АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 8863/2016 р. Головуючий у 1 інстанції - Усатова І.А.
Доповідач - Мараєва Н.Є
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2016 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 4 квітня 2016 р.

в справі за позовом ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 4 квітня 2016 року відмовлено в задоволенні позову ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просить це рішення скасувати і постановити нове про задоволення позовних вимог, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми цивільно-процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, згідно договору кредиту б/н від 21.11.2011 р. ОСОБА_2 отримав у відповідача кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

На час подання позову до суду, заборгованість за договором становить - 11 775,79 грн., з яких: 7991,29 грн. - заборгованість за кредитом, 3784,50 грн. - заборгованість за відсотками, (а.с.4).

Встановлено, що ОСОБА_2 помер - ІНФОРМАЦІЯ_3 р., що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 (а.с.30). Відповідачка у даній справі - ОСОБА_3 є матір"ю померлого і спадкоємцем за законом.

Згідно ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців передбачено ст.1281 ЦК України.

Крім того, згідно ст.1281 ЦК України передбачено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Матеріалами справи не встановлено, що відповідачка, як спадкоємець, повідомила банк про смерть позичальника.

Представник банку зазначав, що про смерть боржника їм стало відомо - 06.02.2014 р., і такі твердження позивача не спростовані (а.с.34).

Із заявами про прийняття спадщини спадкоємці до нотаріальної справи не звертались (матеріали спадкової справи, копії, а.с. 41).

Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України).

Постановлючи дане рішення, суд першої інстанції виходив з наступного.

Для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки, його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

Такі висновки суду є обгрунтованими та відповідають вимогам закону.

Так, судом встановлено, що п

омерлий за життя мав реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1, де також зареєстрована відповідачка, але фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.31, 32).

Встановлено також, що, що житлове приміщення, у якому був зареєстрований померлий та на цей час мешкає відповідачка, знаходиться у її приватній власності, згідно договору дарування від 08.07.1997 р, та згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.051995 р. (а.с.60, 61).

Відповідно до ч.1 ст.10, ч.1 ст.11, ч.1 ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» спадкоємці боржника є боржниками перед кредитором лище за умови прийняття спадщини та у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Судом встановлено, що відповідачка не приймала спадщину, оскільки, у померлого, який був її сином, не було ніякого майна, яке можливо було б прийняти у спадок.

Факт одержання матір'ю померлого боржника ОСОБА_1, майна в порядку спадкування після смерті сина ОСОБА_2 не доведений.

Позивач жодними доказами не довів наявність спадкового майна одержаного відповідачкою у спадщину та можливості погашення зобов'язання спадкодавця перед кредитором за рахунок такого майна; не надано допустимих доказів на підтвердження складу спадкового майна, вартості майна, одержаного відповідачем у спадщину.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргупредставника ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити, а рішення Солом»янського районного суду м. Києва від 4.04.2016 р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :