Справа № 202/9255/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 травня 2016 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська

в складі: судді - Бєльченко Л.А.

при секретарі - Терещук Л.І.,

позивача- Шмалько В.В.,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Дніпропетровської міської ради, третя особа- Лівобережна об*єднана державна податкова інспекція міста Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання договору оренди землі недійсним,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з даним позовом, указуючи, що 17.12.2002 року між ним та відповідачем укладений договір оренди земельної ділянки розміром 0,0244 га за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням - для обслуговування жилого будинку і господарських споруд.

Позивач указує, що відповідач фактично нав*язав, змусив його укласти цей договір, мотивуючи безпроблемною приватизацію земельної ділянки розміром 0,1 га за цією ж адресою.

Позивач також зазначає, що на момент укладання договору оренди земельної ділянки ніяких споруд на земельній ділянці побудовано не було.

Договір оренди земельної ділянки не відповідає вимогам статті 1 Закону України «Про оренду землі», відповідно до якої орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідної орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності, оскільки в спірному договорі немає згадки про будь-яку діяльність.

Окрім того, спірний договір суперечить вимогам частини третьої статті 203 ЦК України, оскільки не відповідає його, позивача, волі. Тому просив визнати договір оренди землі від 17.12.2002 року, укладений між ним і відповідачем, та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Літаш В.В., недійсним .

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_3, позовні вимоги не визнала. Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача зазначила, що відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір оренди земельної ділянки від 17.12.2002 року містить всі істотні умови, передбачені статтею 15 Закону України «Про оренду землі» та його укладено на підставі рішення Дніпропетровської міської ради № 464/22 від 19.06.2002 року строком дії до 19.06.2017 року з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку і господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,0244 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, установлених частинами 1-6 статті 203 цього Кодексу.

Позивач зазначає, що відповідач нав*язав укладання спірного договору земельної ділянки. Проте жодними належними доказами позивач не підтверджує свої доводи. Так, позивач указує, що на момент укладання договору оренди земельної ділянки, житловий будинок побудований ще не був і укладати договір оренди земельної ділянки з цільовим призначенням - для обслуговування жилого будинку і господарських споруд не було підстав. Проте, із технічного паспорту на житловий будинок за адресою : АДРЕСА_1 убачається, що житловий будинок побудований у 2002 році та розташований на земельній ділянці загальною площею 1238 кв.м., при цьому 1000 кв.м земельної ділянки приватизовано, а 238 кв.м. - орендовано. Зазначене доводить, що ствердження позивача не відповідають дійсності. Окрім того, позивачем не надано жодного доказу, що спірний договір укладено проти його волі. Представник відповідача вважає, що договір оренди земельної ділянки, укладений між сторонами 17.12.2002 року відповідає вимогам закону та просив суд відмовити у задоволені позовних вимог за необґрунтованістю позовних вимог, а також застосувати строк позовної давності.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.10.2004 року є власником жилого будинку АДРЕСА_1

Зазначений будинок побудований у 2002 році і розташований на земельній ділянці загальною площею 1238 кв.м., що підтверджується копією технічного паспорта на а.с. 72-75.

На підставі рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 19.06.2002 року позивачеві була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0.1000 га за вищевказаною адресою для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд і будівель ( а.с. 16).

Відповідно до договору оренди земельної ділянки, укладеного між сторонами 17.12.2002 року, та посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, Літаш І.П., Дніпропетровською міською радою передано ОСОБА_4 в оренду змелену ділянку площею 0, 0244 га, яка розташована за адресою : АДРЕСА_1 для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Строк дії договору - до 19.06.2017 року. ( а.с. 3-6).

Відповідно до частини статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої та другої статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою - третьою, п*ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За змістом частин першої - третьої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Зі змісту спірного договору оренди земельної ділянки від 17.12.2002 року, укладеного між сторонами, вбачається, що він містить всі істотні умови, визначені статтею 15 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Указуючи на те, що договір оренди земельної ділянки від 17.12.2002 року, не відповідає вимогам закону, вчинений позивачем майже під натиском з боку відповідача, або нав*язаний ОСОБА_4, останній не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження цього, не довів порушення його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача у зв*язку з укладанням цього договору.

За таких підстав, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 є безпідставними та необґрунтованими. Суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача і приходить до висновку про відмову у задоволені позову.

Такий висновок суду співпадає з висновком Верховного Суду України, викладеному у правовій позиції у справі 6-94цс13, де указано, що однією з обов*язкових умов визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, є порушення у зв*язку з його укладанням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, у суду немає правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 10, 58, 60, 88, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 638 ЦК України, Законом України « Про оренду землі», суд -

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_4 у позовних вимогах до Дніпропетровської міської ради, третя особа- Лівобережна об*єднана державна податкова інспекція міста Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання договору оренди землі недійсним.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції.

Суддя- Бельченко Л.А.