УХВАЛА

Іменем україни

07 вересня 2016 року справа № 521/15034/16-ц

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Михайлюк О.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має містись посилання, зокрема, на те, до кого предявлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобовязаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на предявлення позову та дотримання процесуального порядку його предявлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Враховуючи, що розгляд справи проводиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, позивачем відповідно до п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України не повно викладені обставин, якими обґрунтовуються вимоги, й відсутні посилання на засоби їх доказування, а саме, оскільки, зміст позову, це вказівка позивача на спосіб захисту порушеного права (ст. 16 ЦК України), позивачем не вказано якими саме діями відповідач ОСОБА_2 не визнає, порушує, чи оспорює його права, не розяснено в чому саме полягає спір між позивачем та відповідачем.

Крім того, в порушення ч. 5 ст. 119 ЦПК України позивачем не надано доказів, що підтверджують сплату судового збору у розмірі встановленому Законом України «Про судовий збір» щодо вимог майнового характеру, виходячи з дійсної вартості майна.

Згідно ст. 4 ч. 2 п. 1 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

При цьому, в силу ст. 6 ч. 2 п. 2, ч. З Закону України «Про судовий збір», у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Враховуючи викладене, суд вбачає обґрунтованим визначити розмір судового збору на рівні пяти розмірів мінімальної заробітної плати, які підлягають оплаті в порядку, визначеному Законом України «Про судовий збір».

Відповідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді справ про спадкування слід перевіряти наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилаються на відмову нотаріуса в оформленні спадкових прав, однак обґрунтована постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачами не надана.

На підставі викладеного, керуючись ст. 119, 121 ЦПК України, суддя -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування - залишити без руху, запропонувавши позивачу усунути недоліки вказані в мотивувальній частині ухвали не пізніше пяти днів з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_3

"07" вересня 2016 р.