пр. № 2/759/5102/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 рокуСуддя Святошинського районного суду м. Києва Лукяненко Л.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави.

Разом з позовною заявою представником позивача подано клопотання про забезпечення позову та просить в порядку забезпечення позову шляхом накладення арешту на на предмет застави відповідно до Договору застави транспортного засобу від 23 лютого 2016, а саме: на транспортний засіб Hyundai модель Tucson 2007 року випуску, державні номери НОМЕР_4, номер кузова НОМЕР_2 належний на праві приватної власності ОСОБА_4 (Паспорт серії: НОМЕР_3, виданий Жовтневим РУ ГУ МВС України в місті Києві, 27 вересня 2001 року. Адреса: АДРЕСА_1. Ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) та заборонити відчуження вказаного транспортного засобу з передачею транспортного засобу на відповідальне зберігання ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_5, виданий Голосіївським РУ ГУ МВС України в місті Києві, 29 січня 2009 року, 03028, АДРЕСА_2) без права користування.

Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ч.2 ст.152 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом в провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 9 ст. 153 ЦПК України, ухвала виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Згідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України, оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

На даний час між сторонами наявний спір про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

Отже, у випадку невжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Суддя вважає, що заходи забезпечення позову, які просить вжити представник позивача, є співмірними із заявленими позивачем вимогами, а тому приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на предмет застави.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.151, 152, 153 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави - задовольнити частково.

Накладення арешту на предмет застави відповідно до Договору застави транспортного засобу від 23 лютого 2016 року, а саме: на транспортний засіб Hyundai модель Tucson 2007 року випуску, державні номери НОМЕР_4, номер кузова НОМЕР_2 належний на праві приватної власності ОСОБА_4 (Паспорт серії: НОМЕР_3, виданий Жовтневим РУ ГУ МВС України в місті Києві, 27 вересня 2001 року. Адреса: АДРЕСА_1? Ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) та заборонити відчуження вказаного транспортного засобу.

В іншій частині відмовити.

Копії ухвали направити на виконання до Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві за адресою: 03148, м. Київ, вул. Гната Юри, 9 та Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Київській області за адресою: 01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 54.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Дана ухвала відповідно до Закону України „Про виконавче провадження" є виконавчим документом та може бути пред'явлена до виконання протягом одного року з дня її постановлення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Лук'яненко Л.М.