АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9681/2016 Головуючий в 1 інстанції - Мальченко О.В.
Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2, діючого в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30 травня 20016 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про визнання договорів частково недійсними,-

В С Т А Н О В И Л А :

ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю.

В обґрунтування позову зазначало, що Товариству належить на праві власності квартира АДРЕСА_1, однак відповідач не допускає представників позивача в зазначену квартиру, чим чинить Товариству як власнику квартири перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю.

29 лютого 2016 р. відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про визнання договорів частково недійсними , в якому просив визнати недійсним договір № 15 від 28.11.2012 р. та договір від 28.11.2012 р. про відступлення прав за іпотечними договорами, укладені між ТОВ " Факторингова компанія "Вектор плюс" та ПАТ " Сведбанк" в частині передачі права вимоги за кредитним договором № 2612/0808/71-007 від 15.08.2008 р. та іпотечим договором від 15.08.2008 р., укладеними між ОСОБА_1 та ПАТ " Сведбанк", посилаючись при цьому на те, що ТОВ " Факторингова компанія "Вектор плюс" на час укладення договору факторингу № 15 від 28.11.2012 р. не мала індивідуальної ліцензії щодо переуступки права вимоги за кредитним договором у валюті та доказів реєстрації як фінансової установи.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року в задоволенні основного та зустрічного позовів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, діючий в інтересах ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» задовольнити, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, вказуючи на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити в частині відмови у задоволенні його зустрічного позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким зустрічний позов задовольнити. В решті судове рішення залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ТОВ ФК «Вектор плюс» підтримав подану Товариством апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній, проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечував.

ОСОБА_1 та його представник підтримали свою апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній, проти апеляційної скарги ТОВ ФК «Вектор плюс» заперечували.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ТОВ «Факторингова компанія «Вектор», суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 5.08.2008 року між ПАТ "Сведбанк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2612/0808/71-007, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 145 000 доларів США, а останній зобов"язався у свою чергу в порядку та на умовах, визначених кредитними договором, повертати кредит, сплачувати відсотки за користування кредитом, комісію та інші платежі у сумі, строки та на умовах, що встановлені договором ( а.с. 6-14 ).

З метою забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором між ПАТ "Сведбанк" та ОСОБА_1 15.08.2008 р. був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого в іпотеку була передана квартира АДРЕСА_1 ( а.с. 15 - 17).

Встановлено, що 28.11.2012 р. між ПАТ "Сведбанк" та ТОВ "Факторингова компанія "Вектор плюс" був укладений Договір факторингу № 15 та Договір про відступлення прав за іпотечними договорами , відповідно до яких Банк відступив свої права вимоги до ОСОБА_1 по зобов»язанням за кредитним договором № 2612/0808/71-007 та іпотечним договором від 15.08.2008 р. ( 18- 26).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відповідно до абз. 3 п. 12.3.1 Іпотечного договору, сторони з розумінням змісту статті 37 Закону України «Про іпотеку» свідчать, що право іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі положень пункту п. 12.3. цього Договору є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій іпотекодавця, а рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки може бути оскаржене іпотекодавцем в судовому порядку лише у випадку, якщо він доведе, що повністю виконав основне зобов'язання.

Як видно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 24.06.2015р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального ОСОБА_4 здійснено державну реєстрацію права власності ТОВ "Факторингова компанія "Вектор плюс" на об"єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 ( а.с. 27 ).

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Разом з тим, рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 29.09.2015 р., залишеним без змін ухвалою Київського Апеляційного адміністративного суду від 25.11.2015 р. , визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте 24.06.2015 р. державним реєстратором прав на нерухоме майно - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального ОСОБА_4 про державну реєстрацію права власності на об"єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1.

Враховуючи те, що на час звернення до суду з даним позовом, Товариство не було власником нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні первісного позову.

У відповідності з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України, розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна, що міститься в матеріалах справи, Товариство є власником нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, а про наявність судового рішення Товариству не було відомо, а також те, що ухвала Київського Апеляційного адміністративного суду від 25.11.2015 року, якою було залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року, була оскаржена Товариством в касаційному порядку, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки на час постановлення даного судового рішення рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року є чинним і у встановленому законом порядку не скасовано.

Крім того, як видно з доводів ОСОБА_1, він позбавлений можливості виконати вказане рішення адміністративного суду, оскільки ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.08.2015 р. було вжито заходи забезпечення адміністративного позову шляхом заборони Управлінню державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві та державним реєстраторам прав на нерухоме майно управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві вчиняти дії, пов'язані із державною реєстрацією права власності та інших речових прав, у тому числі іпотеки, щодо нерухомого майна - квартири №76, загальною площею 69,50 кв.м., розташованої у будинку №23 по вулиці Милославській у місті Києві.

Щодо відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 колегія суддів зазначає наступне.

Судом встановлено, що 28.11.2012 р. між ПАТ "Сведбанк" та ТОВ "Факторингова компанія "Вектор плюс" був укладений Договір факторингу № 15 та Договір про відступлення прав за іпотечними договорами, відповідно до яких Банк відступив свої права вимоги до ОСОБА_1 по зобов»язанням за кредитним договором № 2612/0808/71-007 та іпотечним договором від 15.08.2008 р. ( 18- 26).

Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України).

Договір факторингу є самостійним цивільно-правовим договором, який належить до групи договорів про надання фінансових послуг. Сторонами договору є фактор і клієнт (стаття 1079 ЦК України). Фактором може бути банк або фінансова установа, а також фізична особа підприємець, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Клієнтом може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності.

Зміст договору факторингу полягає у переході до фактора права вимоги до боржника, тобто останній зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові та у цьому повідомленні визначено грошову вимогу, яка підлягає виконанню, а також вказано фактора, якому має бути здійснено платіж.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Вектор Плюс» є фінансовою компанією, яка зареєстрована відповідно до розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та якій видано відповідне свідоцтво серії ФК №357 від 15 листопада 2012 р. та додаток до нього, згідно з якими Товариство має право здійснювати фінансові послуги: факторинг та надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів.

ОСОБА_1 не виконав своїх зобов'язань по поверненню кредитних коштів та виплаті банку процентів за користування кредитом, строк виконання яких настав, а відтак спірний договір факторингу відповідає нормам матеріального права, які регулюють правовідносини факторингу.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про визнання недійсним договору відступлення права вимоги та договору факторингу з тих підстав, що права вимоги заборгованості по кредитному договору, який є валютним, передано особі ТОВ «ФК «Вектор плюс», яка не має ліцензії на здійснення валютних операцій, то вони є безпідставним, виходячи з наступного.

Статею 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачено право банку на придбання права вимоги на виконання зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог та прийом платежів (факторинг).

Частиною 2 ст. 533 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом, чи іншим нормативно-правовим актом.

За таких обставин, для пред'явлення вимоги до боржника про сплату заборгованості за кредитним договором, яка визначається в іноземній валюті й перераховується в національну валюту за офіційним курсом НБУ на день платежу, фактор не повинен мати ліцензію за здійснення валютних операцій.

Крім того, як вбачається зі свідоцтва серії ФК №357, виданого 1611.2012 року про реєстрацію фінансової установи ТОВ ФК «Вектор плюс», Товариство має право здійснювати фінансові послуги: факторинг та надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання договорів частково недійсними.

Інші доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують і не впливають на правильність ухваленого судового рішення.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційних скаргах.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги: ОСОБА_2, діючого в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», та ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30 травня 20016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: