АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 668/8405/15-ц
Справа №22ц/791/165/16 Головуючий в І інстанції: Кузьміна О.І.
Доповідач: Борко А.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2016 року лютого місяця 18 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області у складі :

ГоловуючогоОСОБА_1
Суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
СекретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 20 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та публічного акціонерного товариства "Імексбанк" про визнання недійсним іпотечного договору,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року ОСОБА_5 звернулась у суд із позовом до ОСОБА_6 та ПАТ «Імексбанк» про визнання недійсним іпотечного договору, зазначаючи, що між ФОП ОСОБА_6 та АКБ «Імексбанк» 19 липня 2007 року було укладено іпотечний договір, на підставі якого ФОП ОСОБА_6 передав банку в іпотеку нерухоме майно - будівлю кафе швидкого харчування, розташованого за адресою: м. Херсон, вул.9 Січня, 23/вул. Горького, 30, належне їй та відповідачу, як подружжю на праві спільної сумісної власності, з метою забезпечення зобовязань ОСОБА_6 по договору відновлюваної кредитної лінії за № 1/17/2007 від 19.07.2007 року, укладеного ним 19.07.2007 року з АКБ «Імексбанк», посилаючись на укладення вказаного договору в порушення вимог закону ст. 65 Сімейного кодексу України без її згоди як подружжя на передачу майна в іпотеку.

Позивач вважає що такі дії порушили її права як співвласника вказаного нерухомого майна. У звязку із наведеним вище просила визнати недійсним іпотечний договір № 1/17/2007 від 19.07.2007 року.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 20 жовтня 2015 року у задоволені позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та публічного акціонерного товариства "Імексбанк" про визнання недійсним іпотечного договору відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального закону, просить ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідача,осіб, які зявились у судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах передбачених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для визнання недійсним іпотечного договору, оскільки позивачем не доведено факт укладання вказаного договору з недодержанням вимог закону та з порушенням прав ОСОБА_6 як дружини та співвласника та ухвалив рішення з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «Імексбанк», який є правонаступником АКБ «Імексбанк» та фізичною особою приватним підприємцем ОСОБА_6,19.07.2007 року був укладений у письмовому вигляді іпотечний договір, відповідно до умов якого ФОП ОСОБА_6 в забезпечення виконання своїх зобовязань перед ПАТ «Імексбанк» за договором відновлюваної кредитної лінії № 1/17/2007 від 19.07.2007 року надав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно: магазин продовольчих товарів з кулінарією і баром, розташованого за адресою: м.Херсон, вул.9 Січня, 23/вул. Горького, 30. Зазначене майно належить йому на підставі рішення господарського суду Херсонської області по справі № 11/229-07 від 03.07.2007 року про визнання за ФОП ОСОБА_6 права власності на магазин продовольчих товарів з кулінарією і баром, розташованого за адресою: м.Херсон,вул.9 Січня, 23/вул. Горького, 30.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та це вбачається з матеріалів справи (а.с.44), на момент укладення зазначеного вище іпотечного договору позивач ОСОБА_5, з посиланням на ч.2 ст.65 СК України, надала письмову згоду на передачу в іпотеку її чоловіком ОСОБА_6, з яким вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.09.1988 року, магазину продовольчих товарів з кулінарією і баром, розташованого за адресою: м. Херсон, вул. 9 Січня, 23 / вул. Горького, 30, яка зареєстрована в реєстрі за № 3403 та приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_7 було засвідчено справжність підпису гр.ОСОБА_5, який зроблено в її присутності.

Відповідно до постанови Верховного суду України від 11 березня 2015 року по справі 6-21цс15 та 6-1622цс15 одним із видів розпоряджання власністю є право власника використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Законом можуть бути встановлені умови використання власником свого майна для здійснення підприємницької діяльності (стаття 320 ЦК України).

Правовідносини щодо здійснення підприємницької діяльності фізичною особою врегульовані главою 5 ЦК України.

Так, згідно зі статтею 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Фізична особа-підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у спільній сумісній власності подружжя, яка належатиме йому при поділі цього майна.

Отже, майно фізичної особи-підприємця (яке використовується для господарської діяльності фізичною особою-підприємцем) вважається спільним майном подружжя, як і інше майно, набуте в період шлюбу, за умови, що воно придбане за рахунок належних подружжю коштів.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідно до частини п'ятої статті 11 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст.ст.335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1. ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, як вірно зазначив суд першої інстанції не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання його стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу саме в момент вчинення правочину.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, з матеріалів справи вбачається, що в оспорюваному іпотечному договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для вказаного договору, які відповідають чинному законодавству України та фізична особа - приватний підприємець ОСОБА_6 добровільно та свідомо уклав вказаний іпотечний договір, на час укладення вказаного іпотечного договору був обізнаний в умовах його укладення й на момент його укладення була не потрібна згода позивача ОСОБА_5 як дружини відповідача ОСОБА_6 на передачу в іпотеку фізичною особою - приватним підприємцем ОСОБА_6 належного йому нерухомого майна, яке є його особистою приватною власністю, оскільки в даному випадку норми ст.65 Сімейного кодексу України не розповсюджуються.

На думку колегії суддів, у судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції, доводи представника позивача про відсутність письмової згоди ОСОБА_5 на передачу в іпотеку її чоловіком ОСОБА_6 магазину продовольчих товарів з кулінарією і баром, розташованого за адресою: м. Херсон, вул. 9 Січня, 23/вул. Горького, 30 спростовані встановленими обставинами справи та як вірно зазначив суд першої інстанції не дають підстав для задоволення вимог позивача.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання недійсним іпотечного договору № 1/17/2007 від 19.07.2007 року укладеного між ФОП ОСОБА_6 та ПАТ «Імексбанк», оскільки позивачем не доведено факт укладення вказаного договору з недодержанням вимог закону та в порушення її прав як дружини ОСОБА_6 та співвласника майна, доводи надані ним не є обґрунтованими .

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою зясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази, та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги, щодо невідповідності висновків суду обставинам справи, до уваги не приймаються як такі, що не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами і такі, що висновки суду не спростовують, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись вимогами ст.ст.303,307,308 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 20 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.Л. Борко

Судді: О.А. Кузнєцова

Л.А ОСОБА_3