Справа № 344/3578/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1648/2016
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Пнівчук О.В.

суддів: Мелінишин Г.П., Горблянського Я.Д.

за участю секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Орган опіки і піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про позбавлення батьківських прав за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 24 червня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування Івано-Франківського міськвиконкому, про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітніх синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 24 червня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначила, що при ухваленні рішення суд дійшов неправильного висновку про те, що вини відповідача в самоусуненні його від виховання дітей не встановлено, оскільки ОСОБА_3 жодного разу не скористався нагодою побачитися з дітьми у встановлений йому судом спосіб та не довів факту перешкоджанню його спілкуванню з дітьми.

Суд першої інстанції належним чином не дослідив обставин справи про те, що відповідачу дозволено бачитися з дітьми лише в присутності матері та не взяв до уваги, що він раніше споював неповнолітніх синів пивом.

На думку апелянта, суд не дав належної правової оцінки висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про доцільність позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав з огляду на те, що дії відповідача суперечать розвитку та інтересам дітей та завдають їм реальної шкоди.

Посилаючись на зазначені обставини апелянт просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітніх синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 доводи скарги підтримала з наведених у ній мотивів.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради ОСОБА_6 в засіданні апеляційного суду вимоги апеляційної скарги визнала.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для застосування крайнього заходу впливу на відповідача ОСОБА_3 - позбавлення його батьківських прав відносно дітей - неповнолітніх синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_7 перебували в зареєстрованому шлюбі з 2002 по 2007 роки, в якому у них народились діти: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 18 травня 2012 року стягнуто з ОСОБА_7 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі по 570 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, та сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердому грошовому розмірі по 460 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Стягнення аліментів розпочато з 07.11.2011 року.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 червня 2015 року визначено спосіб участі батька ОСОБА_3 у вихованні дітей ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5. - побачення, спілкування та спільний відпочинок в присутності матері з 12.00 год. до 17.00 год. кожної неділі місяця; зобов'язано ОСОБА_2, не чинити ОСОБА_3 будь-яких перешкод у спілкуванні з дітьми та у їх вихованні у час, визначений для побачень, спілкування та спільного відпочинку батька і дітей; стягнуто з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_2, 249137 гривень 56 копійок неустойки по сплаті аліментів за період до 29.02.2015 року.

Згідно рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 19.05.2016 року № 351 надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.23-25)

Відповідно до положень ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до п. п. 15, 16, 18 постанови пленуму Верховного Суду України N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав.

Звертаючись із позовом про позбавлення ОСОБА_7 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей позивач вказувала на ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дітей.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_7 не в повній мірі належно виконує свої батьківські обов»язки щодо спілкування та виховання дітей. Разом з тим встановлено, що він звертався з позовом до суду з приводу того, що позивач чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми.

Крім того, висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_7 батьківських прав ґрунтується на поясненнях позивача ОСОБА_2 Натомість відповідач ОСОБА_7, будучи присутнім при розгляді питання щодо позбавлення його батьківських прав зазначив, що бачиться з дітьми 4-5 разів на місяць, аліменти сплачує в міру можливості, проти позбавлення його батьківських прав категорично заперечує.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про те, що доводи позивача про те, що її теперішній чоловік має намір усиновити її дітей не може бути підставою для позбавлення батьківських прав біологічного батька цих дітей за відсутності передбачених сімейним законодавством підстав для позбавлення батьківських прав.

Не підтверджені належними доказами посилання апелянта на те, що відповідач раніше споював дітей спиртними напоями.

Таким чином колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив питання щодо позбавлення батьківських прав відповідача та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність доказів про його ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія судів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 24 червня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : О.В. Пнівчук

Судді: Г.П. Мелінишин

Я.Д. Горблянський