У х в а л а

іменем україни

8 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дьоміної О.О., Леванчука А.О., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веселинівська автоколона № 3» про визнання договору оренди землі недійсним та повернення земельної ділянки, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Веселинівська автоколона № 3» на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 15 лютого 2016 рокута ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 31 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом, який уточнила в подальшому, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веселинівська автоколона № 3» (далі - ТОВ «Веселинівська автоколона № 3») про визнання договору оренди землі недійсним та повернення земельної ділянки, мотивуючи вимоги тим, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 4,386 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яку вона успадкувала після смерті свого батька ОСОБА_5

23 лютого 2005 року вона надала згоду передати земельну ділянку, на умовах оренди ТОВ «Веселинівська автоколона № 3» строком на 10 років.

Вказаний договір не було зареєстровано, проте ТОВ «Веселинівська автоколона № 3» фактично використовувало її земельну ділянку.

Бажаючи самостійно обробляти свою земельну ділянку, 13 серпня 2014 року вона звернулась до відповідача з проханням повернути їй земельну ділянку, проте їй було відмовлено і роз'яснено, що між нею та ТОВ «Веселинівська автоколона № 3» 2 січня 2010 року укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 10 років, тобто до 2 січня 2020 року.

Посилаючись на те, що вона зазначений договір оренди земельної ділянки не підписувала, просила суд визнати договір оренди земельної ділянки № 111, укладений між нею та ТОВ «Веселинівська автоколона № 3» 2 січня 2010 року, недійсним та зобов'язати ТОВ «Веселинівська автоколона № 3» повернути їй земельну ділянку.

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 15 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 31 березня 2016року, позов задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі № 111 площею 4,386 га, розташованої в межах території Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Веселинівська автоколона № 3» 2 січня 2010 року та зареєстрований відділом Держкомзему у Веселинівському районі Миколаївської області 23 червня 2011 року за № 00037.

Зобов'язано ТОВ «Веселинівська автоколона № 3» повернути ОСОБА_6 земельну ділянку 4,386 га, розташовану в межах території Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями,

ТОВ «Веселинівська автоколона № 3 звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 15 лютого 2016 року, ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 31 березня 2016 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, дійшов вірного висновку про задоволення позову ОСОБА_4, оскільки спірний договір, укладений від імені позивачки, підписаний не нею, а іншою особою та був укладений без волевиявлення ОСОБА_4

Доводи, на які посилається заявник у своїй касаційній скарзі, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Веселинівська автоколона № 3» відхилити.

Рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 15 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 31 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.О. Дьоміна
А.О. Леванчук О.М. Ситнік