Провадження № 22-ц/780/1386/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 24 25.05.2016
УХВАЛА

Іменем України

25 травня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Верланова С.М., Приходька К.П.,

за участі секретаря Дрозда Р.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2015 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_2 про стягнення збитків за заподіяну шкоду в порядку регресу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи учасників судового процесу, колегія суддів -

УСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року позивач - ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» звернувся до суду з цивільним позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків за заподіяну шкоду в порядку регресу, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 26.03.2015 року між ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» та ОСОБА_2 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/2549231.

Відповідно до даного полісу застрахованими являються ризики завдання збитків третім особам внаслідок експлуатації транспортного засобу Мазда, державний реєстраційний № НОМЕР_1.

04.05.2015 року в м. Біла Церква, Київської області на площі Соборна, 1/1, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу КІА SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3

Згідно постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, вищевказана ДТП сталася внаслідок порушення відповідачем Правил Дорожнього Руху, затверджених постановою Кабінету Міністраів України від 10.10.2001 року № 1306.

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент скоєння вищевказаного ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна», згідно полісу АЕ/2549231, терміном дії до 26.03.2016р.

На підставі цього полісу, ПрАТ «СК «Провідна» відшкодовано шкоду пов'язану із пошкодженням транспортного засобу КІА SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_2 у розмірі 43 460,07 грн.

Претензія позивача про сплату фактично понесених витрат у порядку регресу залишилась без задоволення, тому позивач, посилаючись на положення ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просив суд стягнути з відповідача на користь ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» в порядку регресу 43 460,07 грн. та 434,60 грн. понесених витрат на сплату судового збору.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2015 року в задоволенні позову ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач у своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати з підстав порушення норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

За своїм змістом апеляційна скарга аналогічна до змісту позовної заяви, де позивач посилається на необхідність застосування до даних правовідносин положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до ст. 38 якого передбачено регрес ний позов страховика до водія, якщо водій не повідомив страховика у строки та за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 ст. 31 цього Закону. Також, вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо неналежності як доказу оцінки завданого збитку, наданої позивачем.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд обґрунтовував свої висновки тим, що сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку, про що зазначив позивач у позові, не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. В даному випадку права позивача не порушені з боку відповідача ОСОБА_2 з тих підстав, які заявлені позивачем у позові, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 04.05.2015 року, близько 13 години 20 хвилин в м. Біла Церква, Київської області на вулиці площа Соборна, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу КІА SPORTAGE, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3. В результаті даної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Як вбачається з постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.06.2015 року, вищевказана ДТП сталося внаслідок порушення ОСОБА_2 п. 12.4, 13.1 ПДР. Відповідач ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави, в розмірі 25 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 425 гривень, що підтверджується копією відповідної постанови суду.

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент скоєння вищевказаного ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» згідно полісу АЕ/2549231, терміном дії до 26.03.2016 року.

На підставі цього полісу ПрАТ «СК «Провідна» відшкодовано ОСОБА_5, яка являється власником транспортного засобу КІА SPORTAGE, державний номерний знак НОМЕР_2, шкоду, пов'язану із пошкодженням транспортного засобу КІА SPORTAGE державний номерний знак НОМЕР_2, в розмірі 43 460,07 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 031502 від 30.07.2015 року та копією відомості № ВПТ-003204 від 29.07.2015 року.

Згідно п. 33.1.4 ч. 33.1 ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 1 липня 2004 року № 1961-ІV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до вимог п.п. ґ) п. 38.1.1. ч. 38.1 ст. 38 зазначеного Закону України страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Судом встановлено, що відповідач визнав те, що він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у статті 33 цього Закону про дорожньо-транспортну пригоду.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі №6-284цс15, письмове повідомлення страховика про настання ДТП установлено для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Оскільки у справі, що переглядалася встановлено, що настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинне базуватися на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватися у загальному порядку відшкодування збитків.

Згідно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Крім того, суд першої інстанції вірно встановив відсутність підстав для застосування положень п.2 ст.38-1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки з моменту подання постраждалою особою заяви страховику від 08.05.2015 року до здійснення фактичної виплати, визначеної суми заподіяного збитку 29.07.2015 року, пройшло менше 90 днів, а тому строки передбачені в ст. 36.2. Закону для виплати страхового відшкодування страховиком не порушено.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема щодо надання неправильної правової оцінки такому доказу, як «Отчет об оценке стоимости матеріального ущерба причиненного владельцу колесного транспортного средства № 219/6-15 от 18-26 июня 2015г.» ФЛП ОСОБА_6, не спростовують висновків суду, які відповідають обставинам справи, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» - відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий

Судді: