Справа № 630/925/15-ц
Провадження № 2/630/80/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2016 року м. Люботин
Люботинський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Дем'яненко І.В.,
за участю секретаря Тимошенко К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Люботин Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи Люботинського МС ГУДМС України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_3 третьої особи Люботинського МС ГУДМС України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В позовній заяві ОСОБА_1, ОСОБА_2 просять визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком, розташованим за адресою АДРЕСА_1.
Сторони були повідомлені про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином.
Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи через засоби масової інформації. В газеті «Слобідський край» № 15 від 04 лютого 2016 року опубліковано оголошення про виклик відповідача ОСОБА_3 в судове засідання, призначене на 24 лютого 2016 року.
Третя особа Люботинська МС ГУДМС України в Харківській області була належним чином та своєчасно повідомлена про час та місце розгляду справи, направила лист до суду, в якому просила розглядати справу без участі представника.
Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем по справі докази, вислухавши свідків, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, при цьому суд виходить з наступного.
Судом встановлені такі факти, що підтверджуються наявними у справі доказами, та не оспорюються сторонами по справі, та відповідні їм правовідносини.
Позивачі є власниками житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого приватним нотаріусом ХРНО Гонтаренко С.Л. реєстровий № 2319 (а.с.13).
Таким чином, суду достовірно відомо, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1
Відповідач ОСОБА_3 зареєстрований на теперішній час в будинку, що підтверджується довідкою АДБ ГУДМС України в Харківській області та копією будинкової книги (а.с.8,18)
Як вбачається з записів будинкової книги, відповідач зареєстрований за вказаною адресою з 2004 року (а.с.16).
Відповідач був зареєстрований в будинку покійної сестри позивачів як її громадянський чоловік.
ОСОБА_3 не проживає в житловому будинку, належному позивачам, з 2010 року, належних йому особистих або будь-яких інших речей в будинку не має. Факт не проживання відповідача ОСОБА_3 в будинку понад один рік підтверджено актом обстеження, складеним квартальним комітетом від 20 грудня 2015 року, підписаним головою та членами квартального комітету (а.с.15).
Зазначене підтвердили в судовому засіданні 24 лютого 2016 року, свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які сторонам є сторонніми особами, сусідами та не зацікавлені в результатах розгляду справи.
Місце фактичного мешкання відповідача ОСОБА_3 позивачам не відоме.
Згідно з ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння. користування та розпоряджання своїм майном. Як зазначено в ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Як вбачається з матеріалів справи, про те, що відповідач не проживає у зазначеному будинку свідчать відповіді Люботинського ВП Харківського ГУНП України в Харківській області від 27 січня 2016 року № 191 та виконкому Люботинської міської ради Харківської області про відсутність звернень ОСОБА_3 в період з січня 2013 року по теперішній час з заявами про порушення його прав на проживання в будинку за адресою АДРЕСА_1. Відповідач за перевіркою ОВС в розшуку не перебуває (а.с.28-30).
Із повідомлення українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» Харківської дирекції центру поштового зв'язку №7 вбачається, що ОСОБА_3 не здійснював передплату на періодичні видання, за адресою АДРЕСА_1 кореспонденцію за вказаною адресою на своє ім'я не отримує (а.с.41-43).
Також до суду надійшла відповідь головного лікаря Люботинської центральної лікарні в якій зазначено, що відповідач за місцем реєстрації за медичною допомогою не звертався, лікаря не викликав.
Оскільки відповідач ОСОБА_3 не проживає в житловому будинку понад один рік безперервно без поважних причин, то суд знаходить позовні вимоги позивачів такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони обґрунтовані на законі і доказах, наданих суду.
Статтею 41 Конституції України, ст.ст.316 - 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватися свої майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном,на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були пов'язані з позбавленням володіння.
Відповідно до ст.379 ЦК України об'єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, квартира.
Права власника житлового будинку визначеніст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Відповідно до ч.1ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України - члени сім'ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Оскільки відповідач ОСОБА_3 проживав в будинку, розташованому за адресою АДРЕСА_1 як член сім`ї власника, але добровільно залишив місце мешкання, а власники житлового будинку - ОСОБА_1, ОСОБА_2 на збереження реєстрації відповідача в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 не погоджуються, тому через не проживання понад один рік відповідача в спірному будинку без поважних причин, ОСОБА_3 є такою особою, яка втратила право користування житловим приміщенням.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.
Все вище наведене свідчить про те, що відповідач не проживає в житловому будинку по АДРЕСА_1, більше одного року, особисті речі відсутні.
Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цивільно-процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З матеріалів справи та з наданих суду позивачами доказів вбачається, що ОСОБА_3 утримуючи реєстрацію за адресою житлового будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_1, ОСОБА_2 порушує права останніх володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, які гарантовані їм, як власникам вимогами чинного законодавства.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Відповідач по справі - ОСОБА_3 не надав до суду доказів, які б свідчили про правомірність його не проживання безперервно без поважних причин понад один рік за адресою житлового будинку: Харківська область, АДРЕСА_1
На підставі матеріалів даної цивільної справи та аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає за необхідне: позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, задовольнити в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212, 213-215, 218, 223 ЦПК України, ст.ст.16, 316-321, 383, 391, 379, 405 ЦК України (в редакції 2003 року), ст.ст. 150, 156 ЖК України, суд
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити повністю
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 через відсутність без поважних причини понад один рік.
На заочне рішення відповідачем протягом 10 днів, з моменту отримання копії рішення, до Люботинського міського суду Харківської області може бути подана письмова заява про його перегляд.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Люботинський міський суд Харківської області в десяти денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя(підпис) І. В. Дем'яненко