Дата документу 09.09.2016
Справа № 320/4950/16-ц
УХВАЛА

09 вересня 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Купавської Н.М.

при секретарі ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мелітополі цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на постанову державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця в скарзі просить визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ Запорізькій області ОСОБА_3 від 15 липня 2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом №320/8106/15-ц, виданим Мелітопольським міськрайонним судом від 07 липня 2016 року, а також зобовязати головного державного виконавця Кузнецову Г.Г. винести постанову про відкриття виконавчого провадження за даним виконавчим листом.

У судове засідання заявниця не зявилася, однак від її представника адвоката ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд скарги в їх відсутність, скаргу просять задовольнити у повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_5 у судове засідання не зявився, від нього надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність, проти скарги заперечує.

Головний державний виконавець Кузнецова Г.Г. в судове засідання не зявилася, не повідомивши про причини своєї неявки.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити.

11 квітня 2016 року Мелітопольським міськрайонним судом було ухвалено рішення, яке ухвалою апеляційного суду Запорізької області залишено без змін, відповідно до якого було визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_5 разом із матірю ОСОБА_2 Дане рішення набрало законної сили 16 червня 2016 року /а.с.3-6/.

На виконання даного рішення канцелярією суду було видано виконавчий лист /а.с.7/.

Однак, при предявленні виконавчого листа до виконання державним виконавцем було відмовлено у відкритті виконавчого провадження (відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа), про що 15 липня 2016 року винесена відповідна постанова /а.с.8/. Підставою відмови держвиконавець зазначає відсутність у виконавчому документі заходів примусового характеру.

Суд вважає, що вказана постанова винесена державним виконавцем з дотриманням вимог діючого законодавства.

В своїй скарзі заявниця посилається, що оскільки у добровільному порядку рішення суду про визначення місця проживання малолітньої дитини не виконується боржником, тому воно підлягає примусовому виконанню.

Однак, згідно ст.4 ЗУ "Про виконавче провадження заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на майно боржника;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

З тексту виконавчого документу відсутні заходи примусового характеру, які визначаються Законом України "Про виконавче провадження" чи судом ( при виконанні виконавчого листа) і змінюватись державним виконавцем за його ініціативою не можуть.

Крім того, виконання рішень у немайнових спорах передбачає, що відповідно до ст. 75 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматись від їх виконання, а відповідно до ст. 77 державним виконавцем здійснюється виконання рішення про відібрання дитини, тоді як на виконання пред'явлено виконавчий лист про визначення місця проживання дитини.

Також за ст. 9 Закону України "Про виконавче провадження" рішення може бути виконане органами, установами, організаціями та особами, які не є органами примусового виконання, тобто вказаний виконавчий документ повинен бути виконаний самим боржником.

Таким чином суд вважає, що дії державного виконавця були вчинені відповідно до закону, в межах його повноважень, які нічим не порушили права чи свободи скаржниці, оскільки вона має можливість предявити позов про відібрання дитини відповідно до ст.162 СК України та в подальшому предявити виконавчий лист на виконання, а тому, у задоволенні скарги необхідно відмовити у звязку з її необгрунтованістю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.383-387 ЦПК України, ст.4,26 Закону України Про виконавче провадження, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову державного виконавця відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляції в Мелітопольський міськрайонний суд протягом 5 днів з дня її отримання.

СУДДЯ: