Справа №483/581/15-ц 24.02.2016 24.02.2016 24.02.2016
Провадження №22-ц/784/454/16
Справа номер 483/581/15-ц
Провадження номер 22-ц/784/454/16 Суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Гордійчук С.С.,

за участі:

представника ТОВ ОТП Факторинг Україна ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області

від 18 грудня 2015 року

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» або Товариство) до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2015 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося з зазначеним позовом, яке обґрунтовувало наступним.

04 квітня 2013 року між публічним акціонерним товариством ОТП Банк та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 19 942 грн. на споживчі цілі з оплатою 17% річних та комісії строком до 04 квітня 2016 року.

Позивач вказував, що 21 липня 2014 року між ним та ПАТ ОТП Банк було укладено договір факторингу, за умовами якого ТОВ ОТП Факторинг Україна отримало право вимоги за вищезазначеним кредитним договором.

Товариство наголошувало, що відповідачем було порушено умови кредитного договору щодо строків погашення заборгованості, внаслідок чого станом на 20 березня 2015 року утворилася заборгованість у сумі 24 673 грн.07 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 17 280 грн.34 коп., заборгованості за відсотками у сумі 2 138 грн.62 коп. та комісії у сумі 5 254 грн.11 коп.

Посилаючись на порушення відповідачем умов договору, позивач просив стягнути з останнього кредитну заборгованість та судові витрати.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 грудня 2015 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено. З ОСОБА_4 на користь Товариства стягнуто вищезазначену заборгованість за кредитним договором та 246 грн.73 коп. судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив рішення в частині стягнення заборгованості по процентах скасувати. Свої вимоги обґрунтовував неврахуванням судом Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи у повному обсязі позовні вимоги Товариства, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем були порушені умови кредитного договору щодо своєчасного погашення кредитної заборгованості, а тому він повинен сплатити Товариству заборгованість у вказаній у позові сумі.

Між тим, з таким висновком суду у повній мірі неможна погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В разі порушення зобовязання наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.

Ст.ст.525, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Між тим, частина 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. №2011-XII, з урахуванням Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 р. №1275-VII, передбачає, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобовязаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобовязань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 р. №3543-ХІІ визначає, що мобілізацією є комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (стаття 1).

З моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій (частина 8 статті 4).

Відповідно до Указів Президента України від 17.03.2014 р. №303/2014, від 06.05.2014 р. №454/2014, від 21.07.2014 р. №607/2014, від 14.01.2015 р. №15/2015 «Про часткову мобілізацію» на території України було оголошено та проведено часткову мобілізацію.

Згідно з Указом Президента України від 14.01.2015 р. №15/2015 «Про часткову мобілізацію» у період з 18 березня по 1 травня 2015 року було звільнено в запас (демобілізацію) військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 р. №303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Статті 20, 23 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» від 25.03.1992 р. №2232-ХІІ передбачають, що особи, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, можуть бути прийняті на військову службу за контрактом строком до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 квітня 2013 року між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_4 був укладений договір про надання споживчого кредиту №, відповідно до якого відповідачу був наданий кредит у сумі 19 942 грн. строком до 04 квітня 2016 року з оплатою 17 % річних та комісії. За умовами цього договору відповідач мав сплачувати заборгованість перед Банком відповідно до графіку платежів узгодженого сторонами (а.с.4-8, 98-100).

До 04 жовтня 2013 року позичальник сплачував кредитні суми у належному розмірі, 10 грудня 2013 року сплатив у меншій сумі, а з цієї дати припинив будь-які виплати за договором, фактично відмовившись в односторонньому порядку від виконання зобовязання (а.с.101, 102).

21 липня 2014 року між ПАТ ОТП Банк та ТОВ ОТП Факторинг Україна укладено договір факторингу №21/07/14, за умовами якого ТОВ ОТП Факторинг Україна отримало право вимоги за вищезазначеним кредитним договором (а.с.15-19, 95-97, 116).

Внаслідок порушення відповідачем умов договору згідно з розрахунком Товариства утворилась кредитна заборгованість, розмір якої станом на 20 березня 2015 року становив 24 673 грн.07 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 17 280 грн.34 коп., заборгованості по відсотках в сумі 2 138 грн.62 коп. та комісії в сумі 5 254 грн.11 коп. (а.с.12, 101).

Встановивши, що ОСОБА_4 порушив умови кредитного договору, не здійснюючи погашення кредитних сум, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про необхідність стягнення заборгованості відповідно до ст.ст.611, 1050, 1054 ЦК України.

Разом з тим, визначаючи розмір заборгованості, суд не врахував факту проходження ОСОБА_4 військової служби у Збройних Силах України з 19 березня 2014 року за призовом під час мобілізації відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 р. та з 26 лютого 2015 року за контрактом строком до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, що тягне за собою не нарахування відсотків за користування кредитом у зазначений період (а.с.161-164).

Враховуючи викладене, відповідачу не можуть нараховуватись відсотки за користування кредитом, починаючи з 19 березня 2014 року.

Таким чином, вони можуть бути стягнуті тільки по вказану дату і становитимуть 1126 грн.44 коп.

За такого, відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення районного суду в частині стягнення з відповідача відсотків та визначення загальної суми заборгованості підлягає зміні.

З відповідача на користь Товариства підлягає стягненню заборгованість за відсотками станом на 19 березня 2014 року у сумі 1126 грн.44 коп., у звязку з чим загальна сума заборгованості буде становити 23 660 грн.89 коп.

Оскільки рішення суду змінено, то відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України зміні підлягає і розподіл судових витрат.

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 236 грн.61 коп. судового збору.

Так як, апеляційна скарга ОСОБА_4 задоволена частково, то Товариство повинно сплатити йому 10 грн.78 коп. судового збору.

У звязку з зазначеним колегія суддів вважає необхідним провести залік вказаної суми і стягнути з відповідача на користь Товариства 225 грн. 83 коп. судового збору за вирахуванням 10 грн.78 коп.

Оскільки відповідачем при подачі апеляційної скарги було переплачено судовий збір на 264 грн.52 коп., то зазначена сума підлягає поверненню йому з державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 грудня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_4 відсотків, визначення загальної суми заборгованості та розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за відсотками за договором про надання споживчого кредиту № від 04 квітня 2013 року у сумі 1126 грн.44 коп.

Загальною заборгованістю за договором про надання споживчого кредиту № від 04 квітня 2013 року станом на 20 березня 2015 року вважати 23 660 грн.89 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судовий збір у сумі 225 грн.83 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Зобов'язати Головне управління державної казначейської служби України у Миколаївській області повернути ОСОБА_4 зайво сплачений судовий збір у сумі 264 грн.52 коп., сплачений ним квитанцією №130Н42419 від 28.12.2015 року на рахунок отримувача Державний м.Миколаїв 22030001, код отримувача 37992781 у ГУ ДКСУ у Миколаївській області, МФО 826013, рахунок 0002, код класифікації доходів бюджету 22030001, з призначенням платежу судовий збір за апеляційною скаргою ОСОБА_4, Апеляційний суд Миколаївської області.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: