Придніпровський районний суд м.Черкаси
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 711/7503/16-ц

Номер провадження2-о/711/147/16

12 вересня 2016 року

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючий суддя Дунаєв С.О.

при секретарі Нарадько Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті фізичної особи, заінтересовані особи: Черкаський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулась до суду 31.08.2016р. з заявою, в якій просить встановити той факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла ІНФОРМАЦІЯ_2. в м. Красний Луч Луганської області України.

В судовому засіданні заявниця пояснила, що померла ОСОБА_2 є матір'ю її чоловіка. Після смерті чоловіка вона піклувалася та доглядала його батьків, оскільки інших родичів в них немає. З квітня по червень 2015р. вона проживала разом з батьками чоловіка, оскільки ОСОБА_2 хворіла і потребувала додаткового стороннього догляду. Після смерті ОСОБА_2 вона особисто організовувала її поховання і займалась оформленням документів. За життя ОСОБА_2 склала заповіт на ім'я онука (син заявниці - ОСОБА_3.). На теперішній час прийняти спадщину після смерті ОСОБА_2 неможливо через відсутність в Державному реєстрі актового запису про смерть. Чоловік померлої - ОСОБА_4 - через похилий вік та стан здоров'я не може виїхати з тимчасово окупованої території Луганської області. Син заявниці - ОСОБА_3 - фактично проживає в м. Донецьку і також не може виїхати через скрутний матеріальний стан. Тож вона є єдиною особою, хто на теперішній час має змогу допомогти батькам свого чоловіка. Просила задовольнити вимоги її заяви.

В якості письмових доказів судом досліджені свідоцтво про народження ОСОБА_5 /а.с.6/, свідоцтво про укладення шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 /а.с.7/, свідоцтво про смерть ОСОБА_2 /а.с.11/, ОСОБА_5 /а.с.14/, свідоцтво про народження ОСОБА_7, свідоцтво про шлюб ОСОБА_4 з ОСОБА_7, копія медичного свідоцтва про смерть ОСОБА_2 /а.с.9/, довідка про причину смерті ОСОБА_2 /а.с.10/, відмова у проведенні державної реєстрації смерті /а.с.12/, заповіт ОСОБА_2 та інші.

Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши та оцінивши усі наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Заявниця перебувала у шлюбі з ОСОБА_5. Батьки її чоловіка - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 - перебували у шлюбі та проживали в м. Красний Луч Луганської області. Через похилий вік батьки потребують певного піклування та догляду.

Чоловік заявниці - ОСОБА_5 - помер ІНФОРМАЦІЯ_3. /а.с.14/. Натомість після смерті чоловіка заявниця продовжує підтримувати зв'язок з його батьками, оскільки інших дітей в них немає.

На сина заявниці - ОСОБА_3 - померла ОСОБА_2 склала заповіт.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від 08.06.2015р. /а.с.9/ ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла ІНФОРМАЦІЯ_2. в м. Красний Луч Луганської області від захворювання - дісциркуляторна енцефалопатія ІІІ ступеню, атеросклероз судин головного мозку ІІІ ступеня. Внаслідок реєстрації смерті ОСОБА_2 відділом ДРАЦС реєстраційної служби Краснолуцького МУЮ у Луганській області було видане свідоцтво про смерть /а.с.11/. Проте, оскільки зазначений орган реєстрації розміщений на території України, де проводиться антитерористична операція, то державна реєстрація факту смерті ОСОБА_2 проведена не була.

У зв'язку зі смертю ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно.

25.08.2016р. ВДРАЦС по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції відмовило заявнику у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 /а.с.12/, через те що свідоцтво про смерть видано органом на території України, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

На теперішній час для проведення реєстрації смерті ОСОБА_2 необхідно встановити факт її смерті, оскільки вона померла на території Луганської області, яка на теперішній час є тимчасово окупованою територією і документи видані органами та установами, створеними в порядку не передбаченому законами України, є недійсними. Тому заявниця звернулась до суду з зазначеною заявою задля можливості в подальшому реалізувати право на спадкування після смерті ОСОБА_2.

Згідно п.5 ч.2 ст.234 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 8 ч.1 ст.256 ЦПК передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Як встановлено судом подія смерті ОСОБА_2 відбулася ІНФОРМАЦІЯ_2. на території м. Красний Луч Луганської області, тобто частині України, яка відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17.03.2015р. №252-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014р. №1085 (із змінами згідно розпорядження КМУ від 05.05.2015р. №428-р) «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», є тимчасово окупованою територією України.

Згідно ст.9 Закону України №1207-VII від 15.04.2014р. «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Свідоцтво про смерть, що підтверджує факт смерті ОСОБА_2 видане органом, який створений відповідно до законів України, проте цей орган відповідно до розпорядження КМУ від 07.11.2014р. №1085 тимчасово не здійснює свої повноваження, а отже не має права здійснювати державну реєстрацію актових записів цивільного стану. За таких обставин зазначений документ є недійсним та не може бути підставою для проведення державної реєстрації факту смерті ОСОБА_2.

Разом з тим, згідно ч.4 ст.9 Закону №1207-VII встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Лоізіду проти Туреччини», «Кипр проти Туреччини»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії», «Іласку та інші проти Молдови та Росії»), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. В контексті цього не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Застосовуючи зазначений висновок у справі «Кипр проти Туреччини» ЄСПЛ зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це ставило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Отже, встановлюючи наявність факту смерті ОСОБА_2, суд вважає за можливе прийняти в якості доказів документи, які видані органами влади на тимчасово окупованій території України.

З обставин справи вбачається, що встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідне для захисту майнових інтересів членів сім'ї заявниці та інших родичів, забезпечення встановленого в Україні правового порядку регулювання правових наслідків смерті фізичної особи. При цьому суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.2571 ЦПК, з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України можуть звернутися родичі такої особи.

Визначаючи наявність у заявниці права звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2, суд виходить з того, що закон не містить чіткого визначення поняття родичі. Конституційний Суд України в своєму рішенні від 03.06.1999р. №5-рп/99 виокремив наявність таких важливих ознак сім'ї, як членство в сім'ї, кровна спорідненість, родинні зв'язки, шлюбні відносини. Звідси можна дійти висновку, що родинні зв'язку виникають не тільки внаслідок кровної спорідненості, а й внаслідок соціального інституту сім'ї. Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено визначення поняття близьких осіб, до яких, зокрема, законом відноситься - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням згаданого суб'єкта.

Тож з урахуванням зазначеного, враховуючи засади добросовісності, справедливості і розумності регулювання цивільно-правових відносин, суд вважає, що для цілей, передбачених ст.2571 ЦПК заявницю можна вважати особою, яка має право на звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2.

Враховуючи досліджені у судовому засіданні письмові докази та оцінюючи їх у сукупності, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_2, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно померла ІНФОРМАЦІЯ_2. від захворювання на території м. Красний Луч Луганської області України, а тому суд дійшов висновку про можливість задоволення вимог заявника.

Згідно ч.7 ст.235 ЦПК при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.4 ст.2571 ЦПК ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст.ст.212-215, 256, 2571, 259 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_2, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бабичеве Троїцького району Луганської області, померла від захворювання ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Красний Луч Луганської області України.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене особами, які брали участь у справі, шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд міста Черкаси. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий: С. О. Дунаєв