Справа №442/8079/15-ц
Провадження №2/442/317/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

29 серпня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Нагірної О.Б..

при секретарі с/з- Олійник О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів ,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на її користь грошові кошти в розмірі 34 365 грн., судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову покликається на те, що 03.09.2015 року вона передала грошові кошти в сумі 700 дол. США ОСОБА_2, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою ОСОБА_3,9 кв.1., для ремонту та як аванс майбутнього придбання легкового автомобіля. Протягом наступного тижня ОСОБА_2 отримав від неї ще 800 дол.США.

23.09.2015 року на підтвердження вказаних фактів вони уклали договір, за яким вона передала відповідачу грошові кошти в сумі 1500 дол. США, а відповідач зобовязувався за такі кошти відремонтувати легковий автомобіль, марки OPEL Vectra, д.н.з АТ4749АХ, 1989 року, та укласти з нею договір купівлі-продажу цього автомобіля , протягом двох тижнів з моменту отримання таких коштів. Таким чином, строк виконання зобовязання за договором сплив 06.10.2015 року.

У договорі зазначено, що у випадку невиконання зобовязання у вказаний термін відповідач зобовязується повернути кошти в сумі 1500 дол. США. сторони оцінили кошти як завдаток. Однак, на даний час відповідач не виконав жодного із взятого на себе зобовязання.

На її заяву Трускавецьке МВ УМВС у Львівській області, листом від 20.10.2015 року йому розяснено, що дані правовідносини перебувають у площині цивільно-правових. Вже після отримання такого листа, вона дізналась, що спірний автомобіль не належить на праві власності відповідачу. Тобто він обіцяв продати їй чужий автомобіль.На її неодноразові усні прохання про добровільне повернення коштів відповідач ніяким чином не відреагував.

Позивачка та її представник ОСОБА_4 позовні заяви підтримали, дали пояснення, які по суті та змісту відповідають, викладеному у позовній заяві. Просили позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечили.

Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши причин, хоча повістки йому були направлені своєчасно на останню відому судові адресу. Керуючись ст. 224 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у її відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши надані сторонами докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що згідно розписки від 23.09.2015 року відповідача ОСОБА_2 (звіреної з оригіналом), ОСОБА_2 23.09.2015 року отримав від позивача ОСОБА_1 кошти в розмірі 1500 дол. США як завдаток за майбутнє укладення договору купівлі-продажу OPEL Vectra, д.н.з АТ4749АХ, 1989 року, які він зобовязався повернути в разі якщо не виконає зобовязання впродовж двох тижнів з моменту отримання коштів ремонту транспортного засобу.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору.

Оскільки договору, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана однією зі сторін грошова сума є авансом, який підлягає поверненню (постанова судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 13 лютого 2013 р. у справі № 6-176цс12).

Таким чином, сума передана позивачем відповідачу визнається судом авансом, і повинна бути повернена відповідачем позивачу.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Тому аванс, сплачений позивачем відповідачеві стягується не в доларах США, а в українських гривнях.

На підставі наведеного, суд прийшов до переконання, що відповідач отримав кошти від позивачки, договору - купівлі продажу автомобіля із такою не уклав, автомобіля не передав, суму авансу, сплачена позивачкою відповідно до розписок, останній не повернута,тому такі слід стягнути з відповідача в користь позивачки.

Таким чином, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 1500 дол. США, що еквівалентно офіційному курсу гривні на день ухвалення рішення в розмірі 38160 грн. коштів.

Відповідно до ст.ст. 88, 214 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» вирішує питання і про судові витрати, які слід стягнути з відповідача, тому сплачений позивачкою судовий збір також підлягає стягненню з відповідачки.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 214, 224, 367 ЦПК України, суд

ВСТАНОВИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 38160 грн. (тридцять всім тисяч сто шістдесят гривень)

Стягнути з ОСОБА_2 487,20 грн. сплаченого судового збору в користь ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення з дня отримання такого.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Нагірна О.Б.

Повний текст рішення виготовлено 02 вересня 2016 року.