Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1236/16-ц
Провадження № 2/499/668/16
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"19" грудня 2016 р. смт.Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Кравчук О.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

14 грудня 2016 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі відповідач 1) ОСОБА_3 (далі відповідач 2) про стягнення боргу (далі - борг).

Згідно п.2 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити ім'я (найменування) відповідача, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі.

Позивачем не зазначено місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс відповідача 1, не зазначено про наявні засоби звязку, або їх відсутність у відповідачів.

Зі змісту п. 4, 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України вбачається, що позовна заява повинна містити ціну позову щодо майнового характеру, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Частиною 4 ст.119 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.80 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується.

Однак, позивач взагалі не зазначила ціну позову.

З п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України вбачається, що позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

В позовній заяві не зазначено виходячи з положень ч.2 ст. 57 ЦПК України докази на підтвердження: ухиляння відповідачів від виконання договірних зобовязань; фактичного отримання відповідачами грошових коштів.

Також позивач не надала належних та допустимих доказів звернення до відповідачів з вимогами щодо виконання взятих на себе зобовязань щодо повернення боргу.

З ч.5 ст.119 ЦПК України вбачається, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

З ч.2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Офіційний курс гривні до долару США на день сплати становив 26,1088 гривень. Борг складає 4000 доларів США. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1044,0 гривень. Виходячи з суми боргу недоплата судового збору складає розмір 4,35 гривень.

За таких обставин позивачу слід сплатити судовий збір з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплатина рахунок Іванівського районного суду Одеської області за такими реквізитами - рахунок №0200, отримувач УК в Іванівському районі Одеської області, , банк отримувач УК в Одеській області, МФО 828011 й надати до суду оригінал квитанції про вчинення таких дій, та її копії.

Така правова позиція підтверджується розясненнями Вищого спеціалізованого суду України який в: п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року №10, (далі постанова) розяснив, що якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі або (за необхідності) документів, що підтверджують звільнення від його сплати, заява (скарга) залишається без руху.

При цьому, слід звернути увагу позивача, що усунення недоліків заяви має відбуватись шляхом подання тексту нової позовної заяви з доданими до неї документами відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб.

Така правова позиція підтверджується розясненнями Верховного Суду України, який в абзаці 1 п.7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2 розяснив, що позовна заява повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК України. У звязку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

За правилами ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

З огляду на викладене, зазначену вище позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачу, строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу - залишити без руху.

Надати позивачу строк 5 (п'ять) днів з дня отримання ним копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Розяснити позивачу, що в разі невиконання вимог, вказаних в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, позовна заява буде повернута позивачеві.

Ухвала судді оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_4