АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Гладун Х.А.
№22-ц/796/9948/2016 Доповідач - Українець Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

НемировськоїО.В.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А

У грудні 2015 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості.

У мотивування вимог посилався на те, що 20 вересня 2013 року ОСОБА_3 було передано ОСОБА_2 боргову розписку, відповідно якої 16 вересня 2008 року позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 1 459 521,80 грн, що є еквівалентом 182 600 доларів США по курсу НБУ станом на 20 вересня 2013 року.

У свою чергу відповідач зобов'язався повернути отримані кошти у строк до 31 жовтня 2013 року, а також виплатити позивачу до 30 листопада 2013 року 15% річних, які нараховуються з моменту передачі грошових коштів.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 28 липня 2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у розмірі 1 459 521,80 грн та 15% річних за період з 16 вересня 2008 року по 16 січня 2014 року в розмірі 1 167 617,44 грн та судовий збір 3 654 грн.

На підставі виданого судом виконавчого листа №757/1981/14-ц від 28.08.2014 року постановою головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Диких О.О. від 08.09.2014 року відкрито виконавче провадження №44603276.

Станом на момент подання даної позовної заяви рішення суду не виконано, а грошові кошти на користь кредитора боржником не сплачені.

Враховуючи, що грошові кошти боржником не сплачені, кредитор залишає за собою право нарахувати 15% річних за період з 17 січня 2014 року по 17 грудня 2015 року, які становлять 419 862,44 грн.

Крім того, починаючи з 01 листопада 2013 року виконання зобов'язання вважається простроченим, а тому інфляційне збільшення суми боргу складає 1 152 381,43 грн.

З урахуванням наведеного просив суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь:

- 15% річних за період з 17 січня 2014 року по 17 грудня 2015 року в розмірі 419 862,44 грн.;

- інфляційні витрати у розмірі 1 152 381,43 грн;

- судовий збір у розмірі 6090 грн.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18 травня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнути судовий збір.

Зазначає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, прийнятим без з'ясування обставин справи та з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, учасників процесу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, відповідальності за невиконання судового рішення встановлена ст. 90 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте з таким висновком суду не можливо погодитися з огляду на таке.

Судом встановлено, що 16 вересня 2008 року ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 1 459 521,80 грн, що є еквівалентом 182 600 доларів США по курсу НБУ станом на 20.09.2013, які відповідач зобов'язався повернути у строк до 31 жовтня 2013 року, а також у строк до 30 листопада 2013 року повернути позивачеві 15% річних, які нараховуються в момент передачі коштів, про що ОСОБА_3 20.09.2013 року склав та передав ОСОБА_2 розписку. (а.с. 80)

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 28 липня 2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у розмірі 1 459 521,80 грн та 15% річних за період з 16 вересня 2008 року по 16 січня 2014 року в розмірі 1 167 617,44 грн та судовий збір 3 654 грн. (9-11)

Як зазначає позивач, на підставі виданого судом виконавчого листа №757/1981/14-ц від 28.08.2014 року постановою головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Диких О.О. від 08.09.2014 року відкрито виконавче провадження №44603276.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

У відповідності до ч. 1 та 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Ухвалення рішення суду про стягнення грошової суми за договором позики за змістом ч. 3 ст. 1049 ЦК України не припиняє обов'язку позичальника сплати проценти за користування грошима, передбачені ст. 1048, та суму передбачену ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Крім того, згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною першої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) та проценти за позикою (стаття 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року в справі №6-369цс15.

З розписки вбачається, що сторонами погоджено розмір відсотків за користування грошовими коштами, а саме, 15% річних, які нараховуються в момент передачі коштів.

Крім того, рішенням Печерського районного суду міста Києва від 28 липня 2014 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 15% річних за період з 16 вересня 2008 року по 16 січня 2014 року в розмірі 1 167 617,44 грн, а тому обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь відсотків за користування позикою за період з 17 січня 2014 року по 17 грудня 2015 року.

Так, розрахунок річної процентної ставки проводиться за формулою:

RPS=S*Q*V/D/100, де S - сума заборгованості, Q - кількість днів прострочки, V - відсоток річних, передбачений у договорі позики, D - кількість днів у році, 100 - 100%.

1 459 521,80 грн (сума заборгованості) * 700 днів (кількість днів прострочки: з 17.01.2014 року по 17.12.2015 року) * 15% (відсоток річних) / 365 (кількість днів у році) / 100% = 419 862,44 грн.

Щодо вимог про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 інфляційних втрат за період з 01.11.2013 року по 17.12.2015 року в розмірі 1 152 381,43 грн колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, у ч. 5 ст. 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникнути з рішення суду.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 30 березня 2016 року (справа №6-2168цс15).

За умовами договору позики ОСОБА_3 зобов'язувався повернути грошові кошти в розмірі 1 459 521,80 грн до 31 жовтня 2013 року.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач вказану суму позивачу не повернув, а тому, враховуючи приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України, ОСОБА_3 зобов'язаний сплатити ОСОБА_2 інфляційні втрати з 01.11.2013 року по 17.12.2015 року.??????

У позовній заяві ОСОБА_2 зазначив, що інфляційне збільшення боргу з 01.11.2013 року по 17.12.2015 року становить 1 152 381,43 грн.

Розрахунок інфляційний втрат обчислюється за такою формулою:

IV=(S*I / 100 - S) * Q / DM, де S - сума заборгованості, I - індекс інфляції, Q - кількість днів прострочки, DM - кількість днів у місяці, 100 - 100%.

Листопад 2013 року - (1 459 521,80 грн * 100,2 % / 100 % - 1 459 521,80 грн) * 30 днів / 30 днів = 2919,04 грн.

Грудень 2013 року - (1 459 521,80 грн * 100,5 % / 100 % - 1 459 521,80 грн) * 31 день / 31 день = 7297,61 грн.

Січень 2014 року - (1 459 521,80 грн * 100,2 % / 100 % - 1 459 521,80 грн) * 31 день / 31 день = 2919,04 грн.

Лютий 2014 року - (1 459 521,80 грн * 100,6 % / 100 % - 1 459 521,80 грн) * 28 днів / 28 днів = 8757,13 грн.

Березень 2014 року - (1 459 521,80 грн * 102,2 % / 100 % - 1 459 521,80 грн) * 31 день / 31 день = 32 109,48 грн.

Квітень 2014 року - (1 459 521,80 грн * 103,3 % / 100 % - 1 459 521,80 грн) * 30 днів / 30 днів = 48 164,22 грн.

Травень 2014 року - (1 459 521,80 грн * 103,8 % / 100 % - 1 459 521,80 грн) * 31 день / 31 день = 55 461,83 грн.

Червень 2014 року - (1 459 521,80 грн * 101,0 % / 100 % - 1 459 521,80 грн) * 30 днів / 30 днів = 14 595,22 грн.

Липень 2014 року - (1 459 521,80 грн * 100,4 % / 100 % - 1 459 521,80 грн) * 31 день / 31 день = 5838,09 грн.

Серпень 2014 року - (1 459 521,80 грн * 100,8 % / 100 % - 1 459 521,80 грн) * 31 день / 31 день = 11 676,17 грн.

Вересень 2014 року - (1 459 521,80 грн * 102,9 % / 100 % - 1 459 521,80 грн) * 30 днів / 30 днів = 42 326,13 грн.

Жовтень 2014 року - (1 459 521,80 грн * 102,4 % / 100 % - 1 459 521,80 грн) * 31 день / 31 день = 35 028,52 грн.

Листопад 2014 року - (1 459 521,80 грн * 101,9 % / 100 % - 1 459 521,80 грн) * 30 днів / 30 днів = 27 730,91 грн.

Грудень 2014 року - (1 459 521,80 грн * 103,0 % / 100 % - 1 459 521,80 грн) * 31 день / 31 день = 43 785,65 грн.

Січень 2015 року - (1 459 521,80 грн * 103,1 % / 100 % - 1 459 521,80 грн) * 31 день / 31 день = 45 245,18 грн.

Лютий 2015 року - (1 459 521,80 грн * 105,3 % / 100 % - 1 459 521,80 грн) * 28 днів / 28 днів = 77 354,66 грн.

Березень 2015 року - (1 459 521,80 грн * 110,8 % / 100 % - 1 459 521,80 грн) * 31 день / 31 день = 157 628,35 грн.

Квітень 2015 року - (1 459 521,80 грн * 114,0 % / 100 % - 1 459 521,80 грн) * 30 днів / 30 днів = 204 333,05 грн.

Травень 2015 року - (1 459 521,80 грн * 102,2 % / 100 % - 1 459 521,80 грн) * 31 день / 31 день = 32 110,18 грн.

Червень 2015 року - (1 459 521,80 грн * 100,4 % / 100 % - 1 459 521,80 грн) * 30 днів / 30 днів = 5 838,09 грн.

Липень 2015 року - (1 459 521,80 грн * 99,0 % / 100 % - 1 459 521,80 грн) * 31 день / 31 день = 14 595,22 грн.

Серпень 2015 року - (1 459 521,80 грн * 99,2 % / 100 % - 1 459 521,80 грн) * 31 день / 31 день = - 11 676,17 грн.

Вересень 2015 року - (1 459 521,80 грн * 102,3 % / 100 % - 1 459 521,80 грн) * 30 днів / 30 днів = 33 569,00 грн.

Жовтень 2015 року - (1 459 521,80 грн * 98,7 % / 100 % - 1 459 521,80 грн) * 31 день / 31 день = - 18 973,78 грн.

Листопад 2015 року - (1 459 521,80 грн * 102,0 % / 100 % - 1 459 521,80 грн) * 30 днів / 30 днів = 29 190,44 грн.

Грудень 2015 року - (1 459 521,80 грн * 100,7 % / 100 % - 1 459 521,80 грн) * 17 днів / 31 день = 5602,68 грн.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що інфляційні втрати з 01.11.2013 року по 17.12.2015 року складають 913 425,94 грн.

Отже, рішення суду підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за користування позикою у розмірі 419 862,44 грн та інфляційних втрат у розмірі 913 425,94 грн.

Відповідно до частин 1, 5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи пропорційність задоволених позовних вимог, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 5164,42 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 5680,86 грн.

Керуючись ч. 5 ст. 11, ч. 1 ст. 509, ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 631, ст. 1046, ч. 1 ст. 1048, ч. 1, 3 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України, статтями 303, 304, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 відсотки за користування позикою з 17 січня 2014 року по 17 грудня 2015 року в розмірі 419 862,44 грн та інфляційні втрати з 01 листопада 2013 року по 17 грудня 2015 року в розмірі 913 425,94 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 10 845,28 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

О.В. Немировська