 грн.

Відповідно до висновку судової інженерно-технічної експертизи №4457/4458/4459/4460/4461 від 28.04.2016 р. встановлено, що ринкова вартість садового будинку АДРЕСА_4, який розташований у АДРЕСА_4 і позначений в поверховому плані літерою «А-1», становить 453749,00 грн., ринкова вартість садового будинку АДРЕСА_4, який розташований у АДРЕСА_4 і позначений в поверховому плані літерою «А-1-1», становить 287727,00 грн., ринкова вартість земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_3 для обслуговування вказаних садових будинків становить 194936,00 грн., ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 яка визначалась за методом аналогів продажу і проведення аналізу ринку квартир, становить 1144953,00 грн.

Експертом залишено без виконання ухвалу суду в частині призначення автотоварознавчої експертизи, оскільки сторонами не надано для огляду транспортні засоби.

Однак, згідно витребуваних судом доказах і довідок-рахунках №694102 від 12.08.2014 р. та №944741 від 14.12.2012 р., транспортний засіб марки "Subaru OutBack", 2010 року випуску, кузов НОМЕР_5, вартістю 167510,35 грн., та причіп-фургон торгівельний "КНОТТ", типу 71Т, кузов НОМЕР_6, реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю 4000,00 грн., зняті з обліку, тобто відчужені, і належать особам, які не є сторонами у даній цивільній справі.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов"язаннями, що виникли в інтересах сім"ї.

При визначенні кола об"єктів спільної сумісної власності сторін, суд вважає безпідставними доводи позивача ОСОБА_4 та його представника, щодо спірного майна, яке, на їх думку підлягає поділу, а саме садового будинку АДРЕСА_4, який розташований у садівничому товаристві АДРЕСА_4 та земельної ділянки площею 0,0864 га, яка розташована на території Поршнянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, кадастровий номер НОМЕР_3, оскільки не встановлено, що вказане майно було придбано позивачем ОСОБА_4 Доказів того, що дане спірне майно було придбане позивачем ОСОБА_4 за спільні з відповідачем ОСОБА_5 кошти, ним та його представником надано не було.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 р. №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з"ясовувати джерело і час його придбання.

У відповідності до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторонам роз"яснювалось, що відповідно до вимог ст.ст.27, 31 ЦПК України, позивач, відповідач, третя особа для підтвердження своїх вимог та заперечень, зобов"язані надати суду всі наявні докази, або повідомити про них суд до розгляду справи по суті.

Позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_5 не надано доказів, які б достовірно підтверджували, що подружжя під час шлюбу набуло за спільні грошові кошти садовий будинок АДРЕСА_4, який розташований у садівничому товаристві АДРЕСА_4 та земельну ділянку площею 0,0864 га, яка розташована на території Поршнянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, кадастровий номер НОМЕР_3, квартиру АДРЕСА_1 та інше рухоме майно, зокрема транспортний засіб марки "Subaru OutBack", 2010 року випуску, кузов НОМЕР_5, вартістю 167510,35 грн., та причіп-фургон торгівельний "КНОТТ", типу 71Т, кузов НОМЕР_6, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Зі змісту Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 12.10.2016 р. вбачається, що законодавством не передбачено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про поділ цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з підстави його відчуження без письмової згоди одного з подружжя суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім"ї майна

Разом з тим, відсутність такої згоди сама по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним із подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним.

Відповідно до частини другої статті 369 ЦК України та частини другої статті 65 СК України при укладенні одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

З аналізу зазначених норм закону у їх взаємозв"язку можна дійти висновку, що укладення одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо суд установить, що той з подружжя, хто уклав договір щодо спільного майна, та третя особа контрагент за таким договором, діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п"ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Стаття 216 ЦК України визначає особливі правові наслідки недійсності правочину. Зокрема, кожна зі сторін зобов"язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Як встановлено судом, сторонами договорів купівлі-продажу садового будинку АДРЕСА_4, загальною площею 68,6 кв.м., який розташований у АДРЕСА_4 садівниче товариство "Мрія", і земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,0864 га, яка розташована на території Поршнянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, кадастровий номер НОМЕР_3, укладених 09.06.2012 р., були відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6, сторонами договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 16.08.2013 р., були позивач ОСОБА_4 та ОСОБА_9

Таким чином позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_5, які не є сторонами відповідних договорів купівлі-продажу, не вправі оспорювати такі.

Крім того, на час укладення даних договорів купівлі-продажу, шлюб між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_5 було розірвано рішенням суду.

Правові наслідки, передбачені статтею 216 ЦК України, застосовуються лише за наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним або який визнано недійсним. Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до набувача з використанням правового механізму, установленого статями 215, 216 ЦК України.

Тому вимоги позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6 щодо застосування наслідків недійсності оспорюваних договорів купівлі-продажу садового будинку АДРЕСА_4 загальною площею 68,6 кв.м., який розташований у АДРЕСА_4 садівниче товариство "Мрія", та земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,0864 га, яка розташована на території Поршнянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, кадастровий номер НОМЕР_3, є безпідставними, оскільки такі договори не визнано нікчемними чи недійсними.

Крім того, не заслуговує на увагу посилання відповідача ОСОБА_5 на застосування до спірних правовідносин позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 16.04.2014 р. по справі №6-146цс13, прийнятої за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, оскільки така висловлена щодо правовідносин, які відрізняються від предмету даного спору та у судовому порядку не було встановлено вибуття майна з володіння власника поза його волею.

Представники сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_3, які в судовому засіданні 07.06.2016 р. повідомили, що з висновком судової інженерно-технічної експертизи №4457/4458/4459/4460/4461 від 28.04.2016 р. ознайомлені, наполягали на розгляді вказаної цивільної справи у Пустомитівському районному суді Львівської області, оскільки така підсудна вказаному суду.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 07.06.2016 р. зазначену цивільну справу передано за підсудністю до Сихівського районного суду м.Львова з підстав, що судовий розгляд судом не розпочато, а вартість нерухомого майна, яке знаходиться на території Сихівського району м.Львова є значно більшою ніж нерухомого майна, яке знаходиться на території Пустомитівського району Львівської області.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 25.08.2016 р. задоволено апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та скасовано ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 07.06.2016 р. з підстав, що задоволення судом клопотань про витребування доказів та призначення експертизи свідчить про початок розгляду справи, а також із врахуванням перебування вказаної цивільної справи більше року в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області.

З наведених підстав, оскільки Пустомитівським районним судом Львівської області розпочато судовий розгляд, в задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 про прийняття заяви щодо збільшення позовних вимог відмовлено, так як із поданої заяви вбачається зміна предмету і підстави позову, яка допускається лише до початку розгляду судом справи по суті у відповідності до вимог ст.31 ЦПК України.

В судовому засіданні 17.11.2016 р. судом відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5 - ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи та надання можливості збільшити позовні вимоги, оскільки в порушення вимог ст.ст.31, 74, 75 ЦПК України, ні він ні його довіритель належним чином не повідомлялись про розгляд справи, для збільшення позовних вимог йому необхідний певний час, а також порушено вимоги вказаних статтей щодо позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6, який також бажав збільшити позовні вимоги та скористатись правовою допомогою.

Крім цього, судом відмовлено в задоволенні клопотання позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6, про відкладення розгляду справи та надання можливості збільшити позовні вимоги, а також скористатись правовою допомогою.

Мотиви відмови судом в задоволенні клопотань представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5 - ОСОБА_3 та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6, є наступними.

Протягом значного часу розгляду вказаної цивільної справи представник позивач за зустрічним позовом ОСОБА_5 - ОСОБА_3 систематично перешкоджав проведенню судових засідань, не з"являвся у поштові відділення для отримання ним поштової кореспонденції, яка поверталась на адресу суду за закінчення терміну зберігання, однак отримувалась його довірителем за адресою, встановленою судом, подавав клопотання про відкладення судового засідання у зв"язку з його зайнятістю, доказів якого суду не надавав.

Судом неодноразово зверталась увага представнику ОСОБА_3 на обставини припинення в судових засіданнях надання ним консультацій позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_6 та схиляння його до правильних відповідей, оскільки він не представляє його інтереси в суді.

Отже, протягом значного часу розгляду вказаної цивільної справи представник ОСОБА_3 мав достатньо часу і можливостей скористатись наданим йому правом щодо збільшення позовних вимог, однак таке не реалізував, надання ним консультацій позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_6 та схиляння його до правильних відповідей свідчать про домовленість між вказаними сторонами на затягування розгляду справи, а тому його клопотання про відкладення розгляду справи було визнано судом як зловживання процесуальними правами та обов"язками.

З аналогічних підстав, суд прийшов до висновку про зловживання процесуальними правами та обов"язками позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6, який належним чином повідомлявся про судові засідання та мав достатньо часу для збільшення позовних вимог і скористатись правовою допомогою.

Судом захищені права позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6 і жодним чином не порушено, оскільки в задоволенні позовних вимог заявлених щодо нього відмовлено.

Частиною 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятої Радою Європи 4 листопада 1950 року, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов"язків цивільного характеру.

Що стосується недоплаченого позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_6 та позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_5 судового збору, то відповідно до вимог Глави 8 ЦПК України, суд приходить до висновку стягнути такий при вирішенні справи та ухваленні рішення, і становить 3410,40 грн. щодо кожної сторони на момент подачі позову (3654,00 грн. - 243,60 грн. = 3410,40 грн.).

Заходи забезпечення позову, які накладені ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.05.2015 року, слід скасувати відповідно до вимог ст.214 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.3, 4, 10, 11, 57-60, 208, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст.60, 65, 66, 69, 70 СК України, ст.215, 216, 328, 369, 372 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 - відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 в доход держави 3410,40 гривень судового збору.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 в доход держави 3410,40 гривень судового збору.

Заходи забезпечення позову, які накладені ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.05.2015 року, - скасувати.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії.

Суддя Мусієвський В.Є.