У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 вересня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що під час перебування з відповідачем у шлюбних відносинах, остання зареєструвала своє місце мешкання у належному позивачу будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 змінила своє місце мешкання та стала жити окремо, проте залишилась зареєстрованою у будинку позивача, тому ОСОБА_3 просив суд визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2016 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 червня

2016 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2016 року змінено в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями,

ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову та змінюючи рішення суду першої інстанції в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову, вірно виходив із того, що відповідно до положень ч. 2 ст.405 ЦК України, позивач мав право на звернення до суду щодо визнання члена сім'ї, а також колишнього члена сім'ї, таким, що втратив право користування цим житлом, але у разі відсутності члена сім'ї (колишнього члена сім'ї) без поважних причин понад один рік. Разом із тим апеляційний суд правильно враховував, що проживання ОСОБА_4 в будинку АДРЕСА_1 більше року були пов'язані з перешкодами, що їй чинилися позивачем, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи, на які посилається заявник у касаційній скарзі, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року ідоданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за касаційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна