Справа № 383/601/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2016 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючої судді Адаменко І.М.,

при секретарі Остапчук О.С.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

прокурора Кучеренко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області справу за позовною заявою Органу опіки та піклування Бобринецької районної державної адміністрації Кіровоградської області до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відібрання малолітніх дітей та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Орган опіки та піклування Бобринецької районної державної адміністрації Кіровоградської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відібрання малолітніх дітей та стягнення аліментів обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідачі є батьками малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які з 21 червня 2016 року знаходиться в інфекційному відділенні Бобринецької центральної лікарні та відповідно до рішення виконкому Свердловської сільської ради від 21 червня 2016 року № 20 вилученні з сім»ї. Батьки повністю усунулися від виконання батьківських обов»язків по відношенню до малолітніх дітей. Мати до своїх дітей не виявляє материнської турботи. Батьки свідомо ухиляються від виконання батьківських обов»язків по вихованню, догляду та утриманню своїх дітей, не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток, не займаються їх утриманням та вихованням, не цікавляться станом здоров»я, зловживають алкогольними напоями, створилися умови, які шкодять інтересам дітей, тому вони змушені звернутися до суду з питанням відібрання малолітніх дітей та стягнення аліментів на утримання останніх.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов та просить його задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідачі в судовому засіданні позов не визнали просять відмовити в його задоволенні пояснюючи, що дуже люблять своїх дітей, піклуються про них, слідкують за станом здоров»я, утримують матеріально по мірі можливості.

Прокурор в судовому засіданні просить суд відмовити у задоволенні позову у зв»язку з відсутністю підстав для цього заперечила проти позову зазначивши, що підстав відібрання дітей у відповідачів немає, так як останні стали на шлях виправлення та піклуються про дітей.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що вона проживає по сусідству з сім»єю ОСОБА_5 та вказує, що відповідачі належно виховують та турбуються про своїх двох малолітніх дітей, та не зловживають алкоголем.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що вона також проживає по сусідству з сім»єю ОСОБА_5 останніх чотири роки та вказує, що відповідачі утримують господарство та забезпечені продуктами харчування, у зловживанні алкоголю не помічені.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що працює сільським головою Свердловської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області та одного дня до нього зателефонували невідомі особи й повідомили, що відповідачі перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння залишили своїх малолітніх дітей без нагляду, коли він разом із ОСОБА_9 прибули до домоволодіння відповідачів в с. Полум»яне то дійсно відповідачі були нетверезі й їх молодша дитина преребувала виглядала нездоровою, тоді вони викликали представників служби у справах дітей та медиків, після чого дітей разом із відповідачкою було доставлено до Бобринецької ЦРЛ де вони проходили курс лікування. Вказує, що на сьогодні ситуація змінилася на креще, відповідачі перестали вживати алкоголь та покращили свої умови проживання, привели своє домоволодіння в належний санітарний вигляд, тримають господарсьво та город, достатньо забезпечені продуктами харчування та одягом для дітей. Відповідачі розкаялися та переживають за дітей.

Аналогічні показання надала в судовому засіданні свідок ОСОБА_9

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що працює начальником відділу соціальної допомоги Бобринецької РДА, сім»я відповідачів стоїть у них на обліку вказує, щона даний час сім»я виправилась на краще почали дбати про дітей та їм можливо надати шанс.

Свідок ОСОБА_11, суду показала, що працює головним спеціалістом соціальної служби сім»ї та молоді Бобринецької РДА та може зазначити, що сім»я відповідачів перебуває на обліку 2 місяці як сім»я, що перебуває в складних життєвих обставинах та зазначає, що особисто була присутня при обстеженні умов проживання даної сім»ї, які на даний час значно покращилися та є задовільними, в будинку є два ліжка для дітей, продукти харчування, одяг, засоби гігієни. Відповідачами створені сприятливі умови для проживання дітей, тому вважає, що відповідачам можливо надати шанс та не відбирати у них дітей.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що працює начальником служби у справах дітей Бобринецької РДА, де останнім часом перебувають на обліку діти відповідачів та вказує, що відповідачі не належно дбають про своїх малолітніх дітей, хоча останнім часом їх ставлення до дітей покращилося.

Свідок ОСОБА_13 надав суду показання, що працює лікарем педіатром Бобринецької ЦРЛ та в кінці червня його викликали до хворих дітей відповідачів в с. Полум"яне, найбільшого занепокоєння у нього викликала їх молодша дитина - немовля, яка була квола та виснажена, тоді він прийняв рішення про негайну госпіталізацію дітей до ЦРЛ. У молодшої дитини було устанорвлено гіпертрофію 2 ст. та залізо-дифіцитну анемію. Діти пройшли повний курс лікування, поруч з ними завжди була відповідачка, яка жодного разу не порушувала режиму та правил перебування у лікувальному закладі.

Свідок ОСОБА_14 надала показання, що працює начальником центру сім"ї та молоді та зазначає, що відповідачі виправилися на краще та дбайливіше почали ставитися до своїх малолітніх дітей, яких утримують та забезпечують в достатній кількості продуктами харчування та предметами гігієни, одягом та іграшками, небезпеки для життя та здоров"я дітей у цій сім"ї не має.

Суд заслухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав.

Відповідно до 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна особа має право на проживання в сім'ї. Особа може бути примусово ізольована від сім'ї лише у випадках і в порядку, встановлених законом, згідно ч.3 ст.4 СК України.

Положеннями ч. 1 ст. 170 СК України передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками (наприклад, той з батьків, хто був психічно хворим, видужав, батьки перестали бути хронічними алкоголіками або наркоманами), суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, при цьому суд керується інтересами дитини.

Зі змісту даної норми закону, підставою для відібрання дитини від батьків є: ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоке поводження з дитиною, хронічний алкоголізм або наркоманія, експлуатація дитини, примушення її до жебракування та бродяжництва, інші випадки, якщо залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

Рішенням Європейського суду з прав людини «Савіни проти України» (Страсбург, 18 грудня 2008 року), зокрема зазначено, якщо рішення про відібрання дітей мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. Також може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Зокрема, потрібно з'ясувати чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного чи психічного здоров'я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід також не можна виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних заходів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням.

В судовому засіданні жодна з вище перелічених підстав, яка б надала право суду відібрати малолітніх дітей від відповідачів не знайшла свого підтвердження належними доказами.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, 18 квітня 2016 року, є дітьми ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, цей факт підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ОЛ № 196373 від 30 червня 2016 року та свідоцтвом про народження серії І-ОЛ № 196374 від 30 червня 2016 року.

Протягом періоду з 25.04.2016 р. по 8.09.2016 року умови проживання проживання сім"ї відповідачів в с. Полум"яне Бобринецького району Кіровоградської області обстажувалися комісією регулярно, про що свідчать акти обстеження умов проживання від 25.04.2016р. ( а.с.13), 10.05.2016 року (а.с.17), 21.06.2016р. (а.с.18), та 08.09.2016року, перші акти обстеження встановлювали несприятливі умови проживання для дітей, але останніі акти обстеження свідчать, що умови проживання та утримання дітей в сім»ї відповідачів поліпшилися - на час обстеження санітарно-гігієнічний стан помешкання задовільний, в родині створені задовільні умови для проживання дітей, батьки почали краще турбуватися про малолітніх дітей.

Про покращення ставлення до дітей з боку відповідачів також свідчать показання свідків ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11.

Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 СК України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов'язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

Відповідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду встановлено, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини.

Відповідно до Декларації прав дитини від 20.11.1959 року малолітня дитина не повинна, крім випадків коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що в справі немає переконливих доказів того, що відібрання дітей від відповідачів буде сприяти інтересам дітей.

Враховуючи вище викладене та те, що відповідачі, почали виправлятися на краще, умови проживання та утримання дітей в сім»ї відповідачів поліпшилися, в діях відповідачів суд не вбачає свідомого нехтування своїми обов'язками батьків, а також їх винної поведінки щодо ухилення від батьківських обов'язків, а тому суд вважає, що позовні вимоги про відібрання дітей та стягнення аліментів є передчасними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 8, 10, 11, 27, 60, 61, 209, 213, 215, 294 ЦПК України, ст. 51 Конституції України, ст.14 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 4, 170 СК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Органу опіки та піклування Бобринецької районної державної адміністрації Кіровоградської області в задоволенні позову до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відібрання малолітніх дітей та стягнення аліментів відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Кіровоградської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Бобринецький районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.М. Адаменко