АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/4435/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2237/16Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Омельченко Л.М.

Суддів: Буленка О.О., Панченка О.О.

При секретарі Ачкасовій О Н.

З участю представника позивача ОСОБА_2

Представника відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Тепловозоремонтний завод"

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 13 червня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Тепловозоремонтний завод", третя особа Управління Державної реєстрації виконавчого комітету Полтавської міської ради,- про визнання прав як мешканки гуртожитку, на яку поширюється дія Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулася в суд з вище вказаним позовом, прохаючи визнати її право, як мешканки гуртожитку, розташованого по пров. Соколова, 9 у м. Полтаві, що належить ПАТ «Тепловозоремонтний завод», на яку поширюється дія ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» щодо заборони її виселення, переселення, відселення без попереднього надання іншого житла, придатного для постійного проживання та визнати за нею право на подальше проживання у гуртожитку до розвязання її житлових питань.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 13 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Постановлено визнати, що на ОСОБА_4, як мешканку гуртожитку, розташованого за адресою: пров. Соколова, 9, м. Полтава, власником якого є ПАТ «Тепловозоремонтний завод», поширюється дія Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», у тому числі, норми ч. 1 ст. 8, ч.1 ст.19 указаного Закону щодо заборони виселення, переселення та відселення без попереднього надання іншого житла, придатного для постійного проживання людей, та право подальшого проживання в гуртожитку до розв»язання житлової проблеми.

Вирішено питання про стягнення судового збору.

В апеляційному порядку рішення місцевого суду оскаржило ПАТ «Тепловозоремонтний завод» в особі представника за довіреністю ОСОБА_5 , який в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 Посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з»явилися в засідання апеляційного суду, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на підставі наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області №174 від 20.09.1993 року, відповідно до Плану приватизації державного майна орендного підприємства «Полтавський тепловозоремонтний завод», затвердженого 10.02.1994 року, була здійснена приватизація державного майна орендного підприємства «Полтавський тепловозоремонтний завод» шляхом викупу, про що укладено договір купівлі-продажу державного майна №65 від 29 березня 1994 року. Згідно цього договору передано у власність цілісний майновий комплекс орендного підприємства «Полтавський тепловозоремонтний завод».

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 04.04.2002 року, яке набрало законної сили, по справі № 7/27 за позовом ВАТ «Тепловозоремонтний завод» до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області визнано право власності ВАТ «Полтавський тепловозоремонтний завод» на об»єкти соціально-побутового призначення, у тому числі гуртожиток в м. Полтаві по пров. Соколова, 9. Під час розгляду вказаної справи господарським судом було встановлено, що в процесі приватизації, згідно з п. 6.3 Плану приватизації державного майна орендного підприємства "Полтавський тепловозоремонтний завод", організації орендарів передано безоплатно у власність, відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств" об»єкти соціально-побутового призначення, які створені за рахунок фонду соціального розвитку підприємства, в тому числі: оздоровчий табір для дітей в с. Чернишівка Полтавського району Полтавської області, будинок медпункту на території підприємства, гуртожиток у м. Полтава, провулок Соколова, 9 (а.с.10-11).

Таким чином, до ВАТ "Тепловозоремонтний завод" перейшло право власності на спірні об'єкти соціально-побутового призначення, що визначено в п. 2.4.1 розділу 2.4 Положення про застосування способів приватизації майна державних підприємств, затвердженого наказом ФДМУ № 56 від 04.02.1993 року та підтверджується договором купівлі-продажу державного майна від 29 березня 1994 року № 65, Планом приватизації державного майна орендного підприємства "Полтавський тепловозоремонтний завод" від 10 лютого 1994 року.

Право власності на гуртожиток по провулку Соколова, 9 в м. Полтаві зареєстроване відповідачем у встановленому чинним законодавством порядку.

Відповідно до п. 1.1. Статуту ПАТ «Тепловозоремонтний завод», ВАТ «Тепловозоремонтний завод» перейменовано у ПАТ «Тепловозоремонтний завод», яке є правонаступником усіх прав та обовязків ВАТ «Тепловозоремонтний завод».

Також судом правильно встановлено, що згідно ордеру №21 від 06.09.1998 року ОСОБА_4 та членам її сім»ї ОСОБА_6 і ОСОБА_7 надано право на зайняття кімнати № 62 площею 17,1 кв.м у гуртожитку за вище вказаною адресою.

Позивач ОСОБА_4 зареєстрована 11 вересня 1998 року в кімнаті № 62 у гуртожитку по провулку Соколова, 9 в м. Полтаві та постійно проживає за даною адресою.

У преамбулі Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку» №500-ІV від 04.09.2008 року зазначено, що він регулює правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які тривалий час на законних підставах проживають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей.

Відповідно до ч.ч.1, 4 указаного вище Закону, сфера його дії поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п»яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Дія цього Закону не поширюється на гуртожитки, що знаходяться у приватній власності, крім гуртожитків, що було включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації).

Згідно з ч.1 ст.19 зазначеного Закону, забороняється виселення, переселення та відселення мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, без попереднього надання їм іншого житла, придатного для постійного проживання людей, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Судом першої інстанції правильно з»ясовано і це не заперечувалося сторонами, у тому числі й відповідачем згідно його письмових заперечень до позову, що з листопада 2015 року адміністрація ПАТ «Тепловозоремонтний завод» регулярно організовує збори мешканців гуртожитку, на яких здійснюється вплив на останніх, у тому числі й на позивача ОСОБА_4, з метою змусити укласти нові договори найму жилого приміщення, які значно погіршують становище проживаючих у гуртожитку та не відповідають вимогам Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку», зокрема й щодо права на проживання у гуртожитку до розв»язання їх житлових проблем та права на попереднє надання їм житла, придатного для проживання людей, у разі виселення, переселення чи відселення (а.с.13-15, 64-65). Отже, суд вірно зазначив, що діями по спонуканню позивача до укладення зазначеного вище договору, відповідач не визнає прав ОСОБА_4, передбачених Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку».

Місцевим судом також враховано висновки, викладені у рішенні Апеляційного суду Полтавської області від 11 лютого 2016 року по цивільній справі за №553/1227/15-ц, яке набрало законної сили, за позовом ОСОБА_8 до ПАТ «Тепловозоремонтний завод» про визнання права на надання житла та зобов»язання відновити становище, яке існувало до порушення прав на житло. Цим рішенням визнано, що на позивача, як мешканця гуртожитку по пров. Соколова, 9 у м. Полтава, розповсюджується дія Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Зміст цього рішення свідчить про те, що воно постановлено у справі за участю відповідача ПАТ «Тепловозоремонтний завод» щодо правовідносин, пов»язаних з користуванням тим же гуртожитком, який є предметом позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_4 та, відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, встановлені ним обставини не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Встановивши зазначені вище обставини і давши вірну оцінку доказам сторін, місцевий суд дійшов правильного висновку, що спірний гуртожиток не належить до гуртожитків, на які згідно з ч.4 ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку» не поширюється сфера дії цього Закону. Тому суд на законних підставах задовольнив позовні вимоги ОСОБА_4, визнавши за нею права, передбачені зазначеним вище Законом, які не визнаються відповідачем, у тому числі, й поширення на неї норм ч. 1 ст. 8, ч.1 ст.19 указаного Закону щодо заборони виселення, переселення та відселення без попереднього надання іншого житла, придатного для постійного проживання людей, та право подальшого проживання в гуртожитку до розв»язання житлової проблеми.

Рішення суду є законним, обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв»язку з чим колегія суддів не знаходить підстав для його скасування чи зміни.

Доводи апеляційної скарги про те, що гуртожиток, у якому проживає позивач, не включено до статутного капіталу ВАТ «Тепловозоремонтний завод», не заслуговують на увагу, оскільки рішенням Господарського суду Полтавської області від 04.04.2002 року по справі №7/27 за позовом про визнання права власності за ВАТ «Тепловозоремонтний завод» було визнано право власності на об»єкти соціально-культурного призначення, у тому числі й на гуртожиток по пров. Соколова, 9 у м. Полтаві. За нормами Статуту, ПАТ "Тепловозоремонтний завод" є правонаступником ВАТ "Тепловозоремонтний завод".

Також не можуть бути прийняті до уваги посилання на те, що відповідач не порушував будь-яких прав позивача, оскільки із заперечення на позов та з апеляційної скарги вбачається, що він не визнає прав ОСОБА_4, як мешканки гуртожитку по пров. Соколова, 9 у м. Полтава, передбачених Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» щодо її прав на проживання до розв"язання житлової проблеми та заборони виселення, переселення, відселення без надання іншого житла, що, в силу ч.1 ст.3 ЦПК України, підлягає захисту в суді.

Інші доводи теж не можуть бути підставою для скасування правильного по суті судового рішення.

За таких обставин, рішення місцевого суду слід залишити без змін та відхилити апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 315 , 317, 319 ЦПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Тепловозоремонтний завод" відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 13 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя (підпис)

Судді: (підписи)

Копія вірно: