АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2675/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30 Мельник І. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЮвшина В. І.
суддівГончар Н. І., Міщенка С. В.
при секретаріНаконечній М. М.

позивача ОСОБА_6

адвоката Лінніка М.С.

відповідача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_8 та представника ОСОБА_6 - Лінніка Миколи Сергійовича на рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 25 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування шкоди внаслідок ДТП,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.12.2014 року о 17 год. 20 хв. в м. Черкаси по вул. Хрещатик, ОСОБА_8, керуючи автомобілем ВАЗ 2104 д.н.з. НОМЕР_1 вчинив наїзд на позивачку, внаслідок чого остання отримала ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Вироком Соснівського районного суду Черкаської області від 17.02.2015 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення.

ОСОБА_6 стверджує, що на своє лікування витратила 31123,07 грн.

01.07.2015 року та 18.09.2015 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» відшкодувала позивачці вартість медикаментів та виробів медичного призначення в загальній сумі 22326,79 грн., з яких 1063,18 грн. відшкодування моральної шкоди.

У зв'язку з чим, ОСОБА_6 просила суд стягнути з ОСОБА_8 на її користь 15714,28 грн. завданої матеріальної шкоди, 50000 грн. моральної шкоди,

15.08.2015 року представник ОСОБА_6 уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_8 та ПрАТ «СК «Альфа Страхування» на користь позивачки 21262,99 грн. завданої матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної з ОСОБА_8, та 20000 грн. з ПрАТ «СК «Альфа Страхування».

Ухвалою Соснівського районного суду Черкаської області від 25 жовтня 2016 року позовні вимоги до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» залишено без розгляду у зв'язку з подачею заяви позивачки про залишення таких вимог без розгляду.

Рішенням Соснівського районного суду Черкаської області від 25 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 50000 грн. моральної шкоди та судовий збір на користь держави в розмірі 551,20 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права і просить скасувати рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 25 жовтня 2016 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник ОСОБА_6 також у свою чергу не погоджуючись з вище вказаним рішенням подав апеляційну скаргу та просить змінити рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 25 жовтня 2016 року, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги ОСОБА_8 та ОСОБА_6 не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування шкоди внаслідок ДТП, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відсутні належні та допустимі докази понесених додаткових витрат на лікування позивачки, в тому числі і висновки медико-соціальної експертної комісії з рекомендаціями реабілітації позивачки, а тому в стягненні матеріальної шкоди відмовлено. Відшкодування витрат на лікування визначено відповідно до призначень лікарів та даних медичних призначень. В відшкодуванні моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, задоволено повністю в межах заявлених позовних вимог.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Встановлено, що 18.12.2014 року о 17 год. 20 хв. в м. Черкаси по вул. Хрещатик, ОСОБА_8 керуючи автомобілем ВАЗ 2104 вчинив наїзд на ОСОБА_6, внаслідок чого остання отримала ушкодження середнього ступеня тяжкості в вигляді перелому правої ноги та правої руки, яка внаслідок цього була прооперована із використанням спеціальних титанових пластин.

Вироком Соснівського районного суду Черкаської області від 17.02.2015 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8 була застрахована в ПрАТ «СК «Альфа Страхування». Відповідно до пункту 4 полісу №АС/ 3732583 передбачено, що страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю становить 100000 (сто тисяч) гривень.

На відновлення свого здоров'я та матеріальної і моральної шкоди, заподіяної фізичним болем та стражданнями від отриманих травм, ОСОБА_6 отримала від страхової компанії на відшкодування матеріальних збитків 22326,79 коп, та на відшкодування моральної шкоди 1063,18 гривни. Вважаючи, що ОСОБА_6 понесла значно більші витрати на відшкодування матеріальних і моральних затрат, вона звернулась до суду з позовом до ОСОБА_8 про відшкодування 15714,38 гривни матеріальних затрат та 50000 моральної шкоди.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 24 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально відповідним медичним закладом.

Позивачка вправі вибрати відповідача по справі на свій розсуд між заподіювачем шкоди та страхувальником. Таке право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Суд першої інстанції правильно розглянув спір по суті до заподіювача шкоди, так як право вибору відповідача належить позивачу. Така позиція суду першої інстанції буде відповідати правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 14 вересня 2016 року у справі N 6-725цс16.

З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «СК «Альфа Страхування» виплатила позивачці ОСОБА_6 страхове відшкодування в загальній сумі 22326,79 грн., з яких 1063,18 грн. відшкодування моральної шкоди. Дані виплати матеріальної шкоди були перевірені відповідно до призначень лікаря. Відмова ПрАТ «СК «Альфа Страхування» в виплаті відшкодування в сумі 15714,28,28 гривни обґрунтована тим, що витрати в зазначеному розмірі не пов'язані з наслідками ДТП та не відповідають медичним призначенням лікарів. Зазначені витрати на лікування були перевірені лікарем страхової компанії і висновок суду першої інстанції про відсутність причинного зв'язку з витратами в сумі 15714,28 гривни на лікування не пов'язані з наслідками ДТП не спростовані позивачкою належними та допустимими доказами по справі, так як ОСОБА_6 являється інвалідом 3 групи загального захворювання і має ряд інших хронічних захворювань. Також в цю суму ввійшло 6918 гривень, витрачених ОСОБА_6 на оздоровлення та реабілітацію в учбово-спортивній базі «Закарпаття», що являється додатковими витратами.

Надіслані позивачкою до суду апеляційної інстанції нові докази на підтвердження понесених нею матеріальних затрат на придбання ліків колегія суддів відхиляє, так як дані докази не надавались суду першої інстанції та не досліджувались судом першої інстанції при ухваленні рішення.

У п. 25 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року N 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" судам роз'яснено, що страхове відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюються в порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК та розділом III Закону N 1961-IV.

При цьому страховому відшкодуванню підлягають і додаткові витрати, зумовлені необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Потреба у додаткових витратах встановлюється висновком медико-соціальної експертної комісії.

Такого висновку медико-соціальної експертної комісії позивачка не надала суду першої інстанції, а матеріали справи не містять достовірних доказів, що лікування в санаторію було обов'язковим для відновлення здоров'я позивачки. Надані докази, як в районному суді так і апеляційному, містять лише рекомендаційний характер. Тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову і в цій частині.

ОСОБА_6 також заявлено вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, розмір якої визначається судом з урахуванням всіх обставин справи, протиправності поведінки відповідача, глибини душевних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагають від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. При визначенні розміру відшкодування також враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У статті 1167 ЦК зазначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, якщо шкоду завдано ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Моральна шкода компенсується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода компенсується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня 1995 року суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тому колегія суддів перевіривши висновки суду першої інстанції та зовнішньо оцінивши фізичний стан позивачки, яка до поточного часу обмежена в пересуванні, при ходьбі використовує допоміжні засоби, до поточного часу має вживлені титанові пластини, вважає, що розмір моральної шкоди, пов'язаний з протиправною поведінкою відповідача, фізичним болем та душевними стражданнями, яких позивачка зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, судом першої інстанції визначено вірно у розмірі 50000 грн., оскільки така сума відповідає вимогам розумності і справедливості.

Так як судом першої інстанції при вирішенні даного спору було правильно встановлено фактичні обставини справи та вірно застосовані норми матеріального і процесуального права, то апеляційні скарги сторін підлягають до відхилення.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 та представника ОСОБА_6 - Лінніка Миколи Сергійовича на рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 25 жовтня 2016 року відхилити, а рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 25 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :