Ухвала

іменем україни

27 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П.,Журавель В.І., Хопти С.В.
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Служби автомобільних доріг у Львівській області, дочірнього підприємства "Львівський Облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, за касаційною скаргою дочірнього підприємства "Львівський Облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 22 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 26 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просила стягнути з Служби автомобільних доріг у Львівській області, дочірнього підприємства "Львівський Облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - ДП "Львівський Облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України " на свою користь 35000 грн. компенсації моральної шкоди, яка була заподіяна неправомірними діями відповідачів. В обґрунтування позовних вимог указувала на те, що 19 жовтня 2014 року перебувала у якості пасажира в автомобілі марки "Toyota", модель "Venza", державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 Унаслідок неналежного стану автомобільної дороги Т-14-19 Миколаїв-Жидачів-Калуш на ділянці 1 км + 100 м автодороги близько 11 год. 30 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) внаслідок якої їй було спричинено тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку, підшкірного крововиливу тім'яної ділянки голови зліва. Під моральною шкодою позивач вважала заподіяння тілесних ушкоджень, фізичного болю і страждань, вимушеність тривалого лікуватися, вжиття заходів для відновлення здоров'я, пристосовування до змін у житті тощо.

З огляду на зазначене просила позов задовольнити.

Заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 22 червня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто солідарно з Служби автомобільних доріг у Львівській області та ДП "Львівський Облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь ОСОБА_4 15000 грн компенсації завданої моральної шкоди та 350 грн сплаченого судового збору.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 26 листопада 2015 року, рішення Франківського районного суду м. Львова від 22 червня 2015 року в частині солідарного стягнення із Служби автомобільних доріг у Львівській області на користь ОСОБА_4 15000 грн компенсації завданої моральної шкоди та 350 грн сплаченого судового збору скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ДП "Львівський Облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить указані судові рішення скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З матеріалів справи вбачається, що заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 22 червня 2015 року в частині, що залишена без змін апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Львівської області від 26 листопада 2015 року ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ділянка автомобільної дороги, на якій внаслідок незадовільного стану дорожнього покриття сталась ДТП, перебуває у загальнодержавній власності в особі Служби автомобільних доріг у Львівській області та на підставі відповідного договору обслуговується ДП "Львівський Облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", а тому відповідачі повинні нести солідарну відповідальність перед позивачем, за заподіяну їй шкоду.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення заподіяної шкоди з Служби автомобільних доріг у Львівській області та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову в позові, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.212 ЦПК України), вірно застосувавши положення ч. 1 ст.1167 ЦК України, дійшов правильного висновку про те, що відповідальність за шкоду, заподіяну позивачу, повинен нести ДП "Львівський Облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", оскільки невиконання саме ним своїх обов'язків щодо належного утримання дорожнього покриття перебуває у прямому причинному зв'язку з настанням ДТП, внаслідок якої позивачу заподіяно моральну шкоду.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу дочірнього підприємства "Львівський Облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" відхилити.

Заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 22 червня 2015 року в частині, що залишена без змін апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Львівської області від 26 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:С.П. Штелик
В.І. Журавель
С.Ф. Хопта