Номер провадження: 22-ц/785/1903/16
Головуючий у першій інстанції Гудіна Н. І.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради,

встановила:

03 червня 2015 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2008 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилися діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а ІНФОРМАЦІЯ_2 - син ОСОБА_7.

Також зазначив, що протягом останнього року відповідачка взагалі не приймає участі вихованні дітей, не цікавиться їх навчанням, не відвідує навчальний заклад не провідує дітей вдома. Вихованням дітей займається позивач за допомогою своїх батьків.

Крім того позивач звернув увагу суду на те, що відповідач не виконує свої батьківські обов'язки, передбачені законом і моральними засадами суспільства. Вона самоусунулася від будь-якого спілкування з дітьми, їх виховання і утримання. Взагалі її спосіб життя є антисоціальним, вона зловживає спиртними напоями на постійній основі, і використовує державну допомогу при народженні дитини не за цільовим призначенням.

З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дітей, просив його вимоги задовольнити та вирішити питання про позбавлення відповідачку батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач позов не визнала, зазначила, що працевлаштувалась на роботу, не вживає алкогольних напоїв і просить не позбавляти її батьківських прав.

Третя особа - Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради надав письмовий висновок про доцільність позбавлення батьківських відповідача та заяву про розгляд справи за відсутністю його представника (а.с.43-44).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування зазначеного судового рішення, із ухваленням нового про залишення дітей з матір'ю, посилаючись на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_3 не виконує свої батьківські обов'язки, передбачені законом і моральними засадами суспільства, самоусунулася від будь-якого спілкування з дітьми, їх виховання і утримання, зловживає спиртними напоями та веде антисоціальний спосіб життя, що в своїй сукупності є підставою для позбавлення її батьківських прав стосовно трьох неповнолітніх дітей сторін.

Однак, повністю з таким висновком суду погодитись не можна, з огляду на наступні обставини.

Так, як вбачається з матеріалів справи, сторони а також троє їх неповнолітніх дітей мешкають разом в одній кімнаті площею 9,5 кв.м. по АДРЕСА_1, що вже свідчить про недостатні житлові умови сторін та дітей. Разом з тим, вказана квартира належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_3, а позивач ОСОБА_4 є членом сім'ї власника житла, що не заперечувалось сторонами в суді апеляційної інстанції.

Так, згідно копії висновку акту оцінки потреб ОМЦСССДМ від 24.02.2015 р. неповнолітніх дітей сторін: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у помешканні не дотримано елементарних санітарно-гігієнічних норм, присутні ознаки сирості, грибка, відсутнє постійне, придатне місце для сну та відпочинку, діти не забезпечені належними умовами проживання та виховання.

Однак судом першої інстанції не було встановлено, на підставі яких саме норм Закону працівники Служби у справах дітей Суворовської РДА прийшли до такого висновку, що стало підставою для висновку, що умови проживання сім'ї є неналежними і що в цьому мається саме вина відповідача, враховуючи, що позивач також мешкає у вказаному житловому приміщенні.

Матеріали справи також не мають доказів того, що вказаною службою у справах дітей вживались ті чи інші заходи задля того, щоб умови проживання сторін та їх дітей стали належними. Жодного разу працівниками служби у справах дітей та органами опіки і піклування не встановлювалися строки щодо можливості покращення житлових умов сторін та їх дітей.

Зазначеними службами у справах дітей лише один раз здійснювалась перевірка житлових умов сторін та їх дітей, при якій відповідач ОСОБА_3 не була присутня та не була ознайомлена з актом, складеним в результаті цієї перевірки, що свідчить про те, що він не в повній мірі відповідає дійсним обставинами справи.

Так, в матеріалах справи відсутні переконливі докази винної поведінки відповідача щодо ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню своїх дітей, які б давали беззаперечні підстави для позбавлення її батьківських прав.

З цих підстав, доводи апелянта ОСОБА_3 про те, що матеріали справи не мають достатньо доказів того, що вона являється хронічним алкоголіком, раніше попереджалась про необхідність належного виконання батьківських прав, або притягувалась до відповідальності за неналежне ставлення до своїх обов'язків щодо неповнолітніх дітей.

Що стосується розписок відповідача щодо неналежного ставлення до своїх обов'язків стосовно виховання дітей, то матеріали справи не мають достатньо підстав вважати ці розписки об'єктивними і такими, що були написані відповідачем добровільно, без будь-якого примушення, або впливу сторонніх осіб.

Дійсно, як вбачається з матеріалів справи та підтверджується сторонами, вони припинили проживати однією сім'єю, однак продовжують проживати в одній кімнаті, що в свою чергу свідчить про неприязні стосунки між ними, що в свою чергу може впливати на виховання дітей.

Та обставина, що між сторонами існують неприязні стосунки, наслідком яких стали сварки між ними, та те, що позивач перешкоджав відповідачу зустрічам з дітьми, підтверджується відповідними відповідями начальника Суворовського відділу Одеського міського управління Головного управління МВС України в Одеській області полковника міліції ОСОБА_8 на заяви відповідача щодо неправомірної поведінки позивача стосовно неї (а.с.82,83).

Таким чином, судом недостатньо взято до уваги, що відповідач хоча і недостатньо належним чином ставиться до своїх обов'язків матері щодо утримання та виховання неповнолітніх дітей, однак рішення щодо позбавлення її батьківських прав стосовно цих дітей, є передчасним і не буде направлено на здійснення принципу максимального забезпечення інтересів дітей, їх захисту і забезпечення турботи про них, як то передбачено статтею 3 «Конвенції про права дитини».

У відповідності до положення пунктів 15 та 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід застосовувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька та матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання, дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Як з'ясовано в суді апеляційної інстанції, на даний час саме відповідач ОСОБА_3 займається утриманням і вихованням дітьми, оскільки позивач на даний час з ними не проживає.

Також відповідач колегії суддів зазначила, що вона працевлаштована, однак, лише протягом 2-х годин виконує свої трудові обов'язки, так як інший період часу займається вихованням дітей. Зазначені твердження відповідача не спростовані позивачем в суді апеляційної інстанції.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його спростовують, , у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду скасувати та увалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей: ОСОБА_9, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовити.

Також колегія судів вважає за необхідне попередити відповідача ОСОБА_3 про необхідність зміни ставлення до виховання вищевказаних неповнолітніх дітей та покласти на орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради контроль за виконанням ОСОБА_3 своїх батьківських обов'язків стосовно виховання дітей.

Крім того, враховуючи, що при зверненні до суду з апеляційною скаргою апелянтом було недоплачено судовий збір у розмірі 23,96 грн., у відповідності до ст. 88 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне стягнути судовий збір у вказаному розмірі на користь державного бюджету України з позивача ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, відмовити.

Попередити відповідача ОСОБА_3 про необхідність зміни ставлення до виховання дітей: ОСОБА_9, ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Покласти на орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради контроль за виконанням ОСОБА_3 своїх батьківських обов'язків стосовно виховання дітей: ОСОБА_9, ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь державного бюджету України судовий збір у сумі 23,96 грн. (двадцять три гривні 96 копійок).

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко