УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Закропивного О.В., Мазур Л.М.,

Мартинюка В.І., Нагорняка В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом; за зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на частину квартири за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Одеської області від 22 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_8, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1. Спадкоємцями за законом першої черги є вона, неповнолітній син померлого - ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, донька померлого - ОСОБА_6 та батько померлого - ОСОБА_5 Усі повнолітні спадкоємці прийняли спадщину, шляхом звернення до нотаріальної контори із письмовими заявами про прийняття спадщини. Зазначала, що нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру. Ураховуючи вищевикладене позивач просила суд визнати за нею та її неповнолітнім сином ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування на 1/12 частину квартири за кожним.

ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулись до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що крім зазначених ОСОБА_3 спадкоємців, є й інші спадкоємці першої черги: син померлого - ОСОБА_7 та мати померлого - ОСОБА_9 ОСОБА_7 спадщину не прийняв, оскільки не звертався з відповідною заявою до нотаріальної контори та не проживав зі спадкодавцем. ОСОБА_9 не встигла звернутися з відповідною заявою до нотаріальної контори, оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_3. Тому право на прийняття належної їй частки у спадщині переходить до її спадкоємців: чоловіка ОСОБА_5 та онуків ОСОБА_4 та ОСОБА_6 Ураховуючи вищевикладене позивачі просили суд визнати право власності в порядку спадкування: за ОСОБА_5 на 1/10 частину квартири АДРЕСА_1, за ОСОБА_6 на 1/12 частину зазначеної квартири.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2015 року позов ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього - ОСОБА_4, задоволено, а зустрічний позов ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволено частково. Визнано право власності в порядку спадкування за законом, після померлого ОСОБА_8: за ОСОБА_3, неповнолітнім ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6 на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1, а за ОСОБА_5 на 1/6 частину зазначеної квартири.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 22 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано. Позов ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, та зустрічний позов ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом, після померлого ОСОБА_8, на 1/15 частину квартири АДРЕСА_1, за ОСОБА_4 1/15 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 70,8 кв.м, житловою площею 40,2 кв.м, та після померлої, ІНФОРМАЦІЯ_3, його баби ОСОБА_9, на 1/30 частини цієї квартири, а всього на 1/10 (1/15 + 1/30) частини квартири. Визнано за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування за законом, після померлого, ІНФОРМАЦІЯ_2, її батька ОСОБА_8, на 1/15 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 70,8 кв.м, житловою площею 40,2 кв.м. Визнано за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом, після померлого, ІНФОРМАЦІЯ_2, його сина ОСОБА_8, на 1/15 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 70,8 кв.м, житловою площею 40,2 кв.м, та після померлої, ІНФОРМАЦІЯ_3, його дружини ОСОБА_9, на 1/30 частини цієї квартири, а всього на 1/10 (1/15 + 1/30) частини квартири. У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_4, та зустрічного позову ОСОБА_5, ОСОБА_6 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/10 частину спірної квартири та за нею права власності на 1/15 частину спірної квартири та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати за нею та ОСОБА_4 право власності на 1/12 частин спірної квартири за кожним.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи первісний позов та задовольняючи частково зустрічний позов, виходив із того, що після смерті ОСОБА_8 спадкоємцями за законом першої черги є дружина померлого - ОСОБА_10, неповнолітній син померлого - ОСОБА_4, донька померлого - ОСОБА_6, син померлого - ОСОБА_7, батько померлого - ОСОБА_5 та мати померлого - ОСОБА_9 і частка кожного з них складає 1/12 частин квартири. Оскільки спадкоємець ОСОБА_9 померла після відкриття спадщини і не встигла її прийняти, тому суд вважав, що право на прийняття належної їй частки перейшло до її чоловіка - ОСОБА_5, а тому його частка складає 1/6 частин квартири.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення первісного та зустрічного позовів, виходив із того, що суд першої інстанції не правильно визначив коло спадкоємців та їх частки у спадковому майні. При визначенні часток спадкоємці, апеляційний суд виходив із того, що спадкоємцями за законом першої черги є дружина померлого - ОСОБА_3, неповнолітній син померлого - ОСОБА_4, донька померлого - ОСОБА_6, батько померлого - ОСОБА_5, які прийняли спадщину, а також мати померлого ОСОБА_9, яка померла після відкриття спадщини і не встигла її прийняти. Частки вищевказаних спадкоємців є рівними на підставі ч. 1 ст. 1278 ЦК України та складають по 1/15 частини квартири. Право на прийняття належної померлій ОСОБА_9 1/15 частини квартири переходить до її спадкоємців: чоловіка ОСОБА_5, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії на підставі ст. 1276 ЦК України та неповнолітнього внука померлої ОСОБА_4, який спадкує за правом представлення на підставі ч. 1 ст. 1266 ЦК України та в порядку спадкової трансмісії на підставі ст. 1276 ЦК України.

Зазначений висновок апеляційного суду є правильним, відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, які правильно застосовані з огляду на наступне.

За правилами ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов᾽язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов᾽язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_8, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, загальною площею 70,8 кв.м, житловою площею 40,2 кв.м.

У силу ст. ст. 1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення ОСОБА_3 до суду з даним позовом стала саме неможливість оформити спадщину, яка відкрилась після смерті чоловіка через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, а також існує спір щодо кола спадкоємців та розміру часток у спадковому майні.

Так, апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що дружина померлого - ОСОБА_3 донька померлого ОСОБА_6, батько померлого - ОСОБА_5 прийняли спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, шляхом звернення з відповідними заявами до нотаріуса, що підтверджується спадковою справою (а.с. 50-68).

Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Отже, для малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також тих, цивільна дієздатність яких обмежена, законодавець робить виняток і незалежно, де і з ким вони проживають і чи подали заяву до нотаріуса про прийняття спадщини у встановлений законом строк, вони вважаються такими, що прийняли спадщину, якщо їх представники від спадщини не відмовилися.

Апеляційний суд правильно встановив, що неповнолітній ОСОБА_4 та його мати, яка діє в інтересах неповнолітнього, від спадщини після смерті ОСОБА_8 не відмовлялися, а отже він вважається таким, що прийняв спадщину.

Так, суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив із того, що ОСОБА_7 є сином спадкоємця, відповідно спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину, оскільки був і є зареєстрованим за адресою спадкодавця, а тому вважається таким, що прийняв спадщину на підставі ст. 1268 ЦК України.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову в частині включення ОСОБА_7 до складу спадкоємців та визнання за ними права власності на спадкове майно обґрунтовано виходив із того, що відповідач на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, що підтверджується актом від 18 лютого 2015 року, складеним житловим органом за місцем реєстрації (а.с. 83-84), про що він не заперечував у судовому засіданні, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не звертався.

Судом також вірно установлено, що мати померлого ОСОБА_8 - ОСОБА_9, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 після відкриття спадщини і не встигла її прийняти, тому право на прийняття належної їй частки переходить до спадкоємців на загальних підставах відповідно до ст. 1276 ЦК України (спадкова трансмісія).

Згідно ч. 1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (спадкування за правом представлення).

Спадкування за правом представлення є окремим видом спадкування за законом. Воно виникає у випадках, коли особа, яка могла би спадкувати майно після свого родича, помирає до його смерті, тобто першою. У свою чергу родичі такої померлої особи набувають самостійне право на спадкування та закликаються до спадщини замість померлого.

Вірним є висновок апеляційного суду про те, що спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_9 є: чоловік померлої ОСОБА_9 - ОСОБА_5, який прийняв спадщину, оскільки проживав постійно із ОСОБА_9 на час відкриття спадщини по АДРЕСА_2, та крім того, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії на підставі ст. 1276 ЦК України (а.с. 54-55), та неповнолітній внук ОСОБА_9 - ОСОБА_4, який спадкує за правом представлення на підставі ч. 1 ст. 1266 ЦК України та в порядку спадкової трансмісії на підставі ст. 1276 ЦК України.

Так, апеляційний суд виключаючи із кола спадкоємців ОСОБА_9 - онуків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, обґрунтовано виходив із того, що вони не можуть вважатися такими, що прийняли спадщину, оскільки вони не проживали постійно разом із спадкодавцем ОСОБА_9 на час відкриття спадщини (а.с. 58 зворот, 132 зворот), та не звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після її смерті.

Таким чином, правильним є висновок апеляційного суду про те, що право на прийняття належної ОСОБА_9 1/15 частини квартири переходить до її спадкоємців: чоловіка ОСОБА_5 та неповнолітнього внука ОСОБА_4 в рівних частках - по 1/30 частини кожному, а всього частка кожного з них складає 1/10 частини квартири.

Відтак, частки усіх спадкоємців складають: ОСОБА_3 та ОСОБА_6 по 1/15 частині квартири, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 по 1/10 частині квартири, що в цілому складає 1/3 частину квартири.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді:О.В. Закропивний
Л.М. Мазур
В.І. Мартинюк
В.А. Нагорняк