АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2994/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Позарецька С. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
23 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:
головуючогоЮвшина В. І.
суддівКорнієнко Н. В. , Пономаренка В. В.
при секретаріГончар Л. В.
відповідача ОСОБА_6
представника відповідача ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси заяву представника ОСОБА_8, ОСОБА_9 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_8 до ФОП ОСОБА_6 про захист прав споживачів, стягнення коштів,
в с т а н о в и л а :
Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 14 грудня 2015 року рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 05 листопада 2015 року скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_8 до ФОП ОСОБА_6 про захист прав споживачів, стягнення неустойки задоволено частково. Стягнуто з ФОП ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 неустойку за затримки усунення недоліку телефону в сумі 2430 грн. Стягнуто з ФОП ОСОБА_6 на користь держави судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 1023,12 грн.

27 січня 2016 року представник ОСОБА_8, ОСОБА_9 подав до суду заяву про вирішення питання про стягнення судових витрат на правову допомогу в сумі 947,70 грн. та ухвалення додаткового рішення.

Колегія суддів вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 220 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

Докази стосовно оплати та підтвердження судових витрат містяться в матеріалах справи (а.с. 68).

Згідно роз'яснень ч. ч. 1 та 3 п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Згідно із ч. 1 ст. 88 цього Кодексу стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Ст. 79 ЦПК України визначені види судових витрат, до яких відносяться витрати пов'язані з розглядом справи, зокрема витрати на правову допомогу та на проведення судових експертиз.

У п. п. 47, 48 наведеної вище Постанови Пленуму ВССУ від 17 жовтня 2014 р. роз'яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що 17 серпня 2015 року ОСОБА_8 надав згоду ПП «Юридичне бюро «Правовий захист» в особі директора ОСОБА_9 представляти його інтереси в суді.

ОСОБА_9 приймав участь у розгляді справи, як в суді першої інстанції так і в апеляційному суді. Понесені витрати позивача на правову допомогу підтверджуються квитанцією про оплату ОСОБА_9 наданих послуг, що містяться в матеріалах справи.

Крім того представником ОСОБА_8 надано суду розрахунок витрат позивача на правову допомогу, з яким судова колегія погоджується. Зазначені витрати стягуються пропорційно до задоволених позовних вимог.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення про стягнення на користь позивача судових витрат на правову допомогу.

Доводи ОСОБА_6 про те, що суд апеляційної інстанції вже прийняв рішення про витрати на правову допомогу є безпідставними, так як суд апеляційної інстанції не відмовляв ОСОБА_8 в стягненні витрат на правову допомогу, а лише роз'яснив можливий порядок вирішення даної вимоги.

Керуючись ст. 220, 209, 316 ЦПК України колегія суддів судової палати,

в и р і ш и л а :

Заяву представника ОСОБА_8, ОСОБА_9 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Стягнути з ФОП ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 947,70 (дев'ятсот сорок сім гривень 70 коп.) гривень витрат на оплату правової допомоги.

Додаткове рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :