У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємства «Дівіс» про визнання права власності на нерухоме майно,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що він 25 грудня 2001 року на підставі договору купівлі-продажу отримав право власності на нерухоме майно - жилу квартиру АДРЕСА_1.

З метою надбудови мансарди зазначеного приміщення, він 14 вересня 2010 року уклав договір підряду № 22/01/10 з ПП «Дівіс», за умовами якого останній зобов'язався здійснити роботи щодо надбудови мансарди, а позивач зобов'язався сплатити гроші за надані послуги.

На порушення умов п. 8.4 договору підряду відповідач відмовився підписати акт прийому-передачі виконаних робіт, оскільки за період виконання будівельних робіт піднялися ціни на будівельні матеріали та будівельні роботи. Позивачу необхідно було доплатити 9 000 грн, в іншому випадку відповідно до п. 11.6 договору підряду, у разі несплати додаткових коштів ПП «Дівіс» визнає право власності на приміщення.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_2 у

м. Києві з урахуванням добудованої мансарди, загальною площею 140, 7 кв. м.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 листопада

2011 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 140, 7 кв. м. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, скаржник просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції на підставі

ст. 876 ЦК, ч. 2 ст. 331 ЦК України, ч. 1 ст. 392 ЦК України та висновку Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 5252/11-42 від

31 жовтня 2011 року дійшов висновку про задоволення позову.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з положень

ст. ст. 328, 331, 392, 876 ЦК України та зазначив, що мансарда добудована до квартири позивача за рахунок горища, без проектної та дозвільної документації.

Горище у багатоквартирному жилому будинку, як допоміжне приміщення належить власникам квартир на праві спільної сумісної власності

(ч. 2 ст. 382 ЦК України) Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників згідно ч. 2 ст. 369 ЦК України.

Дані положення містяться у рішенні Конституційного Суду України

№ 4-рп/2004 від 02 березня 2004 року, яке є обов'язковим до виконання на території України.

Добудована за рахунок горища, мансарда квартири позивача немає проектної та дозвільної документації, що також було зазначено в рішенні суду першої інстанції, посилаючись на висновок Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 5252/11-42 від 31 жовтня 2011 року.

Висновки суду апеляційної інстанції ґрунтуються на вірно встановлених обставинах у справі та діючому законодавстві.

Судом апеляційної інстанції вірно визначено характер спірних правовідносин, що виникли між сторонами, правильно дана правова оцінка та застосована норма матеріального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновки суду апеляційної інстанції.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємства «Дівіс» про визнання права власності на нерухоме майно, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович