У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Гулько Б.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 6 червня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_2 про визнання рішення та бездіяльності старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області неправомірними, заінтересована особа - ОСОБА_3,

в с т а н о в и в:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаною вище скаргою, посилаючись на те, що 19 листопада 2015 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 19 травня 2015 року, про зобов'язання ОСОБА_3 не перешкоджати йому приймати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином - ОСОБА_4 Державний виконавець хоча і вживав певні заходи по виконанню судового рішення, проте після першого накладення на боржника штрафу ніяких інших дій щодо його примусового виконання не вчиняв, не звертався до правоохоронного органу з поданням про притягненні боржника до кримінальної відповідальності, а навпаки, не перевіривши належним чином заяву боржника про місце її проживання, 20 січня 2016 року виніс постанову про закінчення виконавчого проживання на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на викладене ОСОБА_2просив визнати рішення державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, а також допущену ним бездіяльність неправомірними.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 6 червня 2016 року, у задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким його скаргу задовольнити.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, вірно застосувавши норми Закону України «Про виконавче провадження», зокрема п. 10 ч. 1 ст. 49, та ст. 387 ЦПК України, дійшов до правильного висновку про те, що дії державного виконавця при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження у зв'язку зі встановленням у ході здійснення виконавчих дій іншого місця проживання боржника та направлення виконавчого листа до іншого відділу державної виконавчої служби, прийняті відповідно до закону та в межах його повноважень. При цьому судами не встановлено неправомірної бездіяльності державного виконавця.

Згідно із положеннями п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 про визнання рішення та бездіяльності старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області неправомірними, заінтересована особа - ОСОБА_3, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 6 червня 2016 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ Б.І.Гулько