Категорія 39Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Медяного В.М., Зайцева А.Ю.,

за участі секретаря Агеєвої Г.В., відповідачки ОСОБА_2, її представника, адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначен-

ня додаткового строку для подання заяви щодо прийняття спадщини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

22 грудня 2015 року ОСОБА_4 звернувся у Вінницький міський суд Вінниць-кої області з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини ( а. с. 2-4, 22-24 ), посилаючись на наступні обставини. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_5, внаслідок чо-го відкрилася спадщина на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 діда позивача ОСОБА_6 відкрилася спадщина на іншу 1/3 частку цієї ж квартири. Сторони у справі є спадкоємцями зазначеного майна. Про смерть діда і баби позивачу стало ві-домо лише 24 листопада 2015 року, коли він отримав відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про те, що право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстроване за відповідачкою на підставі свідоцтва про право на спадщину. Не знаючи про смерть діда та баби, позивач своєчасно не по-дав у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, тому на підставі статей 1270, 1272 ЦК України просив суд його позов задоволити, визначити йому додат-ковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 червня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_5, діда ОСОБА_6 від-мовлено ( а. с. 147-150 ).

Не погоджуючись з ухваленим рішенням у справі, позивач ОСОБА_4 оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рішення скасувати, ухвалити нове рішен-ня про задоволення позовних вимог ( а. с. 151-155 ). Апелянт вважає оскаржуване рі-шення незаконним, необгрунтованим, ухваленим за невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням судом першої інстанції норм матеріального і про-цесуального права.

Апелянт, позивач ОСОБА_4 16 серпня 2016 року подав суду апеляційної ін-станції заяву, де просить відкласти розгляд справи, призначений на 18 серпня 2016 року, у зв'язку з необхідністю відбути у службове відрядження у м. Дніпро терміном на два тижні. У відповідності з нормами статті 305 ЦПК України колегія суддів, за-слухавши думку осіб, котрі з'явилися в судове засідання і категорично заперечують щодо задоволення клопотання про відкладення розгляду справи через його необгрун-тованість, ухвалила розглянути дану справу за апеляційною скаргою у відсутності апелянта. Клопотання ОСОБА_4 дійсно є бездоказовим. Крім цього, згідно чин-них довіреностей ( а. с. 165, 173 ) позивач уповноважив п'ятьох представників на представлення його інтересів у всіх судах загальної юрисдикції, проте належних, до-стовірних даних щодо поважності причини неявки в суд жодного з них не повідом-лено.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення на апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2, її адвоката ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, проаналізу-вавши в сукупності наявні в ній докази, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заяв-лених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і об-ґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судо-чинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на під-ставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановле-ними, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам, воно є законним, об-ґрунтованим та справедливим.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 баби позивача, ІНФОРМАЦІЯ_2 його діда, спадщину прийняла донька померлих - відповідачка у справі, якій 27 травня 2010 року державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори видано свідоцтва про право на спадщину за законом за кожним із спадкодавців по 1/3 частці квартири АДРЕСА_2. Керуючись нормами ста-тей 1220, 1261, 1266, 1270, 1272 ЦК України, суд підкреслив, шо поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, які пов'язані з об'єктивними, неперебор-ними, істотними труднощами для позивача на вчинення ним необхідних дій, не було. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви про прийняття спадщини не було, а він не скористався таким своїм правом через відсутність інформації про смерть спад-кодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спад-щини відсутні. Така правова позиція викладена Верховним Судом України у поста-нові від 04 листопада 2015 року у справі № 6-148цс15.

З висновками суду першої інстанції, викладеними у рішенні від 08 червня 2016 року, слід погодитися, вони є правильними.

Оскаржуючи судове рішення, ОСОБА_4 у скарзі зазначає, що крім непоінфор-мованості його про смерть баби та діда завдяки навмисним діям відповідачки, нале-жить враховувати наявність перешкод для подання заяви про прийняття спадщини. Такими перешкодами апелянт вказує неприязні стосунки між своєю матір'ю і братом відповідачки ( своїм батьком ), посилається на показання свідка відносно приховуван-ня від нього відповідачкою факту смерті баби та діда, неповідомлення ОСОБА_2 нотаріусу про нього як спадкоємця.

Доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують.

Закон передбачає, що у випадку пропуску спадкоємцем строку, встановленого для прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її; за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прий-няття спадщини, може подати заяву про її прийняття до нотаріальної контори за міс-цем відкриття спадщини; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прий-няття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Суд першої інстанції зробив обгрунтований висновок про відсутність у позивача поважних причин для визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. При цьому слід врахувати роз'яснення, викладені у пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Колегія суддів апеляційного суду зауважує, що закон не зобов'язує одного із спад-коємців повідомляти у визначений спосіб та строк інших спадкоємців про смерть спадкодавця, як не передбачає й відповідальності чи правових наслідків відсутності відомостей у заяві спадкоємця в нотаріальну контору про наявність інших, крім нього, спадкоємців.

Фактично єдиною причиною неподання заяви в нотаріальну контору про прийнят-тя спадщини ОСОБА_4 вказує те, що йому не було відомо про смерть баби та діда.

Суд вірно застосував правову позицію Верховного Суду України, викладену у по-станові від 26 вересня 2012 року ( справа № 6-85цс12 ), про обов'язок спадкоємця, який не проживав постійно із спадкодавцем, у шестимісячний термін подати нота-ріусу заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_4 пропустив встановлений шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті баби та діда. Судом встановлено, що у нього не було об'єктивних перешкод для подання відповідної заяви та об'єктивно відсутні по-важні причини невчинення дій з прийняття спадщини. Верховний Суд України роз'-яснив, що якщо у спадкоємця не було перешкод для подання відповідної заяви у нота-ріальну контору, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсут-ність певної інформації, то положення частини 3 статті 1272 ЦК України не засто-совуються.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, викладених в оскар-жуваному рішенні від 08 червня 2016 року. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що підстав для задоволення позову немає через відсутність поважних при-чин, із-за яких позивач пропустив процесуальний строк для подання заяви про прий-няття спадщини. Суд вірно визначився у правовідносинах, що склалися між сторо-нами у справі, застосував норми матеріального права, що регулюють дані правовідно-сини, дав належну правову оцінку цим правовідносинам та застосував норми матері-ального права, що їх регулюють, а відтак підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду не знаходить.

Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апе-ляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Статтею 308 ЦПК України встановлено, що апеляційний суд відхиляє апеляцій-ну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, керуючись нормами статей 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, од-нак вона може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого су-ду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча:/підпис/

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом: