Справа № 308/4567/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі судового засідання Бота О.І.

за участю:

представника відповідача МВ ДВС Ужгородського МРУЮ ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ПАТ КБ «Приватбанк», ТОВ «Кредитні ініціативи», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» про визнання права власності на автомобіль та звільнення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_3, Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ПАТ КБ «Приватбанк», ТОВ «Кредитні ініціативи», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» про визнання права власності на автомобіль та звільнення майна з-під арешту. Позов мотивує тим, що 29.02.2016 року він уклав з відповідачем ОСОБА_3 договір купівлі-продажу автомобіля марки «ВАЗ 21103», 1.5 GLI 16V, 2003 року випуску, синього кольору, № кузова ХТА1345, реєстраційний номерний знак 86480 РЕ. З метою розрахунку за вищевказаний автомобіль, він передав ОСОБА_3 1000,00 доларів США, що становило на час розрахунку 27 000,00 грн. , а відповідачем ОСОБА_3 була написана на його імя розписка про отримання 1000,00 доларів США за проданий автомобіль. Вказує, що того ж дня, для того щоб він зміг зняти даний автомобіль з обліку та зареєструвати на свої імя, ОСОБА_4 , діючи від імені ОСОБА_3 по довіреності посвідченій приватним нотаріусом, видав на його ім'я довіреність, посвідчену приватним нотаріусом 29 лютого 2016 року, якою надав право йому розпоряджатися, управляти, зняти з обліку в органах автоінспекції та відчужувати автомобіль марки«ВАЗ 21103», 1.5 GLI 16V, 2003 року випуску, синього кольору, № кузова ХТА1345, реєстраційний номерний знак 86480 РЕ. Позивач вказує, що з 29.02.2016 року користувався автомобілем як своєю власністю, однак через нестачу грошових коштів відклав процедуру зняття з обліку в органах автоінспекції автомобіля. Зазначає, що в березні 2016 року звернувся до МРЕО з метою переоформлення автомобіля, однак йому відмовлено з тих підстав, що на все майно, що належить ОСОБА_3 МВ ДВС Ужгородського МРУЮ накладено арешт на підставі відкритих виконавчих проваджень. Вказані обставини позбавили позивача права в повній мірі володіти, користуватися, розпоряджатися належним йому автомобілем, з приводу чого він змушений звернутися до суду з позовом за захистом своїх прав. Вказуючи на те, що автомобіль був придбаний ним без порушення законодавства, правомірно, були повністю виконані всі умови договору купівлі-продажу, позивач просить визнати за ним право власності на вказаний автомобіль ; зобовязати МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції зняти накладені арешти та розшуки з автомобіля та визнати дійсним договір купівлі продажу транспортного засобу від 29.02.2016 р.

В ході судового розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та з посиланням на викладені обставини просив суд: визнати за ним право власності на автомобіль марки ВАЗ 21103, 1.5 GLI 16V, 2003 року випуску, синього кольору, № кузова ХТА1345, реєстраційний номерний знак 86480 РЕ; зобовязати МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції зняти накладені арешти та розшуки з вказаного автомобіля.

Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, з підстав та мотивів викладених у позові. Надав пояснення аналогічні викладеним.

В судове засідання після оголошеної перерви в судовому розгляді позивач не зявився, в матеріалах справи наявна заява у якій зазначає про продовження розгляду справи у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена, водночас подала заяву про визнання позову , згідно якої просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача МВ ДВС Ужгородського МРУЮ в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечив проти задоволення позову. Зазначив, що відповідно до ст.60 Закону України Про виконавче провадження у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору : ОСОБА_4, ОСОБА_5, представник ПАТ КБ «Приватбанк», представники ТОВ «Кредитні ініціативи», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» в судове засідання не зявилися, хоча про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою суду від 02.09.2016 р. залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору : ПАТ КБ «Приватбанк», представник ТОВ «Кредитні ініціативи», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк», які є стягувачами у виконавчих провадженнях.

Заслухавши пояснення позивача , представника вілповідача МВ ДВС Ужгородського МРУЮ, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АОС № 631842 видане РЕР Ужгородського МРВ УДАІ УМВС України в Закарпатській області 13.11.2007 року автомобіль марки «ВАЗ 21103», 1.5 GLI 16V, 2003 року випуску, синього кольору, № кузова ХТА1345, реєстраційний номерний знак 86480 РЕ належить ОСОБА_3.

В судовому засіданні встановлено, що 13 листопада 2007 року ОСОБА_3 на імя ОСОБА_6 видала довіреність посвідчену приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу ОСОБА_7 за №6985 на право користування та розпорядження автомобілем марки ВАЗ 21103, 1.5 GLI 16V, 2003 року випуску, синього кольору, № кузова ХТА1345, реєстраційний номерний знак 86480 РЕ.

29.02.2016 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу автомобіля ВАЗ 21103, 1.5 GLI 16V, 2003 року випуску, синього кольору, № кузова ХТА1345, реєстраційний номерний знак 86480 РЕ.

Також судом встановлено, що 29 лютого 2016 року ОСОБА_6 діючи від імені ОСОБА_3 по довіреності посвідченій приватним нотаріусом, видав на ім'я позивача ОСОБА_2 довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 на право управління, зняття з обліку в органах автоінспекції або продаж автомобіля ВАЗ 21103, 1.5 GLI 16V, 2003 року випуску, синього кольору, № кузова ХТА1345, реєстраційний номерний знак 86480 РЕ.

Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_2 було передано майно у вигляді автомобіля, а він передав їй грошові кошти за даний автомобіль, що підтверджується розпискою.

Згідно з розпискою від 29.02.2016 року, ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_2 1000,00 дол. США, що еквівалентно 27000,00 грн. за проданий автомобіль марки ВАЗ 21103, реєстраційний номерний знак 86480 РЕ.

Судом встановлено, що на вищевказаний автомобіль накладено арешти на підставі: постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.09.2010 року у межах виконавчого провадження № 21623851; постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.03.2011 року у межах виконавчого провадження №25303561; постанови про арешт майна боржника та оголошення на заборони на його відчуження від 01.04.2013 року у межах виконавчого провадження ВП №37241929; постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.02.2015 року у межах виконавчого провадження ВП №46438194; постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.04.2015 року у межах виконавчого провадження №46927893.

Встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, засновані на договорі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Принцип свободи договору передбачає, як це закріплено у ст.627 ЦК України, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч.1 ст. 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі.

При цьому ст. 209 ЦК України визначено, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Договір про закупівлю, який укладається відповідно до Закону України "Про здійснення державних закупівель", на вимогу замовника підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Згідно ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

У відповідності до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом

Момент виникнення права власності встановлюється Цивільним кодексом України, зокрема відповіднодо вищевикладеного змісту статей 328, 334, 664 цього Кодексу на підставі правочину і з моменту передачі товару, тобто, право власності на спірний автомобіль виникло у позивача саме 29.02.2016 року .

При цьому, те що позивач не здійснив державної реєстрації автомобіля на своє імя не впливає на його право власності. Крім того, законодавство України не містить жодної вказівки власне на реєстрацію права власності на транспортні засоби, а лише говорить про державну реєстрацію самих транспортних засобів.

Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як встановлено ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Враховуючи викладене, зважаючи на те , що позивач придбав автомобіль, суд вважає, що позивач є добросовісним набувачем, набув право власності на автомобіль на законних підставах, оскільки відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом і має законне право володіти, користуватися, розпоряджатися вище вказаним автомобілем, а відтак наявні підстави для задоволення вимог про визнання права власності на автомобіль за позивачем. Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Україною 17.07.1997, підстава 475/97-вр передбачає захист права власності, а саме, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ ст. 1 Першого протоколу до конвенції практики містить три чітких норми: перша викладена на в п. 1 є загальною за своєю природою та закріплює принцип мирного володіння майном; друга міститься в 2 реченні п.1 , стосується підстав позбавлення такого права і умови такого позбавлення; третя, викладена в п.2 і визнає право держави серед іншого, здійснювати контроль над за користуванням майном відповідно до загальних інтересів. Рішеннями ЄСПЛ нагадує, що втручання в право мирного володіння майном повинно здійснюватись з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи ( див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції») вимога досягнення такого балансу. Зокрема має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються та метою, яку бажають досягти шляхом вжиття будь-якого вжиття заходу позбавлення особи її власності ( див. рішення по справі « Прессос компанія Нав»єра та інші проти Бельгії»). У кожній справі, в якій йдеться про порушення прав власності Євросуд перевіряє дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та збереженням фундаментальних прав особи ( див. рішення по справі « Джейсм та інші проти Сполученого Королівства», »Бронський проти ОСОБА_5», «Бурдов проти Росії» та інші).

Щодо вимог позивача про зобовязання МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції зняти арешт накладений на автомобіль марки «ВАЗ 21103», 1.5 GLI 16V, 2003 року випуску, синього кольору, № кузова ХТА1345, реєстраційний номерний знак 86480 РЕ , суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України особа має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч.5 ст.60 Закону України Про виконавче провадження у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

На підставі викладеного суд вважає, що наявні правові підстави для зняття арешта накладеного постановами МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції на автомобіль марки «ВАЗ 21103», 1.5 GLI 16V, 2003 року випуску, синього кольору, № кузова ХТА1345, реєстраційний номерний знак 86480 РЕ .

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_2 визнала у повному обсязі.

Це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим, суд вважає уточнені позовні вимоги ОСОБА_2, такими що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи викладене, з урахуванням всіх обставин справи, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку , що вимоги позову є обґрунтованими і підлягають до задоволення, оскільки позивач належними і допустимими доказами довів ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 3, 15, 202, 235, 328, 334, 391, 638, 655 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 174, 212-215, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Уточнену позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору : ОСОБА_4, ОСОБА_5, ПАТ КБ «Приватбанк», ТОВ «Кредитні ініціативи», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» про визнання права власності на автомобіль та звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на автомобіль марки ВАЗ 21103, 1.5 GLI 16V, 2003 року випуску, синього кольору, № кузова ХТА1345, реєстраційний номерний знак 86480 РЕ.

Звільнити з-під арешту, накладеного МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.09.2010 року у межах виконавчого провадження № 21623851; постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.03.2011 року у межах виконавчого провадження №25303561; постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.04.2013 року у межах виконавчого провадження ВП №37241929; постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.02.2015 року у межах виконавчого провадження ВП №46438194; постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.04.2015 року у межах виконавчого провадження №46927893 - автомобіль марки ВАЗ 21103, 1.5 GLI 16V, 2003 року випуску, синього кольору, № кузова ХТА1345, реєстраційний номерний знак 86480 РЕ.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_9