У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.10.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі - Коціпак З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород подання державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Закарпатській області, погодженого з начальником Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1, мешк. Чернівецька область, Кіцманський район, с. Клочінка, керівника ТОВ «Караван ЛТД», до виконання зобовязань покладених виконавчим документом,-

встановив:

До Ужгородського міськрайонного суду звернувся державний виконавець Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_2, з поданням яке погоджене з начальником Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Закарпатській області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1, до виконання зобовязань покладених виконавчим документом. В обґрунтування вимог у поданні зазначається, що на виконанні в Ужгородському міському відділі ДВС перебуває виконавче провадження №50690758 з примусового виконання наказу №12/77 виданого 22.03.2016 року Господарським судом Закарпатської області про стягнення з «Караван ЛТД» на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_3 суму боргу 404118,00 грн.

04.04.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження.

Оскільки боржником виконавчий документ не виконано у строк наданий державним виконавцем для самостійного виконання, 06.04.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Вказує, що державним виконавцем вжито усіх передбачених законодавством України заходів примусового виконання судового наказу , проте боржник ухиляється від виконання судового наказу, на виклики державного виконавця не з'являється, заборгованість не сплачує.

З посиланням на викладене, а також на те, що ним було вжито усіх передбачених законодавством України заходів примусового виконання рішення зокрема, надіслані запити в ДФС України, у відділ державної реєстрації речових прав нерухомого майна реєстраційної служби Ужгородського МРУЮ, Управління Держземагенства в Ужгородському районі, Державну інспекцію сільського господарства в Закарпатській області, Центр надання послуг повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Ужгород, Ужгородського, Перечинського та Великоберезнянського районів УДАІ УМВС України в Закарпатській області, а також з посиланням на норми ЗУ Про виконавче провадження, ст. 377-1 ЦПК України, вважаючи що боржник ухиляється від виконання зобовязань покладених на нього рішенням суду просить суд подання задоволити.

Відповідно до ч.2 ст.377-1ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

В судове засідання державний виконавець не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, розгляд справи просив провести без його участі, про що зазначив у поданні.

Дослідивши матеріали подання, суддя приходить до висновку, що дане подання є необґрунтованим і таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав

Згідно матеріалів подання, встановлено, що на примусовому виконанні Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ знаходиться виконавче провадження ВП №50690758 відкрите державним виконавцем МВ ДВС 04.04.2016 р. на підставі судового наказу №12/77 виданого 22.03.2016 року Господарським судом Закарпатської області про стягнення з ТОВ «Караван ЛТД» на користь ОСОБА_3 борг в сумі 404118 грн.

З подання державного виконавця Ужгородського МВ ДВС вбачається, що вимоги виконавчого документа не виконані станом на 23.09.2016 р.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" встановлені підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян за кордон в тому числі і у разі ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов'язання.

Як передбачено п.2 ст. 6 цього Закону, підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон є наявність невиконаних зобов'язань, в тому числі аліментних, але лише до моменту виконання зобов'язань, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Статтею6цьогоЗакону передбачено,щогромадяниновіУкраїниможебутитимчасово відмовленоувидачіпаспорта,агромадяниновіУкраїни,якиймаєпаспорт,можебутитимчасово відмовленоувиїздізакордон.Зазначеною статтеюнепередбачено здійсненнятаких дійяк встановленнятимчасовогообмеженнясудомправавиїздугромадяниназамежіУкраїни.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок,випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розвязання спорів у цій сфері регулює ЗУ «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України».

Крімтого,слідзазначити,щоправодержавноговиконавцяназверненнязподаннямдо судупротимчасовеобмеженняуправівиїздузакордонвиникаєлишеуразіухилення боржникавід виконання,покладенихнанього рішеннямсуду,зобов'язань,тобтонаявністьлишесамого зобов'язанняненаділяє державноговиконавцяправомна зверненнядосудузподанням протимчасовеобмеженняборжникауправівиїздузакордон.

Статтею377-1 ЦПК України передбачено, що питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Пунктом 18 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", визначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Тобто, зазначене звернення здійснюється в межах повноважень державного виконавця як посадової особи органу державної влади.

Крім того, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Дана норма вказує, що таке право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань, тобто, наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того, факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець зазначає у поданні та додає відповідні докази.

Разом з тим, діюче законодавство не розкриває визначення поняття "ухилення" боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням.

На думку суду, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Судом встановлено, що 04.04.2016 року, державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу №12/77 від 22.03.2016 року виданого Господарським судом Закарпатської області, згідно якого боржник ТОВ «Караван ЛТД» керівником якого є ОСОБА_1

Однак державним виконавцем не подано доказів в підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 ухилявся від виконання зобовязань за виконавчим провадженням. Державний виконавець покладається лише на факт наявності у боржника невиконаного зобовязання, покладеного на нього судовим рішенням, що само по собі не доводить факту ухилення від виконання покладених на нього зобовязань.

До подання не надано суду доказів саме ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов'язань перед стягувачем, які є підставою для обмеження його у праві виїзду за кордон. Наявність відповідей на запити державного виконавця з: ДФС України про те, що за боржником відкриті розрахункові рахунки в Закарпат. РУ ПАТ «Приватбанк» м. Ужгород, Філія ПАТ ПІБ в м. Іршава , АТ «ОСОБА_4 Аваль» ; Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області про те, що за ТОВ «Караван ЛТД» техніка на обліку не значиться; Управління Держземагенства у Ужгородському районі про те, що за ТОВ «Караван ЛТД» земельні ділянки не зареєстровані; Центру надання послуг, повязаних, з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Ужгород, Ужгородського району, Перечинського та Великоберезнянського районів УДАІ УМВС України в Закарпатській області про те, що за ТОВ «Караван ЛТД» зареєстрований транспортний засіб LIAZ 110.053 вантажний, реєстраційний номер 52600РТ, рік випуску 1992, колір білий та причіп ПР WM MEYER, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 1993, колір сірий; тощо, не є доказом ухилення боржника ТОВ «Караван ЛТД» від виконання зобов'язань перед стягувачем.

В матеріалах подання відсутні належні докази того, що керівник ТОВ «Караван ЛТД» - ОСОБА_1 отримав постанову про відкриття виконавчого провадження і йому відомо про наявність виконавчого провадження та отримав виклик до державного виконавця.

Єдиним доказом належного повідомлення боржника про виклик або про вручення йому процесуальних документів можуть бути дані про його розпис про отримання виклику, документів, тощо, що підтверджує факт вручення йому виклику, документів, тощо.

Слід виходити з того, що процесуальний порядок обмеження права боржника на виїзд за межі України прямо встановлений виключно нормами ЦПК України (ст.377-1 ЦПК України).

Зважаючи на викладене, враховуючи наявні матеріали подання, приходжу до переконання, що державним виконавцем не були наведені факти, які безпосередньо б свідчили про наявність дійсної загрози виїзду боржника за кордон та ухилення від виконання судового рішення, не надано суду доказів саме ухилення боржника керівника ТОВ «Караван ЛТД» ОСОБА_1 від виконання зобов'язань перед стягувачем, які є підставою для обмеження його у праві виїзду за кордон, а тому подання як необґрунтоване не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, ст. 1, 11 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні подання державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Закарпатській області, погодженого з начальником Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1, мешк. Чернівецька область, Кіцманський район, с. Клочінка, керівник ТОВ «Караван ЛТД», до виконання зобовязань покладених виконавчим документом.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5