Номер провадження 2/754/4497/16
Справа №754/8642/16-ц
20 вересня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді - Лісовської О.В.
за участю секретаря - Макас Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Деснянський районний відділ Головного управління ДМС у м. Києві Державної міграційної служби України, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, а відповідачка є колишньою дружиною її сина - третьої особи - ОСОБА_3 З січня 2015 року відповідачка в квартирі не проживає, квартплату та комунальні послуги не сплачує, квартирою не цікавиться. Але до цього часу відповідачка залишається зареєстрованою у квартирі. На підставі викладеного позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд усунути перешкоди їй у користуванні власністю, шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.
В судовому засіданні позивачка повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомила. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідачки, за наявних у справі матеріалів.
Третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити в повному обсязі.
Представник третьої особи - Деснянського районного відділу ГУ ДМС - у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника третьої особи, за наявних у справі матеріалів.
Вислухавши пояснення позивачки, третьої особи, допитавши свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлено, що спірним жилим приміщенням є квартира АДРЕСА_1.
Вказана квартира належить на праві власності позивачці ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 17 вересня 2003 року.
На даний час у квартирі зареєстровано 4 особи - позивачка ОСОБА_1, відповідачка ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 та дочка відповідачки та третьої особи - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою форми № 3.
Відповідачка ОСОБА_2 є колишньою невісткою третьої особи ОСОБА_3, з яким перебувала у зареєстрованому шлюбі з 23.11.2002 року по грудень 2014 року.
Відповідачка ОСОБА_2 з січня 2015 року в спірній квартирі не проживає, нею не цікавиться, не несе витрати по її утриманню. Позивачка вважає, що реєстрація відповідачки обмежує її право у праві розпорядження своєю власністю та накладає додаткові витрати по сплаті житлово-комунальних платежів.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», передбачено, що застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння.
Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.
Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Судом встановлено, що у січні 2015 році відповідачка ОСОБА_2 добровільно залишила квартиру АДРЕСА_1 і на даний час в квартирі не проживає.
Той факт, що відповідачка не проживає у спірній квартирі підтверджується, крім пояснень позивачки та третьої особи, зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
- довідкою форми № 3 (а.с.9);
- актами ОСББ «Київ-10» № 22/06/16 від 22.06.2016 року (а.с.10), № 14/09-16 від 14.09.2016 року (а.с.30) про непроживання ОСОБА_2 у спірній квартирі;
- показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, допитаними у судовому засіданні, які повністю підтвердили факт тривалого непроживання відповідачки ОСОБА_2 у спірній квартирі.
Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 тривалий час ніяких витрат по утриманню спірної квартири не несе, квартплату, комунальні послуги та електроенергію не сплачує, доказів того, що вона намагалася вирішити питання про вселення до спірної квартири, суду надано не було, що свідчить про те, що квартирою відповідачка не цікавиться.
Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 212-215, 224-233 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, Конституцією України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Деснянський районний відділ Головного управління ДМС у м. Києві Державної міграційної служби України, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Усунути перешкоди у користуванні власністю, а саме жилим приміщенням АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: