У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця, заінтересована особа - ОСОБА_5, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Суворовського районного суду м. Херсона від 11 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 13 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаною вище скаргою, посилаючись на те, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні (далі - ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні) знаходиться виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліментів у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_1 і до досягнення дитиною 23 років, виданий Суворовський районним судом м. Херсона 17 березня 2013 року у справі № 668/592/13-ц .

13 березня 2014 року державним виконавцем визначено суму заборгованості ОСОБА_4 у розмірі 4 688 грн 40 коп. Зазначає, що вказаний розрахунок зроблено із порушенням вимог чинного законодавства, оскільки державним виконавцем не враховано, що ОСОБА_4 працював у приватному акціонерному товаристві «Южмормонтаж» в період з 1 січня 2013 року по 4 червня 2013 року та зроблено розрахунок виходячи із середньостатистичного розміру заробітної плати для штатного працівника по м. Херсону.

За таких обставин, просив задовольнити скаргу та визначити суму заборгованості у розмірі 3 850 грн 09 коп.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 11 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 13 квітня 2016 року скаргу задоволено частково. Визнано дії державного виконавця ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні щодо визначення заборгованості за аліментами за період з 1 січня 2013 року по 1 жовтня 2013 року неправомірними. Визначено за виконавчим листом від 17 липня 2013 року № 668/592/13-ц суму заборгованості за аліментами, що нарахована ОСОБА_4 за період з ІНФОРМАЦІЯ_1 по 1 жовтня 2013 року у розмірі 3 843 грн 11 коп. В іншій частині відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові ухвали та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити.

Відповідно до п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові ухвали постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про часткове задоволення скарги.

Задовольняючи частково вимоги скарги про визначення розміру аліментів, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно виходив із того, що державним виконавцем не перевірено обставини щодо працевлаштування боржника, не встановлено того, що аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 повинні нараховуватися не з ІНФОРМАЦІЯ_1, а з ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки дитина стала повнолітньою саме з цієї дати, не враховано коливання середньої заробітної плати і при обрахуванні взято до уваги сталий показник, при цьому цей показник протягом року змінювався.

Відповідно до ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не проводилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із розміру (доходу), який він одержує.Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові ухвали без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Херсона від 11 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 13 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І.Журавель

С.Ф. Хопта