УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до корпорації «Житлобудінвест‑Ч» м. Черкаси, третя особа - Департамент капітального будівництва Черкаської обласної державної адміністрації, про визнання майнових прав на квартиру, визнання протиправними дій, зобов'язання виконання обов'язку по завершенню будівництва, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 вересня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 13 листопада 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати за ним майнові права на недобудовану квартиру № 6, проектною загальною площею 68 кв. м, по АДРЕСА_1 після завершення будівництва та введення в експлуатацію вказаного будинку; визнати протиправними дії корпорації «Житлобудінвест-Ч» в особі генерального директора ОСОБА_5 про стягнення з нього додаткових коштів на будівництво житлового будинку; зобов'язати відповідача виконати свій обов'язок щодо завершення будівництва квартири, ввести будинок в експлуатацію до 01 жовтня 2015 року та передати квартиру йому у власність.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 18 січня 2008 року між ним та корпорацією «Житлобудінвест-Ч» укладено договір про дольову участь у будівництві квартири в житловому будинку по АДРЕСА_1, за умовами якого він замовив будівництво двокімнатної квартири за будівельним номером 6 на другому поверсі в житловому будинку, загальною площею 68 кв. м, згідно проекту.

Відповідно до п. 2.1 договору, вартість одного квадратного метра квартири коштує 5 000 грн.

Пунктом 2.2 вказаного договору передбачено, що у разі повної оплати вартості квартири до 05 лютого 2008 року, вартість одного квадратного метра квартири є фіксованою і перегляду не підлягає.

На виконання умов даного договору, 30 січня 2008 року ним передано на рахунок відповідача кошти в сумі 340 000 грн, що підтверджується квитанцією.

Згідно п. 4.1 договору відповідач взяв на себе зобов'язання здійснити будівництво квартири у жилому будинку та ввести будинок в експлуатацію у 2009 році, однак відповідач безпідставно не здає будинок в експлуатацію, чим завдає йому майнові збитки. Крім того, позивач зазначив, що на його неодноразові звернення щодо належного виконання умов договору та завершення будівництва, відповідач не реагує та ухиляється від здачі об'єкта в експлуатацію, вимагаючи, при цьому, з нього та інших інвесторів додаткових коштів.

Посилаючись на вказані обставини, просив позов задовольнити.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 13 листопада 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

ОСОБА_4, не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, звернувся із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом першої інстанції повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для його скасування.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов правильного висновку про їх необґрунтованість, з наступних підстав.

18 січня 2008 року між ОСОБА_4 та корпорацією «Житлобудінвест-Ч» укладено договір про дольову участь у будівництві квартири в житловому будинку по АДРЕСА_1, за умовами якого він замовив будівництво двокімнатної квартири за будівельним номером 6 на другому поверсі в житловому будинку, загальною площею згідно проекту 68 кв. м.

Відповідно до п. 2.1 договору вартість одного квадратного метра квартири коштує 5 000 грн.

Пунктом 2.2 вказаного договору передбачено, що у разі повної оплати вартості квартири до 05 лютого 2008 року, вартість одного квадратного метра квартири є фіксованою і перегляду не підлягає.

Відповідно до п. п. 2.3., 2.4., 2.5. договору від 18 січня 2008 року дольовик сплачує вартість квартири, уточнену в зв'язку з впливом ринкових відносин та зміною договірних цін на матеріали, послуги, обладнання та інші витрати, вартість квартири уточнюється в зв'язку з врахуванням індексу інфляції, економічної ситуації в країні і в м. Черкаси, підвищення рівня мінімальної заробітної плати, вартості енергоресурсів, кон'юнктури ринку.

У зв'язку з наявністю обставин, передбачених договором, ОСОБА_4 було повідомлено про збільшення вартості будівництва квартири та зазначено про необхідність внесення додаткових витрат у сумі 40 664 грн до 01 січня 2015 року. Також йому роз'яснено, що при повній сплаті коштів усіма дольовиками, завершення будівництва планується у першому півріччі 2015 року (а. с. 16).

Проте, додаткові витрати в сумі 40 664 грн позивач не сплатив, а інші дольовики сплатили частково, що позбавляє можливості завершити будівництво, здати будинок в експлуатацію та передати квартири дольовикам.

Крім того, суди правильно зазначили, що право позивача на отримання у власність квартири після завершення будівництва, відповідачем не порушене, оскільки закріплене в п. 4.3. договору про дольову участь у будівництві квартири.

При цьому, суд також зазначив про безпідставність вимог ОСОБА_4 про зобов'язання виконання обов'язку по завершенню будівництва, оскільки п.4.1 зазначеного договору сторони погодили, що відповідач здійснює будівництво квартири в житловому будинку і зобов'язується ввести будинок в експлуатацію в 2009 році при наявності повного і своєчасного фінансування з боку всіх дольовиків, в тому числі й позивача.

Таким чином, висновки судів є правильними, зроблені на підставі дослідження та оцінки наданих сторонами доказів (ст. 212 ЦПК України).

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Інші доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Враховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 вересня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 13 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.М. Колодійчук
І.М. Фаловська