Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/4109/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

21 листопада 2016 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Кондра Ю.Ю.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава цивільну справу

за позовом ОСОБА_4 підприємства «Полтавський мясокомбінат» до ОСОБА_2 про розірвання договору найму, зобовязання звільнити кімнату в гуртожитку, треті особи ОСОБА_5, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській області, Управління праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної в м. Полтаві ради,

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 підприємства «Полтавський мясокомбінат», ОСОБА_5 про визнання права користування жилим приміщенням, визнання недійсним ордера, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач КП «Полтавський мясокомбінат» 02 серпня 2016 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору найму, зобовязання звільнити кімнату в гуртожитку, який уточнив в поданій до суду 18 жовтня 2016 року заяві.

Посилався на те, що на балансі підприємства обліковується гуртожиток по пл. Павленківська, 18 в м. Полтаві, повноваження щодо якого здійснюються через Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській області.

01 листопада 2012 року між КП «Полтавський мясокомбінат» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір найму житла кімнати № 425 зазначеного гуртожитку.

Позивач вказував, що ордер на проживання в кімнаті № 425 гуртожитку надано іншій особі, у звязку з чим відповідача повідомлено про розірвання договір найму та запропоновано звільнити кімнату.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 на законних підставах та відповідно до виданого ордеру має в користуванні кімнату № 207 зазначеного гуртожитку, кімнату № 425 в добровільному порядку не звільнила, в поданій до суду 02 серпня 2016 року заяві позивач просив суд розірвати договір найму житла від 01 листопада 2012 року кімнати № 425 гуртожитку по пл. Павленківська, 18 в м. Полтаві, укладений між сторонами по справі, та зобовязати ОСОБА_2 звільнити кімнату № 425 гуртожитку.

В своїх доповненнях до позовної заяви, поданих до суду 18 жовтня 2016 року, позивач вказував, що КП «Полтавський мясокомбінат» відповідно до п. 5 договору найму житла, укладеного між сторонами по справі 01 листопада 2012 року, листом від 29 вересня 2016 року повідомив ОСОБА_2 про наміри розірвати договір, зазначене повідомлення відповідач отримала, але кімнату не звільнила.

Уточнюючи свої позовні вимоги, з цих підстав просив суд розірвати відповідний договір та зобовязати ОСОБА_2 звільнити кімнату № 425 гуртожитку.

ОСОБА_2 16 вересня 2016 року звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 підприємства «Полтавський мясокомбінат», ОСОБА_5 про визнання права користування жилим приміщенням, визнання недійсним ордера.

Посилалася на те, що на підставі укладеного з КП «Полтавський мясокомбінат» договору найму проживає в кімнаті № 425 гуртожитку по пл. Павленківська, 18 в м. Полтаві разом з сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який визнаний недієздатним.

Також вказувала, що строк дії вказаного договору було пролонговано до 31 жовтня 2016 року.

Посилалася на те, що хоча і отримувала від КП «Полтавський мясокомбінат» повідомлення про розірвання договору найму, але згоди на розірвання не надає.

Вважає, що ордер № 04 від 09 квітня 2014 року КП «Полтавський мясокомбінат» на імя ОСОБА_5 видано з порушенням умов і порядку надання жилого приміщення.

В своїй позовній заяві просила суд визнати ордер на житлову площею гуртожитку, що був виданий КП «Полтавський мясокомбінат» ОСОБА_5 № 425 від 09 квітня 2014 року недійсним. Просила також визнати за недієздатним ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та за нею право проживання в кімнаті № 425 гуртожитку по пл. Павленківська, 18 в м. Полтаві.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 05 жовтня 2016 року зазначені справи обєднані в одне провадження.

В судовому засіданні представник позивача КП «Полтавський мясокомбінат» повністю підтримала позовну заяву, посилаючись на викладені в поданій до суду 18 жовтня 2016 року заяві обставини, щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_2 заперечувала.

ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні повністю підтримали свої позовні вимоги та просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог КП «Полтавський мясокомбінат». Відповідач та її представник не оспорювали фактичних обставин щодо відсутності ордеру на заняття кімнати № 425 гуртожитку по площі Павленківська, 18 в м. Полтаві та розірвання договору найму у звязку з закінченням строку його дії, але вважають, що правовою підставою для користування ОСОБА_2 та недієздатним ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 спірною площею в гуртожитку в кімнаті № 425 є рішення правління КП «Полтавський мясокомбінат» від 13 грудня 2010 року.

Інші особи в судове засідання не зявилися, звернувшись до суду з заявами про розгляд справи без їх участі.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь в розгляді справи, дослідивши зібрані в справі докази, приходить наступних до висновків.

Судом встановлено, що будівля гуртожитку по пл. Павленківська, 18 в м. Полтаві є обєктом державної власності, органом управління є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській області, а балансоутримувачем гуртожитку є КП «Полтавський мясокомбінат».

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській області делегував позивачу ОСОБА_4 підприємству «Полтавський мясокомбінат» функції щодо питань надання житлової площі у гуртожитку, вселення на надану житлову площу, користування цією жилою площею, переселення та виселення з гуртожитків.

Також судом встановлено, що згідно з ордером № 370 від 05 лютого 1992 року відповідачу ОСОБА_2 на склад сімї з трьох осіб, до якої також входив ОСОБА_7 (чоловік) та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (донька), у звязку з перебуванням в трудових відносинах з КП «Полтавський мясокомбінат» надано право на заняття жилої площі в кімнаті № 207 по пл. Павленківська, 18 в м. Полтаві.

Правомірність вселення відповідача ОСОБА_2 до кімнати № 207 гуртожитку, проживання її в зазначеній кімнаті, користування нею не оспорюється позивачем та не є предметом судового розгляду.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_2

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 30 квітня 2015 року ОСОБА_6 визнаний недієздатним, опікуном призначено ОСОБА_2.

Поняття гуртожитків визначено ст. 127 ЖК України, де передбачено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки.

Главою 4 Житлового кодексу України передбачено надання особі житлової площі в гуртожитку, а не житлових приміщень.

Стаття 128 ЖК України передбачає порядок надання жилої площі в гуртожитках.

Згідно ч.2 ст.128 ЖК України жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету.

Статтею 129 ЖК України передбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу (але не в житлове приміщення).

Порядок користування жилою площею в гуртожитках згідно ст.130 ЖК України визначається законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Положення про гуртожитки затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 27 квітня 2015 року N 84, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03 липня 2015 р. за N 778/27223 (чинне на час спірних правовідносин).

Відповідно до п.15 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого ОСОБА_9 міністрів Української РСР від 3 червня 1986 р. № 208, жила площа в гуртожитку не підлягає обміну, розділу, бронюванню і здачі в піднайом.

Рішення щодо розподілення житлової площі в гуртожитках віднесено виключно до компетенції адміністрації підприємства, установи, організації.

Пунктом 19 Примірного положення про гуртожитки також передбачено, що мешканцям гуртожитку забороняється самовільно переселятися з одного приміщення в інше. Передбачено, що переселення в разі необхідності громадян з одного жилого приміщення в інше в даному гуртожитку провадиться за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та профспілкового комітету і комітету комсомолу з видачею нового ордера.

Як встановлено судом та не оспорювалося ОСОБА_2 в судовому засіданні, ордер на право заняття житлової площі в кімнаті № 425 гуртожитку по площі Павленківська, 18 в м. Полтаві їй та членам її сімї не видавався.

Натомість, 01 листопада 2012 року, між КП «Полтавський мясокомбінат» та ОСОБА_2 було укладено договір найму житла, згідно з яким ОСОБА_2 надано для проживання кімнату № 425 в гуртожитку по площі Павленківська, 18 в м. Полтаві на умовах платності та строковості.

Пунктом 5 даного договору його сторони передбачили, що даний договір діє з 01 листопада 2012 року до 31 жовтня 2013 року, по закінченню цього строку пролонгується на наступний рік, якщо сторони не виявлять бажання його розірвати.

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини з приводу укладеного в письмовій формі договору найму житла.

Правовідносини за договором найму (оренди) житла регулює глава 59 розділу III Цивільного кодексу України.

Так, згідно зі ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Стаття 811 ЦК України встановлює, що договір найму житла укладається у письмовій формі. Жодних інших застережень щодо форми договору чи порядку його реєстрації цивільне законодавство не передбачає.

Статтею 821 ЦК України передбачено, що договір найму житла укладається на строк, встановлений договором.

Позивач, звертаючись до суду з вимогами про розірвання договору та зобовязання звільнити кімнату, вважає договір найму житлового приміщення розірваним у звязку з закінченням строку його дії, а відповідач ОСОБА_2 в свою чергу не оспорює ту обставину, що термін дії договору закінчився, оскільки позивач виявив намір його розірвати.

Окрім того, оскільки строк дії укладеного сторонами договору найму житла закінчився, то в силу ст. ст. 509 ч. 1, 598 ч. 1 ЦК України відповідач повинна звільнити займане нею жиле приміщення, але відмовляється це зробити.

Тому суд приходить до висновку, що вимоги КП «Полтавський мясокомбінат» підлягають задоволенню в повному обсязі, необхідно розірвати договір найму житла від 01 листопада 2012 року кімнати № 425 гуртожитку по площі Павленківська, 18 в м. Полтаві, укладений між КП «Полтавський мясокомбінат» та ОСОБА_2 та зобовязати ОСОБА_2 звільнити к. № 425 гуртожитку по площі Павленківська, 18 в м. Полтаві.

При вирішенні справи суд виходить з того, що єдиною підставою для вселення ОСОБА_2 до спірної кімнати № 425 була цивільно-правова угода: договір найму житла від 01 листопада 2012 року. Тому правовідносини між сторонами щодо користування даною кімнатою регулюються саме нормами Цивільного кодексу України (глава 59 «Найм (оренда) житла»), застосування до спірних правовідносин норм ЖК України є помилковим.

При цьому, виходячи з укладеного між сторонами договору найму житла від 01 листопада 2012 року, та з норм права, що регулюють спірні правовідносини, після закінчення строку найму житла позивач не зобов'язаний надавати ОСОБА_2 інше жиле приміщення для проживання.

Рішення правління КП «Полтавський мясокомбінат» від 13 грудня 2010 року про надання ОСОБА_2 другої кімнати в гуртожитку для проживання її сина-інваліда при наявності вільних кімнат само по собі, за відсутності відповідного ордеру на заняття житлової площі, в силу норм житлового законодавства не може слугувати правовою підставою для заняття житлової площі в кімнаті № 425 гуртожитку по площі Павленківська, 18 в м. Полтаві.

З цих підстав позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання за нею та недієздатним сином ОСОБА_6, опікуном якого вона є, права на проживання в кімнаті № 425 гуртожитку по площі Павленківська, 18 в м. Полтаві є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання недійсним ордеру № 04 від 09 квітня 2014 року, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

При цьому ордер на жиле приміщення з огляду на його видачу на зайняте жиле приміщення може бути визнаним недійсним лише у випадку, якщо особа, яка фактично проживає у приміщенні, зайняла його на законних підставах (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 10 червня 2015 р. у справі N 6-83цс15).

Як встановлено судом, ОСОБА_2 станом на час вирішення справи судом не наділена законним правом на користування жилою площею в кімнаті № 425 гуртожитку по площі Павленківська, 18 в м. Полтаві, тому наявність такого ордера жодним чином не порушує її права та охоронювані законом інтереси.

З цих підстав вимоги ОСОБА_2 про визнання ордеру недійсним не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені КП «Полтавський мясокомбінат» судові витрати в сумі 2756 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_4 підприємства «Полтавський мясокомбінат» задовольнити.

Розірвати договір найму житла від 01 листопада 2012 року кімнати № 425 гуртожитку по площі Павленківська, 18 в м. Полтаві, укладений між Колективним підприємством «Полтавський мясокомбінат» та ОСОБА_2.

Зобовязати ОСОБА_2 звільнити кімнату № 425 гуртожитку по площі Павленківська, 18 в м. Полтаві.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь КП «Полтавський мясокомбінат» судові витрати в розмірі 2756 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_10

Суддя Н.Л.Яковенко

21.11.2016