У Х В А Л А

26 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І., Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2015 року, ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 29 жовтня 2015 року та рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Черкаської міської ради, ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення міської ради та державного акта на право власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 29 жовтня 2015 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2015 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України.

У лютому 2016 року до Верховного Суду України звернувся

ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2015 року, ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 29 жовтня 2015 року та рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 червня 2015 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 81, 116, 152 ЗК України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

У підтвердження неоднаковості застосування норм матеріального права заявник надав ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 лютого 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції з висновками якого погодилися суди апеляційної й касаційної інстанцій, виходив з того, що унаслідок прийняття рішення Черкаської міської ради від 4 жовтня 2012 року № 3-1226 права позивача не були порушені, тому відсутні підстави для задоволення позову.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 лютого 2015 року, наданій заявником на підтвердження підстави для перегляду судових рішень, зазначено, що відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив з того, що підтвердження порушення вимог закону при видачі оскаржуваного державного акта відсутні, цей державний акт відповідає рішенню органу місцевого самоврядування, на підставі якого його видано та яке ОСОБА_4 не оскаржується.

Порівняння зазначеного судового рішення, наданого заявником на підтвердження вимог, із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосував норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у побідних правовідносинах.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Черкаської міської ради, ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення міської ради та державного акта на право власності на земельну ділянку за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2015 року, ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 29 жовтня 2015 року та рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 червня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук

В.М. Сімоненко