У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кадєтова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Одеське регіональне управління» публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що в якості забезпечення виконання умов кредитного договору від 26 березня 2007 року № 4к-70 між нею та публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») було укладено договір поруки № 506/07, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_3 усіх його зобов'язань перед кредитором. Також зазначений вище кредитний договір забезпечений договором іпотеки, предметом якого є нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1.

Позивачу стало відомо, що між банком та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду, у відповідності до якої було збільшено процентну ставку за кредитом з 14,5 % до 20 % річних, однак з ОСОБА_2 як поручителем вказані зміни не були погоджені, а в результаті внесених доповнень до укладеного кредитного договору, було збільшено обсяг відповідальності без її згоди, тому позивач просила визнати припиненим укладений між нею та банком договір поруки.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Разом з тим, заявник подала касаційну скаргу з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого чинним законодавством, проте у касаційній скарзі нею заявлено клопотання про поновлення цього строку з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦПК України, у разі пропущення строку на касаційне оскарження, з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала касаційну скаргу, може поновити цей строк.

Наведені у клопотанні доводи свідчать про поважність причин пропуску процесуального строку на касаційне оскарження.

За таких обставин клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень слід задовольнити.

Проте, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що п. 4.6 кредитного договору було передбачено право банку змінювати величину процентної ставки, попередивши при цьому письмово позичальника за 5 днів, при цьому форма такого попередження може бути довільною, тому зміни до кредитного договору не спричинили збільшення обсягу відповідальності боржника, а відповідно і поручителя.

Крім того, позивач особисто підписала заяву-анкету про зміну умов кредитування від 17 лютого 2009 року та погодилась зі змінами внесеними до умов договору кредитування, що поточна відсоткова ставка по кредиту складає 20%.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 травня 2016 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2016 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Одеське регіональне управління» публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кадєтова