"26" травня 2016 р. Справа № 363/367/16-ц
26.05.2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
головуючого суддіОСОБА_1,
при секретарі ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгорода цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -
Позивачка та її представник, звернулись до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог вказали, що 11.12.2015р. між ним та ОСОБА_4 було укладено договір позики, у відповідності до якого позивач передав відповідачу грошову позику в розмірі 7 500 грн. без встановлення відсотків, зі строком повернення до 31.12.2015 р. Через неналежне виконання своїх зобовязань, станом на 29.01.2016р. сума позики відповідача йому не повернута, а добровільно відповідач заборгованість не сплачує, у звязку із чим позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за позикою у з сумі 7 500 грн., штраф у сумі 1 875 грн. та витрати по сплаті судового збору.
Представник позивача ОСОБА_5 у судове засідання не зявилась, надала письмову заяву, в якій проти постановлення заочного рішення не заперечувала та просила про задоволення позовних вимог.
Відповідач до суду не зявився, про день та час слухання справи була належним чином повідомлена, про що свідчать поштові повідомлення про отримання ОСОБА_4 повідомлень про необхідність зявитися до суду від 23.03.2016р., 27.04.2016р., довідками про доставку sms повідомлень від 01.03.2016р., 09.03.2016р., 22.03.2016р., 28.04.2016р. та роздруківкою з офіційного сайту «Укрпошти» від 29.06.2016р. про відстеження поштових відправлень, які містяться в матеріалах справи. Заяв та клопотань до суду не надходило.
В звязку з чим відповідно до ч. 4 ст.169 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст.10 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як визначено ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.
Судом встановлено, що 11.12.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики. Предмет договору полягає у наданні ОСОБА_3 (позикодавець) ОСОБА_4 (позичальнику) безвідсоткову позику у сумі 7 500 грн. Сторони дійшли згоди щодо строку дії договору, а саме визначили дату повернення 31.12.2015р.
З пункту п. 6.1. вбачається, що цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і являється дійсним до моменту його остаточного виконання, однак, в будь-якому випадку до 31.12.2017р.
Також з п. 4.1. вказаного договору вбачається встановлення відповідальності позичальника перед позикодавцем, а саме сплату штрафу у розмірі 25% від суми позики, що не повернута (а.с. 11).
З розписки, наявної в матеріалах справи, від 11.12.2015р. також вбачається, що ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 7 500 грн. та зобовязалась повернути вказану суму до 31.12.2015р. (а.с. 12).
Відповідно до ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою ст. 206 цього Кодексу.
Таким чином, суд вважає, що дійсно між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, 11.12.2015 року виникли правовідносини, зокрема які виникають із договору позики.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.
Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості такого саме роду та такої самої якості) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Із матеріалів справи вбачається, що 11.12.2015р. позивачем було надано відповідачу позику у сумі 7 500 грн. У звязку із чим, суд вважає встановленим ті обставини, що ОСОБА_4, як позичальником не було виконано, в порушення вимог ст.1049 ЦК України, грошових зобовязань у строк та у порядку, що було визначено вказаним договором, та письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошової суми визначеної в гривні.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.
В той же час, суд також знаходить підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача неустойки (штрафу) у відповідності до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязання» та ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України, що становить 1 875 грн., відповідно до розрахунку суми штрафу: 7 500*25%=1 875 грн.
Таким чином, у звязку з тим, що в порушення вимог договору відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобовязання, з ОСОБА_4 підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 7 500 грн. та штраф у розмірі 1 875 грн.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню сплачений судовий збір у сумі 551,20 грн.
Керуючись ст.ст. 202, 207-208, 526, 527, 530, 545, 549-552,1046-1050, ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 107, 212-215, 217 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3 суму боргу у розмірі 7 500 (сім тисяч пятсот) гривень та штраф у розмірі 1 875 (одна тисяча вісімсот сімдесят пять) гривень, а всього стягнути 9 375 (девять тисяч триста сімдесят пять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3 суму сплаченого судового збору у розмірі 551,20 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 (двадцять) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження. Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Київської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя І.Ю. Котлярова