Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 19 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 01 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свою вимоги тим, що 25 листопада 2009 року між ним та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 13 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник порушив умови кредитного договору, а тому станом на 31 жовтня 2014 року утворилась заборгованість перед банком у розмірі 24 527,59 грн., яка складається з: 10 299,39 грн. заборгованості за кредитом, 10 934,03 грн. заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом, 1 650 грн. заборгованості з комісії за користування кредитом, а також штрафів: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 144, 17 грн. - штраф (процентна складова). У зв'язку з тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер, його замінено на належних відповідачів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Враховуючи викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк», з урахуванням уточнених позовних вимог, просило стягнути зі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь банку 11 827,90 грн.

Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 19 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 01 березня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України) від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний, суд виходив із того, що настанням строку вимоги вважається дата смерті позичальника ОСОБА_5, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а 28 січня 2014 року строк пред'явлення вимоги сплив, тому банк позбавлений права вимоги до відповідачів.

Проте з такими висновками судів погодитись не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що 25 листопада 2009 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 13 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер.

25 грудня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення боргу за кредитним договором.

На час смерті позичальника заборгованість за кредитним договором становила 11 827,90 грн., з яких: 10 299,39 грн. - заборгованість за кредитом; 489,09 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 539,42 грн. - штраф (процентна складова).

Після смерті ОСОБА_5 у 2013 році заведена спадкова справа, спадкоємцями позичальника є його син - ОСОБА_3 та донька - ОСОБА_4

Позивач вказував, що про смерть позичальника йому стало відомо лише при розгляді даної справи.

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 07 квітня 2015 року замінено відповідача ОСОБА_3 на правонаступників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а. с. 55-56).

Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред'явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Згідно з ч. 3 ст. 1281 ЦК України, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

За змістом ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

У абз. 2 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами ст. 625 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони кредитного договору погодили, що строк повернення кредиту в повному обсязі відповідає строку дії картки (а. с. 8).

Оскільки, кінцевийстрок повного погашення кредиту визначено зіспливом останнього дня місяця дії картки, то саме з цієї дати настає строк вимоги.

Вказаний висновок узгоджується правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 01 жовтня 2014 року № 6-134цс14, від 22 жовтня 2014 року № 6-127цс14, від 07 жовтня 2014 року № 6-1295цс15.

Однак строк дії картки судами не встановлено, копія картки в матеріалах справи відсутня, отже судами не досліджувалася.

Крім того, судами не встановлено всі обставини справи, зокрема, коли банк дізнався чи міг дізнатися про смерть боржника, не перевірено доводи позивача про те, що він дізнався про смерть відповідача під час розгляду справи. У такому разі, відлік строку, визначено ч. 3 ст. 1281 ЦК України, необхідно було б обраховувати зі спливом останнього дня місяця дії картки, оскільки саме з цієї дати настає строк вимоги.

Таким чином, суди попередніх інстанцій у порушення вимог статей 213, 214 ЦПК України на вищенаведені положення закону та обставини справи уваги не звернули, не дослідили усіх доказів, які містяться у матеріалах справи, дійшли передчасного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в зв'язку з пропуском строку звернення до суду, не перевірили, чи підлягає до застосування до спірних правовідносин ч. 3 ст. 1281 ЦК України, не встановили строку дії картки як початку строку вимоги, не встановили обсягу спадкового майна та його вартість, враховуючи, що спадкоємців декілька, не з'ясували розмір частки спадкового майна кожного спадкоємця.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 338 ЦПК України ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 19 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 01 березня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

О.В.Умнова

І.М. Фаловська