Справа №2/489/72/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3, про визнання недійсною довіреності та заяви,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 р. позивач звернувся до суду з позовними вимогами, які надалі зменшив (а.с.83-84) та просив визнати недійсною довіреність посвідчену від імені його матері ОСОБА_4 20 серпня 2012 р. головою обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Волга» ОСОБА_3 на представництво ОСОБА_2 Також просив визнати недійсною заяву про примусове стягнення з нього боргу подану 15 липня 2013 р. ОСОБА_2 до Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва на підставі довіреності ОСОБА_4

Зазначив в обґрунтування, що представником в цій довіреності зазначений відповідач ОСОБА_2 - його батько та чоловік ОСОБА_4 У спірній довіреності ОСОБА_4 підпису в присутності голови ОСББ не ставила, так як у звязку з перенесеною операціє на серці не могла пересуватися, а тому надруковану довіреність для засвідчення голові ОСББ подав відповідач. Сам ОСОБА_2 є інвалідом Великої вітчизняної війни та потребує стороннього догляду через психічне захворювання. Підпис за довірителя в спірній довіреності поставила інша особа, підпис в заяві до Заводського ДВС також поставив не ОСОБА_2 Оскільки він є правонаступником з судовим рішенням ОСОБА_4 у виконавчому провадження по стягненню на її користь боргу з себе, а орган ДВС вимагає сплатити судовий збір, то вважає свої права порушеними і тому звертається до суду.

Ухвалою суду від 02 жовтня 2015 р., занесеною до журналу судового засідання, до участі в справі в якості третьої особи залучено ОСББ «Волга».

В судовому засіданні позивач з представником позовні вимоги підтримали.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, зазначив, що довіреність від імені дружини ОСОБА_4 підписала його сестра ОСОБА_5, яка також вже померла. Заяву до органу ДВС підписала якась невідома йому жінка, до якої він звернувся по допомогу в написанні заяви

Третя особа ОСОБА_3 позов визнав, пояснив, що ОСОБА_4 не бачив, з довіреністю до нього приходив ОСОБА_2, якому він в посвідченні відмовив, але обставин засвідчення спірної довіреності, так як в ній стоїть його підпис та печатка ОСББ, пояснити він не може

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, покази свідків, дослідивши письмові докази в справі, встановив такі обставини.

Відповідно до довіреності посвідченою 20 серпня 2012 р. головою ОСББ «Волга» ОСОБА_3 ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_2 на представництво її інтересів в органах місцевої влади, нотаріату, земельних ресурсів, БТІ, паспортній службі, судах (а.с.4).

15 липня 2013 р. до Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі Заводський ВДВС ММУЮ) ОСОБА_2, як представником ОСОБА_4, подана заява про прийняття на примусове виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 суми боргу (а.с.5).

Відповідач є інвалідом 2 групи внаслідок психічного розладу, встановленого у 1999 р., непрацездатний (а.с.11,12).

ОСОБА_4 померла 17 січня 2014 р. (а.с.13).

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 січня 2015 р. стягувача ОСОБА_4 у виконавчому провадженні зі стягнення на її користь з ОСОБА_1 суми боргу на підставі виконавчого листа виданого 04 липня 2013 р. Заводським районним судом м. Миколаєва замінено на ОСОБА_1 (а.с.14,15).

Згідно копії спадкової справи №137/2014 заведеною Другою миколаївською державною нотаріальної конторою після смерті 17 січня 2014 р. ОСОБА_4, спадщину після неї прийняв за законом син ОСОБА_1, а чоловік померлої ОСОБА_2 відмовився від спадщини на його користь заявою від 07 березня 2014 р. (а.с.35-64).

ОСББ «Волга» утворена в 1998 р., його керівником є ОСОБА_3 з 04 травня 2011 р. і дотепер (а.с.67-71, 93).

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що вона тривалий час дружила з ОСОБА_4 і остання погано пересувалася, говорила, працювала руками, говорила, що чоловік хоче оформити довіреність але вона проти цього.

У відповідності до ч. 1 ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Згідно ст. 1003 ЦК України на підставі договору доручення видається довіреність.

Загальною вимогою до правочинів є те, що він не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ст. 203 еч 1ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Авторство підпису може бути встановлено лише судовою експертизою, від проведення якої на пропозицію суду позивач з представником відмовилися, посилаючись на відсутність вільних зразків підпису та коштів на оплату експертизу.

Інші докази: визнання позову відповідачем, покази свідка не є достатніми.

Такий спосіб захисту як визнання недійсною заяви на прийняття до примусового виконання виконавчого документу закон не передбачає, тому позов в цій частині не підлягає задоволенню через необґрунтованість.

Крім того, ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 15 червня 2015 р. надавалася оцінка спірній довіреності як правомірній та встановлено, що стягувач ОСОБА_4 особисто брала участь у виконавчому провадженні відкритому за спірною довіреністю її чоловіком. В цій частині ухвалу апеляційного суду Миколаївської області ухвалою ВССУ від 09 грудня 2015 р. залишено без змін (а.с.44-47, номер в ЄРСР 54307635).

За такого, позов в частині визнання довіреності недійсною слід залишити без задоволення через недоведеність.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий термін, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Г. Губницький