12 грудня 2016 року м. Токмак
Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Курдюкова В.М., при секретарі судового засідання Баздирь О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Токмацького районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України про відшкодування моральної шкоди,-
Позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, у якому просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 100 000,00 гривень.
Позов обґрунтовує наступним.
Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проходив військову службу на території Демократичної республіки Афганістан у період з 03.08.1985 року по 15.01.1987 рік.
У 1985 році, при виконанні службового обов'язку в ДРА, отримано множинні вогнепальні осколкові поранення голови (контузія головного мозку - 1985 року), наслідком яких стали шкіряні рубці у зазначених анатомічних областях, що підтверджується висновком спеціаліста у галузі судово - медичної експертизи № 721/Ж від 27.04.2015 року, що в подальшому призвело до розвитку: «Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ у вигляді посттравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії II-III ст., прогресуючого, кризового (перебігу, з вираженим церебростенічним синдромом, двобічною пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією, частими (1-2 рази на тиждень) судинними кризами змішаного характеру (лікворо-гіперттензивні, вертебро-базілярні),мнестичним зниженням, емоційно вольовою нестійкістю. Посттравматичного церебрального арахноїдиту з вираженим лікворо- гіпертензивним синдромом, вираженим вестибуло - атактичним синдромом, центральною вестибулярною дисфункцією II-III ст., стійко вираженим цефалгічним синдромом. Органічного тривожного розладу. Остеоартрозу з переважним ураженням кістей, променево - зап'ястних суглобів, Rо І ст., ПФС І ст. ГХ І ст., артеріальної гіпертензії І ст., помірного КВР», що підтверджується медичними та військовими обліковими документами. Позивача заробітна плата була основним засобом існування його родини, а на теперішню пенсію забезпечити себе та свою родину хоча б самим необхідним є просто неможливим. Це додає йому багато неприємних відчуттів, він змушений витрачати кошти на відновлення свого здоров'я, оскільки в місцевій поліклініці у видачі безоплатних медикаментів відмовляють, а платні ліки він не може придбати через їх високу ціну.
Позивач не може вести повноцінний образ життя, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт, порушена його душевна рівновага, виражена у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на його душевному стані.
Позивач відчуває себе втраченим для суспільства та родини людиною, оскільки не може допомогти своїй родині як матеріально, так і фізично, повноцінно виконувати свої обов'язки по господарству. Тривале лікування позначилося не тільки на його здоров'ї, а також і на його психіці, постійно виникають проблеми з придбанням ліків, які є занадто дорогими. Він постійно знаходиться в пригніченому стані через те, що можливості відновлення здоров'я не має і йому необхідно жити з усіма вище переліченими хворобами.
Усі ці фактори викликають негативні емоції й переживання. Порушено його нормальні життєві зв'язки, позивачу доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя.
Значна частина пенсії, яку він отримує, витрачається на придбання ліків та оздоровлення, постійні медичні огляди, санаторне лікування. Посилаючись на наведене, просить відшкодувати моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн., яка була завдана йому в результаті ушкодження здоров'я при виконанні обов'язків військової служби.
Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, він виходить із тривалості й глибини його душевних страждань, чисельності негативних наслідків для нього, що викликані внаслідок травми, а також з фізичного та фактичного значного погіршення стану здоров'я, оскільки ушкодження здоров'я позивач зазнав проходячи військову службу в ДРА з 1985 року, саме з цієї дати він і отримав чисельні хвороби, які турбують його і по сьогоднішній день. Після чисельних лікувань його стан здоров'я не покращився. За результатами огляду за висновками медико-соціальної експертної комісії позивачу була встановлена 3 група інвалідності, яка пов'язана з виконанням ним обов'язків військової служби. Витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв підтверджується, що травми та захворювання як їх наслідки - це травми, пов'язані з виконанням обов'язків військової служби.
Обов'язок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду покладається на Міністерство оборони України як на уповноважений орган державного управління.
Позивач в судове засідання не зявився був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов підтримав.
Представник відповідача в судове засідання повторно не зявився, був повідомлений належним чином, надав заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з зайнятістю в іншій справі. Суд не визнає вказану обставину поважною причиною неявки в судове засідання, оскільки відповідач є юридичною особою, яка не обмежена направити для участі в судовому засіданні іншого представника. За таких обставин суд ухвалив про заочний розгляд справи, оскільки проти цього не заперечує позивач.
Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проходив військову службу на території Демократичної республіки Афганістан у період з 03.08.1985 року по 15.01.1987 рік.
У 1985 році, при виконанні службового обов'язку в ДРА ним отримано множинні вогнепальні осколкові поранення голови (контузія головного мозку - 1985 року), наслідком яких стали шкіряні рубці у зазначених анатомічних областях, що підтверджується висновком спеціаліста у галузі судово - медичної експертизи № 721/Ж від 27.04.2015 року, що в подальшому призвело до розвитку: «Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ у вигляді посттравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії II-III ст., прогресуючого, кризового (перебігу, з вираженим церебростенічним синдромом, двобічною пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією, частими (1-2 рази на тиждень) судинними кризами змішаного характеру (лікворо-гіперттензивні, вертебро-базілярні),мнестичним зниженням, емоційно вольовою нестійкістю. Посттравматичного церебрального арахноїдиту з вираженим лікворо- гіпертензивним синдромом, вираженим вестибуло - атактичним синдромом, центральною вестибулярною дисфункцією II-III ст., стійко вираженим цефалгічним синдромом. Органічного тривожного розладу. Остеоартрозу з переважним ураженням кистей, променево - зап'ястних суглобів, Rо І ст., ПФС І ст. ГХ І ст., артеріальної гіпертензії І ст., помірного КВР», що підтверджується медичними та військовими обліковими документами.
Відповідно виписки із акту огляду МСЕК від 06.07.2015 року № 84, позивачу була встановлена третя група інвалідності.
Згідно із ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а у відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Цивільним кодексом передбачено спеціальні підстави та порядок відповідальності за заподіяну шкоду, зокрема, статтею 1173 Цивільного кодексу України передбачено, відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією або бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, що відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів
Відповідно до ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.
Згідно зі ст. 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави.
Відповідно до ст. 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції.
Ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди проводиться у встановленому законом порядку.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях.
У позивача третя група інвалідності, внаслідок захворювання, повязаного з проходженням військової служби, що дає змогу зробити висновок про право вимагати відшкодування моральної шкоди.
Згідно ч. 3 «Закону України Про збройні Сили України» передбачено, що Міністерство Оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.
Отже, обовязок держави відшкодувати завдану моральну шкоду покладається на Міністерство оборони України, як на уповноважений орган.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 21.10.2014 року у справі №3-86гс14, який згідно ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для суддів.
Разом з тим, зазначені правові норми та правова позиція Верховного суду України передбачають відшкодування Міністерством оборони України шкоди, завданої військовослужбовцю неправамірними діями, рішеннями, або бездіяльністю військовослужбовців Збройних сил України. Позивач не надав суду доказів на підтвердження, внаслідок чиїх рішень, дій чи бездіяльності позивачу завдано поранення, які стали причиною завдання моральної шкоди. Сам факт отримання поранення під час проходження військової служби не є доказом протиправних дій, бездіяльності або рішень осіб, відповідальність за які несе держава Україна в особі Міністерства оборони.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,-
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України про відшкодування моральної шкоди відмовити.
Відповідач протягом десяти днів з дня отримання копії рішення може подати до Токмацького районного суду Запорізької області заяву про перегляд заочного рішення.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд в десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: