РІШЕННЯ

Іменем України

13 вересня 2016 року м. Слов'янськ Єд. унік. № 243/7522/16-ц

Провадження № 2-о/243/737/2016

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Мінаєв І.М.,

народні засідателі Профатило Т.М., Сіробаба В.М.,

при секретарі судового засідання Копійко Г.С.,

за участю: прокурора Бобришева А.В.,

представника заявника ОСОБА_1,

лікаря-психіатра ОСОБА_2,

хворого ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за заявою комунальної лікувально-профілактичної установи «Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська» про примусову госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного стаціонару, -

ВСТАНОВИВ:

13.09.2016 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулась комунальна лікувально-профілактична установа «Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська» із заявою про примусову госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного стаціонару, обґрунтувавши свої вимоги тим, що ОСОБА_3 був госпіталізований 12.09.2016 року о 14-00 год. до КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська». Направлення на госпіталізацію було видане дільничним лікарем-психіатром ОСОБА_4, який після особистого огляду ОСОБА_3 зробив висновок про необхідність його госпіталізації до психіатричного стаціонару для обстеження та лікування у зв'язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе. Підставою для висновку про необхідну госпіталізацію є відомості про поведінку ОСОБА_3, на підставі яких ОСОБА_3 був оглянутий черговим лікарем-психіатром ОСОБА_2 в приймальному відділенні КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська» 12.09.2016 року о 14-00 год., яка підтвердила висновок про необхідність госпіталізації. Також ОСОБА_3 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська», які підтвердили обґрунтованість рішення про госпіталізацію ОСОБА_3, прийшовши до висновку, що його обстеження і лікування можливо тільки в умовах стаціонару. Згода ОСОБА_3 на госпіталізацію відсутня у зв'язку з його відмовою від госпіталізації за психічним станом.

Заявник просить суд винести рішення про примусову госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного закладу.

В судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на госпіталізації ОСОБА_3, оскільки його поведінка небезпечна для нього самого та оточуючих, а також можливе погіршення стану його здоров'я. Пояснив, що жодних документів, які посвідчують його особу, у лікарні немає та надати їх немає можливості.

В судовому засіданні лікар-психіатр ОСОБА_2 пояснила, що під час огляду хворого у останнього був виявлений психічний розлад у вигляді деменції складного ґенезу (ЧМТ побутова, судинного), вираженими апатоабуличними розладами, галюцинаторними включеннями, в силу якого ОСОБА_3 вчиняє дії, які являють собою безпосередню небезпеку для його здоров'я та оточуючих. Контакт з ОСОБА_3 формальний, непродуктивний, хворий дезорієнтований в часі, емоційно неадекватний, настрій мінливий, напружений, злісний, поведінкою виявляє слухові галюцинації, в бесіді проявляє неадекватний сміх, каже, що голоси співають пісні, мислення в'язке, паралогічне, з розірваністю, пам'ять та інтелект знижені за органічним типом, критика до свого стану відсутня. ОСОБА_3 неодноразово лікувався в психіатричній лікарні м. Горлівка, є інвалідом І «а» групи за психіатричним захворюванням. Остання госпіталізація хворого тривала з 23.06.2016 року по 07.09.2016 року.

Хворий ОСОБА_3 в судовому засіданні не підтримав необхідність його лікування та не погодився на примусове поміщення до психіатричної лікарні.

Прокурор в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю, не заперечував проти їх задоволення.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, хворого, прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню за наступних підстав:

-відповідно до лікарсько-психіатричного огляду № 752/4 від 13.09.2016 року у ОСОБА_3 виявлений тяжкий психічний розлад у вигляді деменції складного ґенезу (ЧМТ побутова, судинного), вираженими апатоабуличними розладами, галюцинаторними включеннями, в силу якого ОСОБА_3 вчиняє дії, які являють собою безпосередню небезпеку для його здоров'я та оточуючих. Контакт з ОСОБА_3 формальний, непродуктивний, хворий дезорієнтований в часі, емоційно неадекватний, настрій мінливий, напружений, злісний, поведінкою виявляє слухові галюцинації, в бесіді проявляє неадекватний сміх, каже, що голоси співають пісні, мислення в'язке, паралогічне, з розірваністю, пам'ять та інтелект знижені за органічним типом, критика до свого стану відсутня. ОСОБА_3 неодноразово лікувався в психіатричній лікарні м. Горлівка, є інвалідом І «а» групи за психіатричним захворюванням. Остання госпіталізація хворого тривала з 23.06.2016 року по 07.09.2016 року; примусова госпіталізація ОСОБА_3 до психіатричної лікарні визнана доцільною. (а. с. 3)

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Проте, суду не надано документа, який би посвідчував особу хворого, якого доставили до суду для розгляду даної справи.

Відмовляючи у задоволенні вказаної заяви, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, а саме - справа «Акопян проти України» від 05.06.2014 року, в якій Європейській суд з прав людини дійшов висновку про те, що невиправдане поміщення особи у психіатричний заклад стало можливими внаслідок відсутності справедливих та належних превентивних засобів захисту, які могли б забезпечити їй адекватний юридичний захист від свавілля. Ні в якому разі не можна допустити, щоб тримання особи у психіатричній лікарні супроводжувалося примусовим лікуванням, завдано їй тяжких страждань та шкоди приватному і сімейному життю, а також позбавляло її можливості ефективно оскаржити своє примусове лікування.

У відповідності до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу», кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не було встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Окрім того, відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу», психіатричний огляд проводиться з метою з'ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання.

Заява про психіатричний огляд особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника повинна бути подана у письмовій формі та містити відомості, що обґрунтовують необхідність психіатричного огляду і вказують на відмову особи чи її законного представника від звернення до лікаря-психіатра. Лікар-психіатр має право робити запит щодо надання йому додаткових медичних та інших відомостей, необхідних для прийняття відповідного рішення.

Згідно з ч. 5 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу», керівник психіатричного закладу зобов'язаний негайно повідомити про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку членів її сім'ї, інших родичів або її законного представника. У разі відсутності відомостей про наявність членів сім'ї, інших родичів або законного представника в особи, яку госпіталізовано, а також про їх місце проживання повідомляються органи внутрішніх справ за місцем проживання цієї особи.

В даному випадку в судовому засіданні було з достовірністю встановлено, що не встановлена особа, відносно якої вирішується питання про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу без її згоди.

Відповідно до абзацу першого частини першої, ч. ч. 2-4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не приймає до уваги посилання представника заявника, що особа встановлена зі слів самого хворого, а також він його знає, бо той раніше лікувався в їх лікарні, що останній не заперечував, що він і є ОСОБА_3, оскільки дані доводи не підтверджуються належними та допустимими доказами, а рішення суду не може ґрунтуватися на здогадках та припущеннях.

При цьому суд зазначає, що близькі родичі або працівники поліції не позбавлені можливості звернутись до лікарні з наданням відповідних документів, що посвідчують особу хворого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 14, 16 ЗУ «Про психіатричну допомогу», ст. ст. 213-215, 279, 282 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву комунальної лікувально-профілактичної установи «Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська» про примусову госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного стаціонару, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя

Слов'янського міськрайонного суду І.М. Мінаєв

Народні засідателі: Т.М. Профатило

В.М. Сіробаба