УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Леванчука А.О., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, правонаступниками якої є ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, до ОСОБА_8 про визнання права власності на спадкове майно за касаційною скаргою ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 15 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2010 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що після смерті свекрухи ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та чоловіка ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, вона як спадкоємець за законом прийняла спадщину відповідно до чинного законодавства. Проте через відсутність правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями та неможливістю їх відновлення не може в нотаріальному порядку оформити спадщину.

З огляду на викладене, просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, які розташовані по АДРЕСА_1

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 17 вересня 2010 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на спадкове майно після смерті її чоловіка ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на житловий будинок з господарськими будівлями, які розташовані по АДРЕСА_1

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 20 квітня 2016 року до участі у справі після смерті ОСОБА_4 залучено її правонаступників: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 15 червня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які є правонаступниками ОСОБА_4, право власності на 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_8 право власності на 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1

У касаційній скарзі ОСОБА_8, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду в частині задоволення позову ОСОБА_4 та визнання за її правонаступниками права власності на 1/4 частини спірного будинку скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_1 загальною площею 106,3 кв. м, господарська будівля «Б», погріб «б» та сарай «В» відносилися до майна колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_11, а його членами були дружина ОСОБА_9 та дочка ОСОБА_8 (а.с. 59-60). Відтак вказані особи на підставі ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР мали в рівних частках по 1/3 частини зазначеного майна.

До майна даного колгоспного двору відносився житловий будинок по АДРЕСА_1 загальною площею 106,3 кв. м та жилою площею 83,9 кв. м, господарська будівля «Б», погріб «б» та сарай «В», відповідно до технічного паспорта на будинок від 21 травня 2010 року (а.с.13-16).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер голова колгоспного двору ОСОБА_11, після смерті якого відкрилася спадщина на 1/3 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 Волочиського району Хмельницької області, яку прийняли його дружина ОСОБА_9 та дочка ОСОБА_8 Тобто кожній з них стало належати по 1/2 частини цього будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_9

Згідно заповіту, складеного 23 жовтня 2001 року, посвідченого секретарем Сарнівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області, ОСОБА_9 заповіла жилий будинок і все належне їй майно сину - ОСОБА_10 та дочці - ОСОБА_8

Як свідчить довідка Волочиського районного бюро технічної інвентаризації від 26 травня 2010 року свідоцтво про право власності на спірне домоволодіння не видавалося, реєстрація не проводилася (а.с.12).

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із ч.2 ст.123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

18 березня 2003 року ОСОБА_10 державним нотаріусом Волочиської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9 на спадкове майно, що складається з права на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП ім. Ватутіна розміром 2.6 в умовних кадастрових гектарах та права на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства СТОВ «Надія» розміром 0,356877 відсотків (а.с. 32, 34).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_10, після смерті якого спадщину прийняла його дружина ОСОБА_4, яка разом з спадкодавцем з 2006 року стала проживати в спірному домоволодінні. До спадкового майна входить ј частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, на яке після смерті останньої, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_5 року, мають право її правонаступники ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які прийняли спадщину у встановленому законом порядку.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Рішення у частині визнання за ОСОБА_8 права власності на ѕ частини житлового будинку не оскаржується, а відтак перегляду не піддягає.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення суду апеляційної інстанції, оскільки судове рішення законне та обґрунтоване.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_8 відхилити.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 15 червня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Леванчук А.О. СтупакО.В.