Справа № 694/742/15-ц
провадження 2/694/109/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

23.05.2016 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області

в складі:головуючої судді Гончаренко Т.В.

при секретарі Блискавці А.С.

з участю: представника позивача відповідача ОСОБА_1

представника відповідачів позивачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Звенигородка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору про фінансовий лізинг та за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю Порше Лізинг Україна про захист прав споживачів шляхом визнання недійсними договору про фінансовий лізинг та додаткових угод до нього,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 основну суму заборгованості за Договором про фінансовий лізинг №00008007 від 30.07.2013 року у розмірі 61 285,37 грн., збитки у розмірі 871 863,99 гри., штраф у розмірі 1 287,82 гри., пеню у розмірі 2 613,07 гри., 3% у розмірі 783,90 гри., втрати від інфляції у розмірі 10 352,51 грн.; проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 4005,35 грн. Також позивач просить стягнути солідарно з відповідачів сплачений ним судовий збір в сумі 3654 грн. Свої вимоги мотивує тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» уклало з ОСОБА_3 ОСОБА_5 про фінансовий лізинг №00008007 від 30.07.2013 року, відповідно до якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» зобовязався передати у розпорядження ОСОБА_3 обєкт лізингу - транспортний засіб типу VW Touareg NF 3.0 І V6 TDI, рік виробництва 2013, шасі WVGZZZ7PZED000274, двигун CRC 136143, а ОСОБА_3 зобовязався прийняти обєкт лізингу і сплатити суму коштів за Договором шляхом здійснення платежів відповідно до Договору та згідно із Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невідємну частину Договору, на загальну суму, що становить еквівалент у 90 000,00 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент 22 500,00 доларів США.

При цьому ОСОБА_4 виступила поручителем ОСОБА_3 згідно із умовами поруки зазначеними у Договорі фінансового лізингу. На додаток, своїм підписом ОСОБА_4 підтверджує, що ознайомлена з умовами Договору.

Починаючи з лютого 2014 року ОСОБА_3 почав порушувати свої зобовязання за Договором сплачуючи лізингові платежі з порушенням строків передбачених Договором, а з вересня 2014 року перестав виконувати свої зобовязання за Договором не сплативши лізингові платежі за вересень 2014 року 20 375, 81 грн., жовтень 2014 року 20 454,78 грн., за листопад 2014 року 20 454,78 грн. Загальна сума невиконаних грошових зобовязань ОСОБА_3 за несплаченими лізинговими платежами станом на день подання позовної заяви складає 61 285,37 грн. - «основна сума заборгованості». ТОВ «Порше Лізинг Україна» намагався самостійно шляхом направлення відповідних повідомлень, вимог, проведення переговорів забезпечити виконання зобовязань ОСОБА_3 Проте, такі дії ТОВ «Порше Лізинг Україна» не мали наслідком виконання зобовязань за договором ОСОБА_3

Враховуючи протиправну поведінку ОСОБА_3 та його явне небажання виконувати умови Договору, неможливість за рахунок власних виробничих ресурсів стягнути заборгованість за Договором та повернути Обєкт лізингу, який є власністю ТОВ «Порше Лізинг Україна», та враховуючи спеціалізацію на ринку ТОВ «Порше Лізинг Україна» з метою забезпечення виконання зобовязань за Договором змушений був звернутись до спеціалізованих організацій ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М», ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі», ТОВ «Юридична фірма Вернер» з метою надання послуг з підготовки процесуальних документів для відкриття виконавчого провадження та супроводженню повернення Обєкту лізингу, підготовки процесуальних документів, подання позовної заяви та участі в судовому засіданні по розгляду справи. Вартість послуг ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М»- 8 085,39 грн., вартість послуг ТОВ «Юридичної компанії «Тріпл Сі»- 3 500,00 грн., дана сума грошових коштів має бути компенсована ТОВ «Порше Лізинг Україна» з урахуванням податку на додану вартість, а саме в розмірі 4 200,00 грн., так-як ТОВ «Порше Лізинг Україна» є платником податку на додану вартість. Вартість послуг ТОВ «Юридична фірма «Вернер»- 10 000,00 грн. Дана сума грошових коштів має бути компенсована ТОВ «Порше Лізинг Україна» з урахуванням податку на додану вартість, а саме в розмірі 12 000,00 грн., так-як ТОВ «Порше Лізинг Україна» є платником податку на додану вартість.

Під час розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги,а саме просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна основну суму заборгованості за договором про фінансовий лізинг №00008007 від 30.07.2013 року у розмірі 61285,37 грн.,плата за фактичний час користування об»єктом лізингу в сумі 362 294,51 грн.,збитки у розмірі 103 445,53 грн.,штраф у розмірі 1 287,82 грн.,пеню у розмірі 9 631,50 грн.,3% у розмірі

2889,45 грн.,втрати від інфляції у розмірі 35 706,15 грн.,що все разом становить 473 198,23 грн. та судові витрати.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду із зустрічним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Порше Лізинг Україна про захист прав споживачів шляхом визнання недійсними договору про фінансовий лізинг та додаткових угод до нього. Свій зустрічний позов мотивують тим, що при оформленні придбання зазначеного транспортного засобу позивачам не була надана повна та достовірна інформація стосовно порядку розрахунку за придбаний транспортний засіб. У позивача ОСОБА_3, як покупця транспортного засобу, склалося враження, що транспортний засіб придбаний у кредит з розстрочкою платежів.

У процесі виконання договору виявилось, що відповідач на свій розсуд визначає у гривнях платежі з відшкодування частини вартості обєкта лізингу, проценти та комісії, які вказує у рахунку-фактурі. Причому проценти та комісії удвічі більші відшкодування частини вартості транспортного засобу. При цьому відповідач не зазначав, який курс долара США до гривні і на яку дату він застосовує, також не наводив обґрунтувань сум, що підлягають сплаті. 02 квітня 2014 року була укладена додаткова угода №1 та складений новий графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (план відшкодування). Проте формула розрахунку платежів та обґрунтування розрахунку кожного платежу, так позивачу і не була надана, тому між сторонами виник конфлікт, який не був врегульований. Із-за незрозумілих розрахунків та конфлікту позивач ОСОБА_3 припинив сплату лізингових платежів.

Крім того, спірний договір не відповідає ст.6 ЗУ «Про фінансовий лізинг» згідно з якою розмір лізингових платежів являється істотною умовою договору, а також ст.16 ЗУ «Про фінансовий лізинг», якою визначений перелік видів лізингових платежів, який не співпадає з положеннями вказаної норми у спірному договорі. Згідно даних про відповідача, зазначених у спірному договорі, останній має ознаки фінансової установи, про що йому 24 липня 2008 року Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України видана відповідна довідка ФП №387. В порушення норм ЗУ «Про фін послуги» відповідач не надав позивачам інформацію про те, що відповідач являється уповноваженим на здійснення валютних операцій, як і не повідомив про умови цих операцій. Всупереч вимогам п.1 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.ст.80,91,92 ЦК України, ст.11 ЗУ «Про фінпослуги» при підписанні спірного договору відповідачем не було надано повної інформації про особу лізингодавця. Тому позивачам невідомо, чи мав станом на дату укладення спірного договору відповідач ліцензію, що передбачено ЗУ «Про фін послуги».

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Підприємницька практика відповідача щодо ненадання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про порядок формування та валютування лізингових платежів, спонукала позивачів дати згоду на укладення правочину щодо фінансового лізингу, на який би вони не погодилися, у разі чіткого розяснення відповідачем складових, формули розрахунку, порядку формування лізингових платежів. Бездіяльність відповідача підпадає під ознаки нечесної підприємницької практики, оскільки відповідач ненаданням необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації щодо фінансових послуг ввів в оману позивачів, як споживача фінансових послуг та його поручителя.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 просить суд задовольнити зменшені позовні вимоги позивача, а у зустрічному позові просить суд відмовити, у зв`язку з його безпідставністю та необґрунтованістю з підстав викладених у письмовому запереченні.

В судовому засіданні представник відповідачів за первісним позовом (позивачів за зустрічним позовом) ОСОБА_2 позову про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору про фінансовий лізинг не визнає, просить суд відмовити в його задоволенні. Зустрічний позов про захист прав споживачів шляхом визнання недійсними договору про фінансовий лізинг та додаткових угод до нього підтримала з підстав наведених у позовній заяві, і просить суд його задовольнити повністю.

Вислухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) ТОВ «Порше лізинг Україна» - ОСОБА_1, представника відповідачів за первісним позовом (позивачів за зустрічним позовом) ОСОБА_2, всебічно та повно ознайомившись із матеріалами цивільної справи та поданими сторонами доказами, перевіривши їх належність та допустимість, суд вважає, що первісний позов (зменшені позовні вимоги) ТОВ «Порше лізинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору про фінансовий лізинг слід задоволити частково, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю Порше Лізинг Україна про захист прав споживачів шляхом визнання недійсними договору про фінансовий лізинг та додаткових угод до нього відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» уклало з ОСОБА_3 ОСОБА_5 про фінансовий лізинг №00008007 від 30.07.2013 року, відповідно до якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» зобовязався передати у розпорядження ОСОБА_3 обєкт лізингу - транспортний засіб типу VW Touareg NF 3.0 І V6 TDI, рік виробництва 2013, шасі WVGZZZ7PZED000274, двигун CRC 136143, а ОСОБА_3 зобовязався прийняти обєкт лізингу і сплатити суму коштів за Договором шляхом здійснення платежів відповідно до Договору та згідно із Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невідємну частину Договору, на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 90 000,00 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент 22 500,00 доларів США. При цьому ОСОБА_4 виступила поручителем ОСОБА_3 згідно із умовами договору поруки зазначеними у Договорі фінансового лізингу. (а.с.15-27).

02 квітня 2014 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_3 уклали додаткову угоду № 1 до Договору про фінансовий лізинг №00008007 від 30.07.2013 року, що підтверджується копією Додаткової угоди. Сторони домовились змінити строк дії лізингу внести шляхом викладення граф Договору «Кількість лізингових платежів», «Строк Лізингу (місяців)», «Лізинговий платіж», у новій редакції. Також, у звязку з внесеними змінами, ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_3 погодили та підписали новий Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів від 27.05.2014 року, що підтверджується План відшкодування від 27.05.2014 (а.с.28-36).

Відповідно до п. 6.5. Умов лізингу лізингові платежі перераховуються ОСОБА_3 на рахунок, зазначений ТОВ «Порше Лізинг Україна» у Плані відшкодування не пізніше дати, вказаної у Плані відшкодування. Лізинговий платіж у будь-якому випадку не підлягає поверненню ОСОБА_3 за винятком випадків визначених Договором.

Відповідно до п. 8.3.2. якщо ОСОБА_3 повністю або частково не здійснить оплату 1 (одного) Лізингового платежу, при цьому якщо прострочення Лізингового платежу триває більш, ніж 30 днів (у відповідності до Закону України «Про фінансовий лізинг»), ТОВ «Порше Лізинг Україна» має право розірвати ОСОБА_5 і витребувати Обєкт лізингу від ОСОБА_3, в тому числі у примусовому порядку за виконавчим написом нотаріуса.

Відповідно до п. 12.9 Умов лізингу, у разі дострокового припинення Договору з боку ТОВ «Порше Лізинг Україна», ОСОБА_3 зобовязувався повернути Обєкт лізингу за власний рахунок у відмінному робочому і технічному стані за адресою місцезнаходження ТОВ «Порше Лізинг Україна», якщо інша адреса не вказана ТОВ «Порше Лізинг Україна», впродовж 10 (десяти) робочих днів з дати одержання відповідного запиту.

У випадку прострочення платежів за Договором, згідно із п. 8.2. Умов лізингу до ОСОБА_3 застосовуються наступні санкції: пеня у розмірі 10% річних від вчасно не сплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу; штрафні санкції за вимоги щодо сплати, надіслані ТОВ «Порше Лізинг Україна»: еквівалент 15 доларів США, за першу вимогу, еквівалент 20 доларів США за другу вимогу та еквівалент 25 доларів США за третю платіжну вимогу; компенсація будь-яких витрат, понесених ТОВ «Порше Лізинг Україна» та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, не виплачених ОСОБА_3 відповідно до Договору.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно із ч. 2 ст. 806 ЦК України, до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

Відповідно до п. 6.5. Умов лізингу щомісячний платіж перераховується на рахунок, зазначений ТОВ «Порше Лізинг Україна» у Плані відшкодування не пізніше дати, вказаної у Плані відшкодування.

Починаючи з лютого 2014 року ОСОБА_3 почав порушувати свої зобовязання за Договором сплачуючи лізингові платежі з порушенням строків передбачених Договором, а з вересня 2014 року перестав виконувати свої зобовязання за Договором не сплативши лізингові платежі за вересень 2014 року, жовтень 2014 року та листопад 2014 року.

ОСОБА_3 порушив свої зобовязання за Договором не здійснивши наступні платежі: несплата щомісячного лізингового платежу за вересень 2014 року на суму 20 375,81 грн. відповідно до рахунку № 00226086 від 04.09.2014 р., належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.09.2014 р.; несплата щомісячного лізингового платежу за жовтень 2014 року на суму 20 454,78 грн. відповідно до рахунку № 00231936 від 01.10.2014 р., належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.10.2014 р.; несплата щомісячного лізингового платежу за листопад 2014 року на суму 20 454,78 грн. відповідно до рахунку № 00237664 від 03.11.2014 р., належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.11.2014 р., що підтверджується копіями рахунків (а.с. 37-39).

Загальна сума невиконаних грошових зобовязань ОСОБА_3 за несплаченими лізинговими платежами станом день подання позовної заяви складає 61 285,37 грн.

Відповідно до п. 12.6.1. Умов Договору, Позивач має право в односторонньому порядку розірвати ОСОБА_5 та, також право на повернення Обєкту лізингу у разі, якщо ОСОБА_3 не сплатив наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобовязання зі сплати перевищує 30 днів.

Як було зазначено вище, починаючи з вересня 2014 року ОСОБА_3 перестав виконувати свої зобовязання за Договором.

Відповідно до п. 8.3.1. Умов Договору, якщо ОСОБА_3 прострочить виплату лізингового платежу протягом більш ніж 10 робочих днів, ТОВ «Порше Лізинг Україна» має право надіслати ОСОБА_3 першу вимогу щодо сплати в письмовій формі. Якщо Відповідач не здійснить оплату протягом 7 робочих днів з моменту першої вимоги, Позивач надсилає в такий же спосіб другу платіжну вимогу, яка продовжує строк здійснення оплати ще на 8 днів із зазначенням нагадування, що після завершення строку здійснення оплати, за умови не здійснення оплати, ОСОБА_5 підлягає розірванню відповідно до п. 12.6.1. Сторони домовились, що невиконання зобовязань після надіслання другої платіжної вимоги означає, що ОСОБА_3 не має наміру в подальшому виконувати свої зобовязання за цим Договором.

З огляду на вищенаведене, направлення ТОВ «Порше Лізинг Україна» вимог про сплату лізингових платежів слід розуміти, як подовження строку виконання зобовязання.

Таким чином, ТОВ «Порше Лізинг Україна», у звязку з неналежним виконанням ОСОБА_3 своїх зобовязань за Договором були надіслані наступні нагадування:перше нагадування від 03.10.2014 року,друге нагадування від 16.10.2014 року,третє нагадування від 04.11.2014 року.

Разом з третім нагадуванням від 04.11.2014 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було направлено Вимогу про сплату заборгованості за Договором, повернення Обєкта лізингу та повідомлення про відмову від Договору вих. № 00008007 від 04.11.2014 р.

Вимога від 04.11.2014 р. направлялась на адресу ОСОБА_3 зазначену у Договорі: 02100, м. Київ, вул. Дубового Івана буд. 4. Однак, 08.11.2014 р. лист з Вимогою було повернуто на адресу ТОВ «Порше Лізинг Україна» з відміткою, що за зазначеною адресою ОСОБА_3 не проживає, що підтверджується копією лицевої сторони конверту (а.с.47).

Лист з Вимогою, направлений ОСОБА_4 також повернувся на адресу ТОВ «Порше Лізинг Україна» із відміткою, де зазначається, що за вказаною у листі адресою ОСОБА_4 не проживає (а.с.48). Відповідно до п. 10.3 Договору ОСОБА_3 зобовязаний негайно повідомити ТОВ «Порше Лізинг Україна» у письмовій формі про будь-які зміни свого місця проживання. У випадку не виконання цього зобовязання, будь-яка кореспонденція (включаючи, окрім іншого повідомлення та вимоги), доставлено за адресою зазначеною ОСОБА_3 у Договорі вважається дійсною незалежно від того, чи отримав її ОСОБА_3, а датою її доставки вважається 2-й (другий) робочий день з дня її надіслання ТОВ «Порше Лізинг Україна».

Відповідно до п. 12.7 Договору у випадку неотримання ОСОБА_3 повідомлення/вимоги через відсутність за адресою/повернення через закінчення строку зберігання, ОСОБА_3 вважається належним чином повідомлений.

Згідно п. 12.13 Договору Сторони погодили, що ОСОБА_5 вважається розірваним на 10 (десятий) робочий день з дня надіслання письмового повідомлення Стороною на адресу ОСОБА_3.

Оскільки Вимога ОСОБА_3 була надіслана 06.11.2014 р., то датою припинення договору є 20.11.2014 року.

З огляду на вище викладене, ТОВ «Порше Лізинг Україна» зробив усе можливе для належного повідомлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про припинення Договору і вимогу про сплату заборгованості та повернення Обєкту лізингу.

Таким чином датою припинення Договору є 20.11.2014 року.

Відповідно до п. 12.9 Умов лізингу, у разі дострокового припинення Договору з боку ТОВ «Порше Лізинг Україна», ОСОБА_3 зобовязувався повернути Обєкт лізингу за власний рахунок у відмінному робочому і технічному стані за адресою місцезнаходження ТОВ «Порше Лізинг Україна», якщо інша адреса не вказана ТОВ «Порше Лізинг Україна», впродовж 10 (десяти) робочих днів з дати одержання відповідного запиту.

Відповідно до п. 1 Умов Поруки поручитель несе солідарну відповідальність за виконання всіх зобовязань ОСОБА_3 на підставі або у звязку з Договором або будь-якою його невідємною частиною.

Згідно п. 2 Умов поруки зобовязання Поручителя включають, окрім іншого, лізингові платежі, інші платежі, штрафні санкції та відшкодування збитків, що підлягають сплаті ОСОБА_3 у відповідності до положень Договору.

п. 3 Умов поруки Поручитель у повному обсязі відшкодовує всі платежі, що підлягають платі у відповідності до Договору протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту отримання відповідного письмового повідомлення від ТОВ «Порше Лізинг Україна» останній має право надавати такі повідомлення, як зазначено в пунктах 7 та 12.8 Договору.

Проте, ні ОСОБА_3, ні ОСОБА_4 всупереч вимог Договору не виконали свої зобовязання зі сплати заборгованості за Договором та повернення Обєкту лізингу.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення становить більше З0 днів.

Згідно п. 13.7. Умов лізингу якщо ТОВ «Порше Лізинг Україна» не зможе здійснити своє право на вилучення (повернення), як передбачено у пункті 13, він матиме право на вилучення Обєкту лізингу у ОСОБА_3 в примусовому порядку відповідно до виконавчого напису нотаріуса.

Таким чином,09 лютого 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 було вчинено виконавчий напис нотаріуса № 163 про повернення Обєкту лізингу (а.с.49).

14 лютого 2015 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_7 відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса № 163 від 09.02.2015 року.(а.с.50).

Відповідно до п. 2. ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно 6.3. Договору, ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_3 погодили, що лізингові платежі та інші платежі, що підлягають виплаті за Договором на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна», відображають справедливу вартість Обєкта лізингу та забезпечують отримання ТОВ «Порше Лізинг Україна» очікуваної станом на дату виконання Договору суми на основі діючого курсу обміну доларів США, встановленого Національним банком України або українським комерційним банком, як буде обрано за рішенням ТОВ «Порше Лізинг Україна», станом на дату, коли кожен платіж підлягає виплаті.

Відповідно до п. 12.9. Договору у випадку припинення лізингу, ОСОБА_3 зобовязаний оплатити будь-яку різницю між вартістю Обєкта лізингу (тобто сумою грошових коштів, що було фактично отримано ТОВ «Порше Лізинг Україна» в результаті продажу Обєкта лізингу) та лізинговими платежами, що залишились несплаченими відповідно до Плану відшкодування.

Таким чином, при укладанні між сторонами Договору, ТОВ «Порше Лізинг Україна» сподівався отримати доходи впродовж дії договору, при належному виконані умов Договору ОСОБА_3.

Згідно до п.6.18 Договору сторони погоджуються,що у випадку розірвання контракту/відмови відмови від Контракту за ініціативою Порше Лізинг Україна відповідно до пункту 12,лізинговий платіж буде вважатися платою за користування об»єктом лізингу.

Зважаючи на те, що станом на дату складання позовної заяви, Обєкт лізингу так і не було повернуто ТОВ «Порше Лізинг Україна» та відповідно до Плану відшкодування витрат, який є невідємною частиною Договору, ОСОБА_3 залишилися невиплаченими лізингові платежі за фактичний час користування Об»єктом лізингу за період з грудня 2014 року по жовтень 2015 року в розмірі 362 294,51 грн.

Тобто, позивач за період з грудня 2014 року по жовтень 2015 має право вимагати відшкодування у вигляді фактичний час користування Об»єктом лізингу в розмірі 362 294,51 грн.

Крім того, у зв'язку з порушенням умов договору відповідачі мають сплатити штраф, пеню, інфляційні втрати, неустойку у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України,

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно із ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Вбачається, що сторони спору знаходились у зобовязальних договірних правовідносинах, які регулюються договором фінансового лізингу від 30.07.2013 року, Законом України «Про фінансовий лізинг», статтею 806 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.785 ЦК України якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Суд вважає, що вимоги в частині стягнення прямих збитків в сумі 103 445,53 грн. є недоведеними.

Так, на підтвердження відшкодування послуг у сумі 8085,39 грн. з підготовки ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» процесуальних документів для відкриття виконавчого провадження та супроводженню повернення Обєкту лізингу, підготовки процесуальних документів, подання позовної заяви та участі в судовому засіданні по розгляду справи надав договір про надання послуг з повернення майна від 03.02.2011 р.; рахунок-фактуру № 246 від 02.09.2014 р.; акт наданих послуг № 13 від 02.09.2014 р., платіжним дорученням № 50018729 від 04.09.2014 р.(а.с.51-59).

Проте у наданих документах взагалі не зазначено, що ТОВ «Порше Лізинг Україна» отримало предмет лізингу від ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М», оскільки на день подачі позовної заяви предмет лізингу не був повернутий представнику ТОВ «Порше Лізинг Україна». ТОВ «Порше Лізинг Україна» не надало будь-яких документи, які б підтверджували факт вилучення об'єкта лізингу вказаним товариством чи будь-яких дій по транспортуванню об'єкта лізингу та понесені у зв'язку з цим витрати.

Зокрема, на підтвердження відшкодування послуг в сумі 83360,14 грн. з підготовки процесуальних документів для відкриття виконавчого провадження та супроводженням повернення Об»єкту лізингу ,ТОВ «Порше Лізинг Україна» взагалі не надало будь-яких підтверджуючих документів.

Як вбачається з акту наданих послуг №482 від 21.10.2015 року за договором про надання юридично-консультаційних послуг від 21.06.2012 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі»,яке надало юридично консультаційні послуги відповідно до п.3.5.2 Договору щодо вилучення об»єкта лізингу у ОСОБА_3,договір 00008007.Об»єкт лізингу

типу VW Touareg NF 3.0 І V6 TDI, рік виробництва 2013, шасі WVGZZZ7PZED000274, двигун CRC 136143,реєстраційний номер АА 8998ОЕ з первинною вартістю одиниці техніки (відповідно до договору лізингу) більше 40000 доларів США за межами Києва та Київської області,вилучено 20.10.2015 року і загальна вартість таких послуг,згідно з п.6.1.2.2. договору 00008007 складає 65966,78 грн.,рахунокфактура №482 від 21.10.2015 року та платіжне доручення №50025345 від 28.10.2015 року відсутній розрахунок кількості, вартості юридично-консультаційних послуг та докази, що підтверджують їх проведення,а також не надано доказів,де знаходиться вилучений Об»єкт лізингу. (а.с.258-259).

Інші вимоги про стягнення витрат на надання юридичних послуг, наданих ТОВ «Юридична фірма «Вернер» на суму 12 000 грн. не є збитками в розумінні ст..ст.22, 623 ЦК України, оскільки не мають обов»язкового характеру та необхідних ознак збитків, а відносяться до судових витрат - витрат на правову допомогу, що регулюється положеннями ст..ст.79, 84 ЦПК України.

Статтею 88 ч.1 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як вбачається із матеріалів справи надані позивачем на підтвердження понесених витрат на надання юридично-консультаційних послуг з ТОВ «Юридична компанія «Тірпл Сі» і на надання юридичних послуг, наданих ТОВ «Юридична фірма «Вернер», письмові документи не можна визнати належними і допустимими доказами, що документально підтверджують ці витрати.

Так, в акті наданих послуг №354 за Договором про надання юридично-консультаційних послуг з ТОВ «Юридична компанія «Тірпл Сі» від 21.06.2012 року, не зазначено які саме юридично-консультаційні послуги для ТОВ «Порше Лізинг Україна» були виконані. (а.с.60).

В акті №17/2010 до Договору про надання юридичних послуг, укладеному між ТОВ «Порше Лізинг Україна» і ТОВ «Юридична фірма «Вернер», також відсутній розрахунок кількості, вартості юридично-консультаційних послуг та докази, що підтверджують їх проведення. (а.с.70).

Відповідно до п.20.5 Договору Лізингу якщо інше прямо не передбачено контрактом всі повідомлення Сторони відправляють за адресою, вказаною у Контракті у письмовій формі особисто, кур»єром або поштою. При цьому факт відправлення буде вважатися підтвердженим у випадку наявності підпису адресата на копії повідомлення (у випадку передачі повідомлення особисто), квитанції про оплату відправлення або опису вкладеного з відповідною відміткою УДППЗ «Укрпошта» або кур»єрської служби. Факт отримання адресатом повідомлення буде вважатись підтвердженим у випадку наявності підпису адресата на копії повідомлення(у випадку передачі повідомлення особисто), наявності повідомлення про вручення адресату поштового відправлення / відмови адресата від прийняття з відповідною відміткою УДППЗ «Укрпошта», кур»єрської служби (у випадку відправлення повідомлення кур»єром або поштою).

Так, позивачем на підтвердження стягнення штрафів надано ксерокопії першого нагадування, направленого відповідачу ОСОБА_3 03.10.2014 року та другого нагадування від 16.10.2014 року (а.с.40-41).

Проте в порушення вимог п.20.5 Договору Лізингу доказів відправлення цих нагадувань відповідачу та отримання ним цих повідомлень позивачем не надано.

За таких обставин, суд вважає, що слід відмовити у стягнені штрафів у розмірах 343,46 грн. та 360,37 грн.

Що стосується стягнення штрафу в сумі 583,99 грн., то він підлягає стягненню, так як позивачем надано докази про належне повідомлення і отримання відповідачем третього нагадування про несплату та вимоги про сплату заборгованості (а.с.47).

З урахуванням обставин, встановлених судом, з відповідачів за первісним позовом, а саме ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь позивача підлягають стягненню солідарно: основну суму заборгованості за Договором про фінансовий лізинг №00008007 від 30.07.2013 року 30.07.2013 року у розмірі 61 285,37 грн., плата за фактичний час користування Об»єктом лізингу в сумі 362 294,51 грн., штраф у розмірі 583,99 грн., пеню у розмірі 9631,50 грн., 3% у розмірі 2889,45 гри., втрати від інфляції у розмірі 35 706,15 грн.

В судовому засіданні представником відповідачів за первісним позовом (позивачів за зустрічним позовом) ОСОБА_2 не наведено жодних підстав та не подано належних допустимих доказів того, що ОСОБА_5 про фінансовий лізинг укладений між відповідачами та ТОВ «Порше лізинг Україна» суперечить Закону України «Про захист прав споживачів» і порушує права відповідачів.

Згідно ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» та ч. 2 ст. 806 ПК України відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж. поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Положення ст. 8 Закону України «Про фінансовий лізинг» регулюють порядок переходу права власності на предмет лізингу до лізингоодержувача та порядок розрахунків у разі переходу права власності до лізигоодержувача. Так, ч. 2 даної норми встановлює, що якщо сторони договору лізингу уклали договір купівлі-продажу предмета лізингу, то право власності на предмет лізингу переходить до лізингоодержувача в разі та з моменту сплати ним визначеної договором ціни, якщо договором не передбачене інше.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами передбачені у ч. 3 ст. 18 вказаного закону і є вичерпним.

Судом встановлено, що між сторонами 30.07.2013 року укладений цивільно-правовий договір (договір про фінансовий лізинг) з дотриманням усіх передбачених законодавством вимог, а тому згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним.

Сам договір містить 20 розділів, які регулюють різні за своїм змістом права та обов'язки як відповідача, так і позивача, а Закон України "Про захист прав споживачів" застосовується у системному зв'язку із спірними правовідносинами, що регулюються Законом України "Про фінансовий лізинг", який є спеціальним.

Щодо доводів вказаних у зустрічній позовній заяві, зокрема про те, щоТОВ «Порше Лізинг Україна» не повідомляло відповідачів про ризики отримання фінансування у доларах США, а також про потенційний ризик зміни обмінного курсу долара США по відношенню до національної валюти, то як уже зазначалося, сторони передбачили це в договорі (п.6.3) з чим позивачі погодилися підписавши його, а ТОВ «Порше Лізинг Україна» додатково проінформувало про те, що всі платежі підлягають сплаті і коригуються відповідно до діючого курсу валют на день виставлення рахунку, тому вони мали усвідомлювати потенційних ризик зміни обмінного курсу.

Відповідно до ст..88 ЦПК України стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 грн.

На підставі ст.ст. 8, 22, 526, 536, 549, 611, 625, 683,806, 808, 1048, 1214 Цивільного кодексу України, Закону України «Про фінансовий лізинг», Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.10,11,59-61,79,88,208,209,212-215,218 ЦПК України, суд,-

вирішив:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору про фінансовий лізинг - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 (місце проживання: 20200, Черкаська обл. м. Звенигородка, вул. Березки, буд 4, Реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків: НОМЕР_1) та ОСОБА_4 (місце проживання: 02100, м. Київ, вул. Дубового Івана, буд. 4. Реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків: НОМЕР_2) на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» (місцезнаходження: 02152, м. Київ, проспект Павла Тичини 1В, офіс В, Ідентифікаційний код: 35571472) основну суму заборгованості за Договором про фінансовий лізинг №00008007 від 30.07.2013 року у розмірі 61 285,37 грн., плата за фактичний час користування Об»єктом лізингу в сумі 362 294,51 грн., штраф у розмірі 583,99 грн., пеню у розмірі 9631,50 грн., 3% у розмірі 2889,45 грн., втрати від інфляції у розмірі 35 706,15 грн..

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 (місце проживання: 20200, Черкаська обл. м. Звенигородка, вул. Березки, буд 4, Реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків: НОМЕР_1) та ОСОБА_4 (місце проживання: 02100, м. Київ, вул. Дубового Івана, буд. 4. Реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків: НОМЕР_2) на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» (місцезнаходження: 02152, м. Київ, проспект Павла Тичини 1В, офіс В, Ідентифікаційний код: 35571472) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 грн.

В задоволені решти позовних вимоги за первісним позовом відмовити.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю Порше Лізинг Україна про захист прав споживачів шляхом визнання недійсними договору про фінансовий лізинг та додаткових угод до нього відмовити повністю.

Повний текст рішення виготовлений 27.05.2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано апеляційному суду Черкаської області через Звенигородський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Звенигородського районного суду Т.В. Гончаренко