Справа № 433/1678/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2016 року, Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді -Крівоклякіної Н.В.,

за участю секретаря Рєзнікової Л.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в смт. Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду із відповідним позовом в обґрунтування позовних вимог якого зазначила, що 16.08.2016 року вона придбала у ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: вул..Садова, буд.11 у с.Бабичеве Троїцького району Луганської області. Між нею та ОСОБА_2 була вчинена відповідна розписка згідно якої вона розрахувалась з відповідачем за придбаний житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами. Зазначений будинок, який став предметом договору купівлі-продажу належав на праві приватної власності матері відповідача ОСОБА_3, яка померла 18.12.2015 року, і як розпорядження на випадок своєї смерті 13.11.2015 року вона склала заповіт, яким усе своє майно заповіла своєму сину відповідачу ОСОБА_2. Оскільки спадкоємець ОСОБА_2 на момент смерті проживав разом з матірю, він фактично прийняв належне йому спадкове майно і не звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право власності у встановленому законом порядку. У звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок у відповідача оформити договір купівлі-продажу в нотаріальному порядку виявляється неможливим, у звязку з чим вона змушена звернутись до суду та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: вул..Садова, буд.11 у с.Бабичеве Троїцького району Луганської області та складається з: А-1 ж; а; а1; ґ жит. будинок; Б-лікухня; В;Г;Д сараї; Ж; З; И сараї; ПГ погріб; Н лідуш; К убиральня; 1-2 огорожа; З колодязь.

Позивач до суду не зявилась, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач також у судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, просив дану справу розглянути без його участі.

Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Статтею 10 ЦПК встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, подані відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на

які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір.

Судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 08.10.1998 року, будинок №11, який розташований за адресою: вул..Садова у с.Бабичеве Троїцького району Луганської області належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі Розпорядження голови Троїцької районної державної адміністрації №398 від 07.10.1998 року (а.с.11).

Як вбачається з копії заповіту від 13.11.2015 року, складеному секретарем Лантратівської сільської ради Троїцького району Луганської області та зареєстрованому в реєстрі за №161, ОСОБА_3 усе своє майно заповіла єдиному спадкоємцю, своєму сину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

18.12.2015 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Лантратівської сільської ради №1259 від 16.08.2016 року. На момент смерті вона була зареєстрована та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).

Після її смерті залишилось майно, зокрема житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою вулиця Садова, будинок 11 у с. Бабичеве Троїцького району Луганської області, що підтверджується дослідженими вище судом документами, а саме копією свідоцтва на право приватної власності на житловий будинок від 08.10.1998 року та копією реєстраційної картки на право приватної власності.

Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3, який фактично прийняв спадщину, є її син - відповідач ОСОБА_2, однак у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу він не оформив право власності на зазначений житловий будинок у нотаріальному порядку.

16.08.2016 року між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу, предметом якого став житловий будинок №11 за адресою: вул.Садова, с.Бабичеве Троїцького району Луганської області, що також підтверджується розпискою (а.с.6).

Оформити вищезазначений правочини в нотаріальному порядку позивач та відповідач не змогли, оскільки останній не оформив право власності у встановленому законом порядку на житловий будинок з господарьскими будівлями та спорудами, який він успадкував після смерті своєї матері.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно зі ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Пунктом 31 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. N 20/5 (z0283-04),передбачено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості ( інформація) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

При нотаріальному посвідченні договорів про відчуження житлового будинку правовстановлюючим документом , який повинен бути наданий нотаріусу в силу п. 61 та 62 зазначеної вище Інструкції є документ, або його дублікат , який підтверджує право власності (довірчої власності) на вказане майно, оригінал якого у відповідача ОСОБА_2 відсутній.

Зазначені вище обставини позбавляють позивача можливості узаконити укладений між нею та відповідачем правочин.

З огляду на вищезазначене, оскільки позивач домовилась з відповідачем щодо усіх істотних умов укладеноно між ними правочину купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, що підтверджується відповідними доказами, відповідач не заперечує проти даного правочину, фактично відбулося повне виконання правочину. Даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення вказаного правочину відсутні з незалежних від позивача зазначених вище обставин. Вказаний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивача може бути предметом захисту у судовому порядку.

Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно.

У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивач звернулась до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як вона набула у власність зазначений житловий будинок № 11 по вулиці Садовій в с. Бабичеве Троїцького району Луганської області з господарськими будівлями та спорудами, однак у неї відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину.

На підставі ст.ст. 203, 204, 328, 334, 638, 655, ЦК України, п. 31, 61, 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. N 20/5, керуючись ст.ст.10,11,60, 130, 174, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: вул.Садова, буд.11 у с. Бабичеве Троїцького району Луганської області та складається з: А-1 ж; а; а1; ґ жит. будинок; Б-лікухня; В;Г;Д сараї; Ж; З; И сараї; ПГ погріб; Н лідуш; К убиральня; 1-2 огорожа; З колодязь.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.В. Крівоклякіна.