Справа № 603/193/16-ц
Провадження №2/603/93/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2016 р. Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Гудкової Ю. Г.

за участю секретаря Смолінчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати за нею право власності на: житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вул. Лесі Українки, 8 в с. Гранітне Монастириського району Тернопільської області; земельну ділянку площею 0,27 га, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 №661388; земельну ділянку площею 1,53 га, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 №661388, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 10.02.2005 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала із спадкодавцем. Одержати у нотаріальній конторі свідоцтво про прийняття спадщини, що залишилась після смерті матері, позивач ОСОБА_1 не може у звязку з відмовою у вчиненні нотаріальної дії, так як відсутній правовстановлюючий документ на будинковолодіння, що підлягає спадкуванню та втрачений оригінал державного акту на право приватної власності на земельні ділянки, що підлягають спадкуванню. З приводу втрати державного акту позивачем подано оголошення в районну редакцію газети «Вісті Придністровя».

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з»явилася, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечила в судове засідання явку представника, однак подала суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності їхнього представника.

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно витягу із рішення восьмої сесії двадцять другого скликання ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області від 19.08.1997 року ОСОБА_3 безкоштовно передано у приватну власність на постійне користування земельну ділянку загальною площею 0,58 га, до складу якої входить: земельна ділянка площею 0,25 га для житлово-побутових потреб, земельна ділянка площею 0,33 га для ведення господарства.

Житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по вул. Лесі Українки, 8 в с. Гранітне Монастириського району Тернопільської області, належав ОСОБА_3, що вбачається зі змісту довідок № 73, № 74, виданих 23.02.2016 року виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області.

Згідно інформаційного листа комунального підприємства «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» №196 від 29.04.2016 року дане будинковолодіння не зареєстровано на праві власності за обліком бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до довідки комунального підприємства «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» №149 від 30.03.2016 року, виданої ОСОБА_1, у с. Гранітне по вул. Лесі Українки за № 8, розміщено: одноповерховий житловий будинок загальною площею 94,6 кв.м, житловою 59,9 кв.м під літерою «А», літня кухня «Б», сарай «В», курник «Г», огорожа №1, криниця «К».

На даний житловий будинок 30.03.2016 року КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» було виготовлено інвентаризаційну справу (ксерокопія інвентаризаційної справи додана до матеріалів справи).

Як слідує з даного технічного паспорта, житловий будинок загальною площею 94,6 кв.м, житловою 59,9 кв.м під літерою «А», літня кухня «Б», сарай «В», курник «Г», огорожа №1, криниця «К», які входять до складу домогосподарства, що розташоване по вул. Лесі Українки за № 8 в с. Гранітне Монастириського району Тернопільської області, збудоване у 1973 1985 роках.

Зі змісту довідки №74, виданої 23.02.2016 року виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, вбачається, що згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 661388 ОСОБА_3 належала земельна ділянка загальною площею 1,80 га, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області.

Згідно інформації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок №29-1912-99.61-245/2-16 від 03.03.2016 року ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на землю серії Р1 №661388 належала земельна ділянка площею 0,27 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області та земельна ділянка площею 1,53 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області.

Вказаний державний акт, виданий 04.09.2002 року ОСОБА_2 сільською радою Монастириського району Тернопільської області ОСОБА_3, що посвідчує право власності на дані земельні ділянки, на час розгляду справи втрачений, про що в Монастириській районній редакції газети «Вісті Придністровя» (тираж №9(7141) від 04.03.2016 року) розміщено оголошення про те, щоб вважати даний державний акт недійсним.

ОСОБА_3 померла 10.02.2005 року в с. Гранітне Монастириського району Тернопільської області, про що свідчить ксерокопія свідоцтва про смерть серії І-ИД №200050, виданого 15.03.2016 року виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на: житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вул. Лесі Українки, 8 в с. Гранітне Монастириського району Тернопільської області; земельну ділянку площею 0,27 га, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 №661388; земельну ділянку площею 1,53 га, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 №661388.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті.

Все своє спадкове майно ОСОБА_3 заповіла позивачу ОСОБА_1, що вбачається зі змісту заповіту від 10.02.2000 року, посвідченого секретарем Гранітненської сільської ради Монастириського району Тернопільської області.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1є спадкоємцем за заповітом, відмови від прийняття спадщини після смерті матері не заявляла, прийнявши спадщину, що підтверджується довідкою №74, виданою 23.02.2016 року виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області.

У зв»язку з тим, що на будинковолодіння, що підлягає спадкуванню, відсутній правовстановлюючий документ, втрачений оригінал державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом (інформаційний лист Монастириської державної нотаріальної контори від 29.02.2016 року №168/01-16).

Як вбачається зі змісту інформаційного листа Монастириської державної нотаріальної контори №402/01-16 від 29.04.2016 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_3, померлої 10.02.2005 року, не була заведена.

Відповідно до розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення його будівництва.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, що затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18.02.2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Таким чином, згідно досліджених у судовому засіданні довідок № 73, № 74, виданих 23.02.2016 року на підставі погосподарської книги виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району, витягу з рішення восьмої сесії двадцять другого скликання ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області від 19.08.1997 року, технічного паспорта будинковолодіння від 30.03.2016 року, вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вул. Лесі Українки, 8 в с. Гранітне Монастириського району Тернопільської області, є приватною власністю, роками зведення якого є 1973 1985 роки, дане будинковолодіння зведене на відведеній для цього земельній ділянці.

Відповідно до Листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №12/5-126 від 23.03.1999 року по об»єктах, що збудовані до 05.08.1992 року, тобто до прийняття Урядом України документа, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об»єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до п.3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №95 від 19.03.2013 року документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом.

Відповідно до ст.ст.1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п.г ч.1 ст.81 та ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що спадкодавцю ОСОБА_3 на праві власності належали: житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вул. Лесі Українки, 8 в с. Гранітне Монастириського району Тернопільської області; земельна ділянка площею 0,27 га, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 №661388; земельна ділянка площею 1,53 га, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 №661388, позивач є спадкоємцем за заповітом, відмови від прийняття спадщини не заявляла, прийнявши спадщину, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на вищевказане спадкове майно, в порядку спадкування за заповітом після померлої 10.02.2005 року ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 292, 294 ЦПК України, ст.ст. 328, 1217, 1218, 1223, 1225, 1268 ЦК України, ст.ст. 81, 131 ЗК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1»ю Андріївною право власності на спадкове майно, а саме на:

- житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вул. Лесі Українки, 8 в с. Гранітне Монастириського району Тернопільської області, до складу якого входить одноповерховий житловий будинок загальною площею 94,6 кв.м, житловою 59,9 кв.м під літерою «А», літня кухня «Б», сарай «В», курник «Г», огорожа №1, криниця «К»;

- земельну ділянку площею 0,27 га, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 №661388;

- земельну ділянку площею 1,53 га, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 №661388, в порядку спадкування за заповітом після смерті 10.02.2005 року ОСОБА_3

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області.Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: ОСОБА_4