УХВАЛА

іменем україни

01 вересня 2016 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до суду із вищезазначеною скаргою, в якій просить суд визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Подпоріна Романа Олександровича щодо не направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 51146502; скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Подпоріна Романа Олександровича про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.08.2016 року в межах виконавчого провадження № 51146502; скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Подпоріна Романа Олександровича про стягнення виконавчого збору від 08.08.2016 року в межах виконавчого провадження № 51146502; зобов?язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Подпоріна Романа Олександровича відкликати з реєстраційних органів повідомлення про арешт та заборону відчуження майна, на яке було накладено арешт; зобов?язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Подпоріна Романа Олександровича надати ОСОБА_2 строк сім днів для самостійного виконання рішення Солом?янського районного суду м. Києва від 28.01.2016 року по справі № 760/13954/14-ц.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», за змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону про виконавче провадження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У зв'язку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» скарги мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, містити відомості, перелічені в п.п. 3-5 ч. 3 ст. 85 Закону України «Про виконавче провадження» (на даний час - ч. 7 ст. 82 даного Закону).

В разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, до заяв (скарг, подань) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вище викладене суд відмовляє у відкритті провадження в частині вимог, що стосуються скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Подпоріна Романа Олександровича про стягнення виконавчого збору від 08.08.2016 року в межах виконавчого провадження № 51146502.

Що стосується інших вимог, то слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» судам необхідно враховувати, що в тому разі, коли законом встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, ст. 26, ч. 4 ст. 57 Закону N 606-XIV, їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за загальними правилами ст. 248-22 ЦПК. Скарга (заява), пропущений строк на подання якої не поновлено в порядку, передбаченому статтями 85, 89 ЦПК, залишається без розгляду.

Як вбачається з доданих до скарги документів, а саме інформації про відстеження пересилання поштового відправлення № 625, яке було направлено ВПВР УДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві на адресу ОСОБА_2, отримано останнім 12.08.2016 року. Скаржник зазначає, що в даному поштовому відправленні знаходилась постанова про арешт майна боржника та оголошення заборнони на його відчуження. Протее, на підтвердження данного факту останнім не надано суду будь-яких доказів. Враховуючи, твердження заявника про те, що саме після отримання даної постанови він дізнався про існування виконавчого провадження № 51146502 (в якому він є боржником) і 19.08.2016 року звернувся до державного виконавця з заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, з метою з?ясування всіх обставин справи. На цій підставі вважає, що строк звернення до суду ним не пропущений. Проте, жодних доказів власних тверджень, щодо вмісту поштового відправлення № 625, яке було отримано ним 12.08.2016 року, часу ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 51146502, а також правового обгрунтування підстав відрахування строку на звернення до суду зі скаргою від 19.08.2016 року, а не 12.08.2016 року, не надано, що позбавляє суд можливості перевірити правильність обчислення строків звернення скаржника до суду і вирішити питання, в разі необхідності, про їх поновлення чи відмову в їх повноленні.

Крім того, скаржник всупереч імперативним положенням п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України взагалі не зазначає та не надає доказів на підтвердження тих обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги по скарзі, зокрема.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК), незалежно від місця виконання судового рішення.

Проте, незважаючи на твердження скаржника про те, що виконавчий лист по даній справі був виданий Солом?янський районним судом м. Києва, будь-яких доказів на підтвердження даного факту останнім не надано.

Крім того, відсутнє будь-яке правове обґрунтування вимоги заявника в частині зобов?язання судом державного виконавця надати боржнику (заявнику) сім днів для добровільного виконання рішення суду, враховуючи, що зобов?язання вчинити певні дії, які відносять безпосередньо до повноважень самого державного виконавця суд не має права.

Однак, дана скарга не відповідає вказаним вимогам.

Суд акцентує увагу позивача на тому, що зазначити докази слід саме на цій стадії - пред`явлення позову, а вже їх представлення суду - можливе під час розгляду справи в разі відкриття провадження у справі.

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду. Позовна заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо ж позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає всі вимоги, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження по скарзі ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», ОСОБА_3 в частині вимог щодо скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Подпоріна Романа Олександровича про стягнення виконавчого збору від 08.08.2016 року в межах виконавчого провадження № 51146502.

В іншій частині скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», ОСОБА_3 - залишити без руху.

Роз'яснити стягувачу, що зазначені в ухвалі недоліки ним можуть бути усунені протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали шляхом подачі скарги в новій редакції з урахуванням виправлення зазначеним судом недоліків.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, заява буде вважатись неподаною та буде повернута скаржнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції щодо відмови у відкритті провадження подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала в частині залишення скарги без руху оскарженню не підлягає.

Суддя: В.С. Кицюк