Справа № 359/9018/15-ц Головуючий у І інстанції Саган В. М.
Провадження № 22-ц/780/6687/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 21.12.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

21 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді : Ігнатченко Н.В.,

суддів : Кулішенка Ю.М., Сушко Л.П.,

за участю секретаря : Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: публічне акціонерне товариство «Грін Банк», Реєстраційна служба Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області про визнання іпотекодержателем нерухомого майна та стягнення заборгованості,

у с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 30 листопада 2006 року між ОСОБА_4 та ВАТ Банк «Олімпійська Україна», найменування якого змінено на ПАТ «Грін Банк», було укладено кредитний договір № 61/06, згідно якого відповідач отримав кредит на придбання земельної ділянки в розмірі 1 675 000,00 грн. зі сплатою 25 % річних за користування коштами та з кінцевим терміном повернення до 29 листопада 2007 року. Зобовязання відповідача перед банком забезпечено договором іпотеки від 6 серпня 2007 року, предметом якого є земельна ділянка площею 10,000 га для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області. 17 квітня 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Грін Банк» було укладено договір поруки № 61-1/13, відповідно до якого позивач взяла на себе зобовязання солідарно відповідати перед кредитором щодо погашення кредиту та відсотків в загальному розмірі 2 963 562,20 грн.

Позивач вказала, що відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, у звязку з чим 19 квітня 2013 року вона погасила заборгованість за кредитним договором в повному обсязі. Посилаючись на те, що до неї як до поручителя, який виконав зобовязання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобовязанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання, відповідно до умов договору поруки та положень ст. 556 ЦК України позивач просила стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості у розмірі 2 963 562,20 грн., визнати її іпотекодрежателем нерухомого майна (земельної ділянки) та зобовязати Реєстраційну службу Бориспільського МРУЮ Київської області внести відповідний запис.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 грудня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4О на користь ОСОБА_3 суму заборгованості у розмірі 2 963 562,20 грн. Визнано ОСОБА_3 іпотекодержателем нерухомого майна, а саме земельної ділянки площею 10,000 га для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, кадастровий номер :07:001:0039. Зобовязано Реєстраційну службу Бориспільського МРУЮ Київської області внести запис про скасування державної реєстрації прав іпотеки і заборони на користь ПАТ «Грін Банк».

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині визнання позивача іпотекодрежателем спірного нерухомого майна, з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону ухвалене у справі судове рішення не відповідає у повному обсязі.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судом встановлено, що 30 листопада 2006 року між ОСОБА_4 та ВАТ Банк «Олімпійська Україна», найменування якого змінено на ПАТ «Грін Банк», було укладено кредитний договір № 61/06, згідно якого відповідач отримав кредит на придбання земельної ділянки в розмірі 1 675 000,00 грн. зі сплатою 25 % річних за користування коштами та з кінцевим терміном повернення до 29 листопада 2007 року.

Зобовязання відповідача перед банком забезпечено договором іпотеки від 6 серпня 2007 року, предметом якого є земельна ділянка площею 10,000 га для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, яка належала відповідачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 575527, виданого Бориспільським райвідділом земельних ресурсів 20 березня 2007 року.

17 квітня 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Грін Банк» було укладено договір поруки № 61-1/13, відповідно до якого позивач взяла на себе зобовязання солідарно відповідати перед кредитором щодо погашення кредиту та відсотків в загальному розмірі 2 963 562,20 грн.

Відповідно до п. 2.2. договору поруки після погашення поручителем зобовязань позичальника перед банком до поручителя на відповідну суму переходять права кредитора за кредитним договором від 30 листопада 2006 року № 61/06 і банк на письмову вимогу поручителя, передає йому документ, що підтверджують це право.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, у звязку з цим у нього утворилася заборгованість у загальному розмірі 2 963 562,20 грн., яку 19 квітня 2013 року погасила позивач у повному обсязі.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 виконала зобов'язання ОСОБА_4 перед ПАТ «Грін Банк», а тому до неї перейшли права кредитора за зазначеним вище кредитним договором із переходом прав на іпотеку нерухомого майна.

Проте колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду з огляду на наступне.

Згідно із ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається зі змісту ст. ст. 33, 36, 119 ЦПК України на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі предявлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобовязується вирішити справу за тим позовом, що предявлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Винятки становлять справи, вирішення яких є неможливим без участі усіх співвідповідачів у звязку із характером спірних правовідносин.

Якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК).

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Якщо ж справа, у якій судом першої інстанції не вирішено питання про залучення усіх належних відповідачів, без участі яких її вирішення є неможливим, перебуває на розгляді у суді апеляційної інстанції, апеляційний суд відмовляє у позові з цих підстав. При цьому обґрунтованість позовних вимог не перевіряється.

Установлено, що 18 січня 2014 року відповідач ОСОБА_4 помер.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 грудня 2015 року від 1 грудня 2014 року за ОСОБА_2 в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_4 визнано право власності на земельну ділянку площею 10,000 га для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, кадастровий номер :07:001:0039.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обовязки) фізичної особи припиняється у момент її смерті.

У такому випадку права та обовязки особи, яка померла (спадкодавця), переходять до інших осіб (спадкоємців), за винятком обставин, передбачених ст. 1219 ЦК України.

Разом з тим, положеннями ст. 1281 ЦК України передбачено умови пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців.

Вирішуючи спір, та задовольняючи вимоги позивача про стягнення заборгованості та визнання іпотекодержателем земельної ділянки, яку успадкувала дружина померлого ОСОБА_2, суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 33, 122, 130 ЦПК України не вирішив питання про склад осіб, які братимуть участь у справі та не залучив останню з власної ініціативи в якості співвідповідача, чим порушив її право на судовий захист.

Таким чином, встановивши неможливість розгляду справи без залучення до її участі вищевказаної особи, як власника земельної ділянки щодо прав на яку виник спір, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, що не позбавляє позивача на звернення із відповідними вимогами до належного відповідача.

Крім того, суд першої інстанції зобовязав Реєстраційну службу Бориспільського МРУЮ Київської області внести запис про скасування державної реєстрації прав іпотеки і заборони на користь ПАТ «Грін Банк», однак не врахував, що вона також не залучена до участі у справі в якості співвідповідача, а цивільне законодавство не передбачає можливості захисту прав та інтересів позивача шляхом зобовязання до вчинення певних дій третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Викладене свідчить, що при вирішені спору судом неповно встановлено фактичні обставин справи, рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, що в силу ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, ч. 1 п. 2 ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: Ю.М. Кулішенко

ОСОБА_5