У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визнання права власності на автомобіль за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

22.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до до територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визнання права власності на автомобіль за набувальною давністю.

Відповідно до ч.2,3 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача (заявника) і відповідача (боржника, стягувача), їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номер засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач (заявник) обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви. Позовна заява підписується позивачем із зазначенням дати її підписання.

У позовні заяві чітко не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, не зазначено доказів, які підтверджують кожну обставину.

Так, відповідно до змісту ч. ч. 1, 2 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК Украни право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 344 ЦК, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: майно може бути обєктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

Володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.

Згідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними в інформаційному листі від 28 січ-ня 2013 року № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ по захист права власності та інших речових прав» норми про набувальну давність не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов'язань, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника.

Разом із тим, у позовній заяві не зазначено чи є інші особи, які претендують на це майно, зокрема спадкоємці померлої ОСОБА_3, тому не є зрозумілим підстави звернення до суду із позовом саме до територіальної громади, так як у позові відсутні посилання чи виник з цією особою спір щодо вказаного майна. До того ж, з позовної заяви та доданих до неї документів не є зрозумілим, чи зареєстрований даний автомобіль за ОСОБА_3 в установленому законом порядку, оскільки відсутність правовстановлюючих документів на рухоме майно виключає факт відкритого й очевидного ним володіння.

Позов не містить опису обставин добросовісності володіння в контексті ст. 344 ЦК України, яка є однією з основних ознак, передбачених цією нормою, - коли володілець не знав та не міг знати про те, що він володіє чужою річчю та не знав і не міг знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності, проте обставини, у зв'язку з якими виникло володіння, не давали сумніву щодо правомірності набуття майна.

При цьому, позовна заява не містить опису підстав одночасного посилання позивача на положення ст.344 ЦК України (набуття права власності за набувальною давністю) та на укладення між сторонами договору зберігання (ст. 936-955), з врахуванням того, що право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника (поза договірними правовідносинами), при цьому володілець має субєктивно вважати майно своїм.

Крім того, позивачу пропонується у позовній заяві зазначити в якості третьої особи орган, який здійснює реєстрацію та облік транспортних засобів. Вказати його адресу, поштовий індекс, номер засобів звязку, якщо такий відомий.

Відповідно до ч. 4 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

При цьому, у даній справі підставою залишення позовної заяви без руху є не неподання доказів в обґрунтування заявленого позову, які можуть бути подані на наступних стадіях процесу, а саме зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

За змістом ч. 1 ст. 220 ЦПК України до позовної заяви додаються її копії з додатковими письмовими матеріалами у кількості примірників відповідно до числа осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 121 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву (заяву, скаргу) подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача (заявника, скаржника) і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач (заявник, скаржник) відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 ЦПК України, позовна заява (заява, скарга) вважається поданою в день її первісного подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведене вважаю, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визнання права власності на автомобіль за набувальною давністю, залишити без руху.

Надати строк пять днів з моменту отримання копії ухвали суду для надання суду оновленої позовної заяви та її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Розяснити що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк заява буде визнана неподаною та повернута відповідно до вимог ч. 2 ст. 121 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю.В. Апаллонова