АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 596/2059/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Козяр Л.В.
Провадження № 22-ц/789/572/16 Доповідач - Хома М.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючої - Хоми М.В.

суддів - Демкович Ю. Й., Загорський О. О.,

секретар - Танцюра О.В.

з участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 16 березня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2014 року ПАТ "Дельта Банк" звернулось в суд із вказаним позовом, посилаючись на те, що 4.07.2013 року між ним та відповідачем укладено кредитну угоду, за умовами якої банк надав клієнту споживчий кредит у сумі 12600,00 грн., перерахувавши кошти на поточний рахунок ОСОБА_1, вказаний ним у договорі. Своїх зобов"язань щодо повернення кредитних коштів ОСОБА_1 не виконує належним чином, внаслідок чого станом на 16 липня 2014 року виникла заборгованість у сумі 18867,34 грн, з них: 12600,00 грн. - заборгованість за кредитом, 990,46 грн. - заборгованість за відсотками та 5276,88 грн. - заборгованість за комісією.

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 16 березня 2016 року позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість по кредитному договору на загальну суму 18867,34 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ПАТ "Дельта Банк" судовий збір у розмірі 243,60 грн. та 90,00 грн. понесених витрат за оголошення в газету.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вказує, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не вірно встановлено обставини, що мають значення для вирішення справи. На думку відповідача, судом проігноровано право позичальника відмовитись від одержання кредиту, відповідач цим правом скористався і кредитних коштів не отримував, однак дана обставина судом не досліджувалась у повній мірі, що призвело до винесення необгрунтованого рішення. Окрім цього, так як кредитним коштами відповідач не користувався, тому стягнення процентів та комісій є безпідставним.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав доводи апеляційної скарги, ознайомившись з матеріалами справи та доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_1 не виконує своїх зобов"язань по кредитному договору, а тому слід стягнути з нього заборгованість.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Судом встановлено, що 4.07.2013 року ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №001-19793-040713, за яким банк надав відповідачу споживчий кредит у сумі 12 600 грн., на строк 24 місяці, із сплатою процентів у розмірі 9,99% річних, комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3, 49% на місяць. У додатку №1 до договору сторонами погоджено графік платежів.

Відповідач кредитних коштів не повертає.

Станом на 16.07.2014 рік заборгованість по кредиту складає 18867,34 грн., зокрема, заборгованість за сумою кредиту 12600,00 грн.; заборгованість за відсотками 990,46 грн.; заборгованість за комісіями 5276,88 грн.

За таких обставин суд прийшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог та стягнення зазначеної суми із відповідача.

Доводи апеляційної скарги про те, що після підписання кредитної угоди відповідач скористався своїм правом на відкликання згоди, кредитних коштів не отримав, тому стягнення з нього заборгованості є безпідставним, колегія суддів оцінює критично, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до п.6 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини. З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором. Споживач також сплачує відсотки за період між моментом одержання коштів та моментом їх повернення за ставкою, встановленою в договорі.

ОСОБА_1 дійсно скористався своїм правом щодо відкликання згоди на укладення кредитного договору та 8.07.2013 року подав до ПАТ "Дельта Банк" заяву про відмову від кредиту.

У відповідь на звернення ОСОБА_1 ПАТ "Дельта Банк" повідомив про те, що відповідачу необхідно отримати кредитні кошти в Правекс Банку, куди вони були спрямовані за умовами кредитного договору, внести їх через касу Дельта Банку в погашення заборгованості, після чого подати заяву про анулювання договору разом з квитанцією про повернення кредитних коштів.

ОСОБА_1 кредитних коштів не повернув.

Доводи ОСОБА_1 про те, що кредитних коштів він отримував, є безпідставними, так як з наявної у матеріалах справи заяви ОСОБА_1 (а.с.8 зв.) вбачається, що кошти були перераховані позивачем на рахунок в ПАТКБ "Правекс-Банк" за реквізитами, вказаними ОСОБА_1, а саме на рахунок НОМЕР_1. Заява ним підписана власноручно, що він підтвердив апеляційному суду. Як вбачається із виписки ПАТ КБ "Правекс-Банк" (а.с. 69-77), на особовому рахунку НОМЕР_1 є 15182,84 грн. Отже, той факт, що відповідач не знімав наданих позивачем кредитних коштів з рахунку у ПАТКБ "Правекс-Банк", куди вони перераховані за його заявою, не свідчить про те, що кошти не були надані позивачем.

Протягом 2013 -2014 років ОСОБА_1 вів переписку з позивачем щодо розірвання кредитного договору, однак в суд з такими вимогами не звертався.

Оскільки ОСОБА_1 не повернув грошових коштів, які були надані останньому згідно умов Кредитного договору, не дотримав передбачених законом умов для відкликання згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту, позовних вимог про розірвання цього договору не пред"являв, тому колегія суддів не вбачає підстав для висновку про припинення між сторонами кредитних правовідносин та відмови у задоволенні позову.

Рішення суду є законним та обгрунтованим, підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 16 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області М.В. Хома