АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/7717/14-ц
Провадження № 22-ц/792/984/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі : головуючого - судді Фанди В.П.,

суддів : Купельського А.В., Спірідонової Т.В.,

за участі : секретаря Лапка Ю.В.

представника позивача ОСОБА_1, апелянта ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3 і їх представника ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 квітня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи - ОСОБА_3, служба в справах дітей Хмельницької міської ради про усунення перешкод в користуванні будинком шляхом виселення.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

встановила:

У квітні 2014 року позивач звертаючись до суду з позовом, просив усунути перешкоди в користуванні будинком шляхом виселення відповідачів. Зазначав, що придбав та зареєстрував своє право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1. Рішенням сесії Хмельницької міської ради позивачу було надано земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за вказаною вище адресою, право власності на яку підтверджується отриманим свідоцтвом про право власності на нерухоме майно. Однак, відповідач разом із своєю сім'єю з спірного будинку не виселяються, постійно в ньому проживають, на прохання позивача щодо звільнення помешкання відповідачі ніяк не реагують. Через такі дії відповідачів позивач не може повноцінно користуватися придбаним будинком та використовувати його для власного проживання та членів своєї сім'ї. Дані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 квітня 2016 року позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_6, не чинити перешкод ОСОБА_8 в користуванні житловим будинком АДРЕСА_1. Виселено ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_6, з житлового будинку АДРЕСА_1. Вирішено питання судових витрат.

____________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Козак О.В.

Доповідач - Фанда В.П. Категорія : 44

В апеляційній скарзі апелянти з рішенням суду не погоджуються, посилаються на порушення норм матеріального та процесуального законодавства, просять його скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Зазначали, що судом не було враховано, що спірний житловий будинок позивачу не передавався і зобов'язання щодо встановлення строку передачі договором купівлі-продажу не зазначалися, коштів за будинок ОСОБА_2 не отримував, ключі не передавав. Вказував, що мав укладатися договір застави, а не договір купівлі-продажу.

На апеляційному перегляді рішення суду першої інстанції апелянт ОСОБА_2 та його представник підтримали вимоги апеляційної скарги, вважають, що її слід задовольнити з підстав вказаних у апеляції.

Представник позивача апеляційну скаргу не визнав вважає, що в її задоволені слід відмовити.

ОСОБА_3 підтримала вимоги апеляційної скарги вважає, що її слід задовольнити.

ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6, служба в справах дітей Хмельницької міської ради на перегляд справи не з'явилися, належним чином повідомленні про день, час і місце слухання справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень від 28 квітня 2016 року, 29 квітня 2016 року.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності з ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що в зв'язку із відчуженням ОСОБА_2 19 січня 2010 року житлового будинку по АДРЕСА_1 його власником став ОСОБА_8 та 03.12.11 року провів реєстрацію своїх прав.

Правомірність даного правочину підтверджена ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 28.10.14 року, тому у відповідності з ч.3 ст.60 ЦПК України колегія суддів не бере до уваги посилання апелянта на не передачу житлового будинку позивачеві, наявність порушень з боку нотаріуса при вчиненні даного правочину.

Попередній власник, та його члени сім'ї не виселилися з спірного житлового будинку, продовжують проживати там.

У відповідності до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У разі порушення своїх прав власник згідно зі статтею 391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

При цьому положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору.

Між сторонами не було укладено договір оренди чи іншого користування даним будинком, тому суд першої інстанції до спірних правовідносин правильно застосував положення статті 391 ЦК України.

Позивач виявив намір на власний розсуд користуватися своєю власністю, а тому його вимоги щодо усунення перешкод у користуванні його власністю шляхом виселення із приміщення будинку є обґрунтованими, та відповідають положенням статті 16 ЦК України, а порушене право користування власністю - відновленню. Обмеження прав власника сторони не визначили у договорі купівлі-продажу, тому посилання представника апелянтів на наявність домовленості щодо проживання відповідачів у спірному будинку не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК УРСР з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком.

Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири) на відчуження цих обєктів, Закон не передбачив при переході прав і обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку (квартири).

Таких вимог закону дотримався суд першої інстанції, тому правомірно задовольнив вимоги і щодо виселення членів сім'ї колишнього власника будинку.

Посилання апелянта на неправильне застосування судом ст.ст.98,158 ЖК України є голослівним та спростовується самим рішенням суду у якому відсутня мотивація рішення даними нормами.

Твердження апелянтів на порушення прав неповнолітніх дітей не заслуговують на увагу, оскільки позовні вимоги заявлено щодо осіб, які є повнолітніми, ухвалюючи рішення по суті спору суд першої інстанції не вирішував питання щодо прав неповнолітніх осіб на користування житлом.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено дійсні обставини справи, дана їм належна оцінка, його висновки узгоджуються з матеріалами справи, відповідають закону.

Доводи апеляційної скарги, на які посилаються апелянти, не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: підпис Судді: підписи

З оригіналом згідно : суддя Апеляційного суду В.П. Фанда