АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 679/346/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1846/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Федорової Н.О.,

суддів Карпусь С.А., Ярмолюка О.І.,

секретаря Бондаря О.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1 та

його представника ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 7 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Відкритого акціонерного товариства національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та пені,

в с т а н о в и л а:

20 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом. В його обґрунтування зазначив, що він є власником автомобіля «RENAULT Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1. 8 травня 2014 року близько 16 год. 40 хв. ОСОБА_5, керуючи автомобілем ВАЗ-21011, реєстраційний номер НОМЕР_2, по проспекту Незалежності в м. Острог Рівненської області, порушуючи Правила дорожнього руху при виконанні повороту ліворуч з крайнього правого положення на проїзній частині, не надав переваги у русі його автомобілю, який рухався у попутному напрямку по крайній лівій смузі, допустив зіткнення. В результаті зазначених дій відповідача транспортним засобам було завдано механічні пошкодження.

На момент ДТП у його автомобілі знаходилась дружина ОСОБА_6 та син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Внаслідок зазначеного, його син зазнав моральних страждань, що проявились у сильному психологічному стресі, розладах поведінки та порушенні психічного здоровя. Моральну шкоду, заподіяну останньому, оцінює у 150 грн.

Постановою Острозького районного суду Рівненської області від 19 травня 2014 року, у справі № 567/529/14-п, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції ОСОБА_8 Провадження № 22-ц/792/1846/16

Суддя-доповідач ОСОБА_9 Категорія № 30, 32

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5, як власника транспортного засобу, застрахована в Відкритому акціонерному товаристві Національна акціонерна страхова компанія «Оранта».

Відповідач ОСОБА_5 визнає вищевказані обставини, однак відмовляється від відшкодування шкоди, мотивуючи свою відмову наявністю полісу страхування АС/5722712 від 3 липня 2013 року та обовязком страхової компанії відшкодувати зазначену шкоду.

Відповідно до страхового акту, розрахунку страхового відшкодування та на основі проведеного ВАТ НАСК «Оранта» дослідження № ВХ0731ВК-22.05/5 від 22 травня 2014 року, розмір страхового відшкодування становить 8462 грн. 01 коп.

3 червня 2014 року він направив на адресу страхової компанії заяву про здійснення виплати йому страхового відшкодування. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» така виплата мала б бути здійснена не пізніше 3 вересня 2014 року. Однак, на даний час страхове відшкодування йому не виплачено.

Отже, вважає, що з ВАТ НАСК «Оранта» необхідно стягнути пеню за весь час прострочення виплати страхового відшкодування. Розмір пені за період з 4 вересня 2014 року по 17 березня 2015 року становить 153072 грн. 89 коп.

А тому, просив суд, збільшивши позовні вимоги, стягнути в солідарному порядку з ВАТ НАСК «Оранта» та ОСОБА_5 на його користь 150 грн. моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя внаслідок ДТП його малолітньому сину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; стягнути з ВАТ НАСК «Оранта» на його користь пеню в розмірі 153072 грн. 89 коп.; стягнути з ВАТ НАСК «Оранта» та ОСОБА_5 на його користь судові витрати по справі, в тому числі витрати на правову допомогу.

10 липня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив залишити без розгляду вимогу про стягнення з ОСОБА_5 та ВАТ НАСК «Оранта» 150 грн. моральної шкоди його сину ОСОБА_4 (а.с. 56).

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 7 серпня 2015 року позовну заяву ОСОБА_1, діючого від імені та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя внаслідок ДТП залишено без розгляду.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 7 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Непогоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким стягнути з ВАТ НАСК «Оранта» на його користь пеню в розмірі 153072 грн. 89 коп. та судові витрати по справі, в тому числі витрати на правову допомогу в розмірі 4824 грн.

Рішення вважає незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вважає, що суд відмовляючи у стягненні пені на його користь, безпідставно послався на наявний спір щодо розміру відшкодування та вирішення спору в суді, оскільки до 9 вересня 2014 року ні він, ні будь-хто в його інтересах до суду з позовом до ВАТ НАСК «Оранта» не звертався.

Суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність доказів про початок виплат йому страхового відшкодування, а відтак його висновок про правомірність призупинення страховою компанією таких виплат є безпідставним.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 4 жовтня 2016 року рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 7 серпня 2015 року в частині відмови у позові ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди скасовано. Позов ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до Відкритого акціонерного товариства національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції і в іншій частині, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: порушення норм матеріального права.

Відмовляючи у позові про стягнення пені за прострочення виплати страхового відшкодування, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки 9 вересня 2014 року ОСОБА_1 було подано позов до ВАТ НАСК «Оранта» про відшкодування шкоди, заподіяної майну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, то останнє правомірно призупинило виплату страхового відшкодування в розмірі 8462 грн. 01 коп. і його вини в простроченні виплат немає.

Однак, з такими висновками погодитись неможливо.

Встановлено, що 8 травня 2014 року о 16 год. 40 хв. за участі водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з вини останнього в м. Острог сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с. 19).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 на момент ДТП була застрахована у ВАТ НАСК «Оранта» (а.с. 10, справа № 2/679/620/2014).

13 травня 2014 року вказане товариство отримало повідомлення про ДТП від третьої особи ОСОБА_1 (а.с. 14, справа № 2/679/620/2014).

16 травня 2014 року представником ВАТ НАСК «Оранта» складений протокол (Акт) огляду транспортного засобу у присутності ОСОБА_1, де зазначено перелік пошкоджень, які отримав належний йому автомобіль «RENAULT Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 78, справа № 2/679/620/2014).

3 червня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до НАСК «Оранта» з заявою, в якій просив визначити суму страхового відшкодування від учасників ДТП та виплатити її (а.с. 80, справа № 2/679/620/2014).

Цього ж дня ВАТ НАСК «Оранта» отримало вказану заяву ОСОБА_1, що представник відповідача визнав у своєму запереченні на позов (а.с. 71-73, справа № 2/679/620/2014).

17 червня 2014 року начальником Управління регіональної мережі ОСОБА_10 затверджено Страховий акт № ОЦВ-14-4401/01, яким визначено суму страхового відшкодування ОСОБА_1 в розмірі 8462 грн. 01 коп. та його розрахунок (а.с. 75, 76, справа № 2/679/620/2014).

Відповідно до п.п. 36.1, 36.2, 36.5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року (надалі Закон) страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у звязку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобовязаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобовязаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Отже, на виконання вимог Закону, з урахуванням дати звернення ОСОБА_1 до відповідача із заявою про страхове відшкодування (03.06.2014 року), таке мало бути йому виплачено не пізніше як 1 вересня 2014 року (27 днів у червні 2014 року + 31 день у липні 2014 року + 31 день у серпні 2014 року + 1 день у вересні 2014 року = 90 днів). Однак, відповідачем цього зроблено не було.

Тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення пеня за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду з 2 вересня 2014 року по 17 березня 2015 року (дата звернення з позовом до суду), в межах позовних вимог.

Відповідно до даних, розміщених на офіційному сайті НБУ, облікова ставка становила: у періодах з 2 вересня 2014 року по 12 листопада 2014 року включно 12,5 % річних; з 13 листопада 2014 року по 5 лютого 2015 року включно 14 % річних; з 6 лютого 2015 року по 3 березня 2015 року включно 19,5 % річних; з 4 березня 2015 року по 17 березня 2015 року включно 30 % річних.

У періоді з 2 вересня 2014 року по 12 листопада 2014 року включно кількість прострочених днів становить 72; у періоді з 13 листопада 2014 року по 5 лютого 2015 року включно 85 днів; у періоді з 6 лютого 2015 року по 3 березня 2015 року включно 26 днів; у періоді з 4 березня 2015 року по 17 березня 2015 року включно 13 днів.

Враховуючи суму страхового відшкодування 8462 грн. 01 коп., розмір пені за кожен день прострочення її виплати по день звернення до суду становить 1384 грн. 98 коп. ((8462,01 х 25 /100 х 72 / 365 =417,30 грн.) + (8462,01 х 28 /100 х 85 / 365 = 551, 77 грн.) + (8462,01 х 39 /100 х 26 / 365 = 235,08 грн.) + (8462,01 х 60 /100 х 13 / 365 = 180,83 грн.)). Отже, саме зазначений розмір пені підлягає до стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1

Посилання ж суду першої інстанції на те, що ВАТ НАСК «Оранта» правомірно призупинило виплату страхового відшкодування і вина останнього у невчасній його виплаті відсутня, оскільки 9 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду про стягнення матеріальної шкоди, є помилковим. Так, як вбачається з вищевказаного, відповідач зобовязаний був не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Однак, станом на 1 вересня 2014 року цього не зробив. Отже, він прострочив виконання зобовязання, встановленого Законом. Звернення ж ОСОБА_1 9 вересня 2014 року до суду з позовом вказані строки не перервало, оскільки такі закінчились (спливли) 1 вересня 2014 року.

Окремо слід зазначити про порушення судом першої інстанції вимог Цивільного процесуального кодексу України щодо прийняття заяви про збільшення позовних вимог (а.с. 14-16).

Так, відповідно ч. 1 ст. 31 ЦПК України до початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач предявити зустрічний позов.

Як слідує з матеріалів справи, вказана заява була подана ОСОБА_1 до початку розгляду справи судом 17.03.2015 року. Однак, з її змісту вбачається, що позивач ОСОБА_1, який діяв в інтересах малолітнього ОСОБА_4, звернувшись 20.02.2015 року з позовом про стягнення на його користь 150 грн. моральної шкоди, фактично виступив у збільшених позовних вимогах від свого імені, змінивши як предмет, так і підставу позову, оскільки просив стягнути з відповідача пеню за невчасне виконання зобовязання.

Відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції про таке прийняття збільшених позовних вимог не заперечив. Судом вказаний спір був розглянутий по суті та винесене рішення, яке оскаржується в апеляційному порядку.

Однак, апеляційний суд діє в межах повноважень, наданих йому ст. 303 ЦПК України, а отже перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Що стосується відшкодування витрат на правову допомогу, то відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79, ч. 1 ст. 84, ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з урахуванням задоволеної частини позовних вимог, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 56 грн. 86 коп. витрат на правову допомогу (1384,98 грн. (задоволені вимоги) х 6284 грн. (витрати на правову допомогу а.с. 63-66 та надані в апеляційному суді) : 153072,89 грн. заявлених вимог).

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 7 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 1361 грн. 79 коп. пені та 53 грн. 04 коп. витрат на правову допомогу.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова