АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3848/16 Справа № 201/5314/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.,

суддів Максюти Ж.І., Прозорової М.Л.,

при секретарі Самокиші О.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2014 року за поданням державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року до суду звернувся державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2014 року подання задоволено та обмежено у виїзді за кордон ОСОБА_2 до виконання виконавчих листів: № 401/7530/12, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 18 червня 2013 року; № 412/14215/2012, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 21 березня 2013 року ; № 2-6167/2011, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 01 вересня 2011 року; № 2-6349/2011, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 11травня 2011 року.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання державного виконавця, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи подання державного виконавця про встановелння обмеження у виїзді ОСОБА_2 за кордон, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем були вжиті всі заходи рішення суду, але боржник ОСОБА_2 ухиляється від його виконання.

Проте з такими висновками погодитися не можна виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що на виконанні у Жовтневому ВДВС Дніпропетровського МУЮ перебувають наступні виконавчі провадження, боржником за яким є ОСОБА_2: №39882009 щодо виконання виконавчого листа, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення на користь ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» 1011624,74 грн.; № 37852147 від 08 квітня 2013 року щодо стягнення на користь ОСОБА_6 129809,53 грн.; № 29804836 від 22 вересня 2011 року щодо стягнення на користь ОСОБА_5 219789,00 грн.; № 26638853 щодо стягнення на користь ОСОБА_7 83080,00 грн.

При виконанні вказаних проваджень державним виконавцем встановлено, що нерухомого майна за боржником не зареєстровано, належний йому автомобіль, який був переданий ОСОБА_2 на відповідальне зберігання оголошено в розшук, а також по спливу строку для самостійного виконання рішень, ОСОБА_2 рішення не виконав, борг не сплатив.

Крім того, в матеріалах справи містяться лише виконавчі листи, постанови про відкриття виконавчих проваджень, рішення державного реєстратора щодо відсутності нерухомого майна у боржника та акт опису й арешту майна (а.с. 4, 6-14, 17), а інших доказів, що свідчили б про ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням не має.

Також як вбачається із заяви ОСОБА_2 від 13 жовтня 2011 року, останній надав на вимогу державного виконавця автомобіль, який було описано та складено акт опису й арешту майна (а.с. 15, 16)

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розв'язання спорів у цій сфері регулює Закон України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України».

Відповідно до ст. 6 цього Закону, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

У відповідності до п. 18 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

Зі змісту наведених норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню перед судом.

Проте як вбачається з матеріалів справи, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження, що в даному випадку відсутнє, а також в матеріалах справи взагалі відсутні докази ухилення ОСОБА_2 від виконання зобовязань за судовим рішенням.

У звязку з чим саме посилання державного виконавця як на підставу задоволення подання - наявність зобовязання у боржника, не може бути підставою для його задоволення.

За таких обставин, підстави для обмеження виїзду боржника на даний час відсутні, але суд першої інстанції на ці обставини уваги не звернув та передчасно задовольнив подання державного виконавця, а тому ухвала районного суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні подання.

Керуючись ст.ст. 303,307,312,315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2014 року скасувати.

У задоволенні подання державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: