Справа № 306/3318/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 квітня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого Собослой Г.Г.,

суддів Павліченко С.В., Куцин М.М.,

секретарі Чонка Д.М.,

з участю ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Свалявського районного суду від 03 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Стройненської сільської ради, третя особа без самостійних вимог: Свалявське районне управління юстиції про визнання права власності за нею та її неповнолітнім сином ОСОБА_4 на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом і за заповітом, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: Закарпатська область, Свалявський район, с.Стройне, 333 в порядку спадкування за законом, мотивуючи тим, що спірний будинок належав її свекру ОСОБА_5, який помер 10 червня 2004 року та за життя заповів будинок її чоловіку ОСОБА_6, який помер 21 травня 2007 року. Зазначає, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є вона та її свекруха, яка не заперечувала проти визнання за ОСОБА_3 права власності на вказаний будинок, проте позивачка не може оформити свої спадкові права на нього, оскільки відсутні правовстановлюючі документи.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_3 змінила позовні вимоги та просила визнати за нею право власності на 5/18 частини спірного житлового будинку з надвірними спорудами в порядку спадкування за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_4П, який помер в 2007 році та 5/18 частини за неповнолітнім сином ОСОБА_4 і визнати за ОСОБА_4 право власності на 4/9 частини житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, яка померла в 2014 році.

Рішенням Свалявського районного суду від 03 лютого 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканкою с.Стройне, 333, Свалявського району, Закарпатської області та за ОСОБА_4 Юрієвичем, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, 333, Свалявського району, Закарпатської області право власності на 5/18 частини житлового будинку з надвірними спорудами у с.Стройне, 333, Свалявського району, Закарпатської області в порядку спадкування за законом.

Визнано за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, 333, Свалявського району, Закарпатської області та ОСОБА_4 Юрієвичем, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, 333, Свалявського району, Закарпатської області право власності на 20/45 частини житлового будинку з надвірними спорудами у с.Стройне, 333, Свалявського району, Закарпатської області відповідно до прав ОСОБА_1 на обовязкову частку у спадщині, а ОСОБА_4 за заповітом.

У решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушення норм процесуального та матеріального права, не відповідає фактичним обставинам справи, не зясовано обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та не підтверджені тими доказами, які були дослідженні у судовому засіданні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, які просять рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного висновку.

Встановлено, що будинок №333, в с.Стройне, Свалявського району належав ОСОБА_5, що стверджується інвентарною справою, будівельним паспортом та рішенням виконкому Стройненської сільської ради про надання дозволу на будівництво, однак правовстановлюючі документи на будинок відсутні, і право власності на нього не зареєстровано.

04 серпня 1999 року ОСОБА_5 склав заповіт, посвідчений секретарем Стройненської сільської ради, згідно з яким все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і взагалі те, що буде належати йому на день смерті, заповів своєму синові ОСОБА_6 (а.с.7).

10 червня 2004 року ОСОБА_5 помер та згідно з довідкою виконкому Стройненської сільської ради на день його смерті разом з ним проживали: дружина ОСОБА_7, син ОСОБА_6, невістка ОСОБА_3, ОСОБА_8 (а.с.4, 21).

ОСОБА_7 на момент смерті свого чоловіка була непрацездатною та відповідно до ст.1241 ЦК України мала право на обовязкову частку у спадщині, яку прийняла в силу вимог ч.3 ст.1168 ЦК України.

Таким чином, після смерті ОСОБА_5 5/6 частини спірного будинку у спадкував його син ОСОБА_6 за заповітом, а 1/6 частини дружина ОСОБА_7, як обовязкову частку. ОСОБА_6 помер 21 травня 2007 року і заповіту на випадок своєї смерті не залишив.

Із спадкової справи, заведеної за померлим ОСОБА_6, вбачається, що 12 жовтня 2007 року його дружина ОСОБА_3 подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини за померлим від свого імені та від імені неповнолітнього сина ОСОБА_4.

ОСОБА_7 також прийняла спадщину за померлим сином ОСОБА_6 в силу вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, тобто успадкувала після смерті свого сина ще 5/18 частини спадкового майна, що разом з її обовязковою часткою становить 4/9 житлового будинку.

Із врахуванням обовязкової частки ОСОБА_7 за померлим сином ОСОБА_6, яка становить 5/18 частини спадкового майна, ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 успадкували 10/18 спадкового майна і їх частка становить 10/18:2=5/18, як дружини та сина за ОСОБА_6 по спадкуванню за законом.

Згідно заповіту від 13 серпня 2007 року ОСОБА_7 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі те, що буде належати їй на день смерті і на що по закону матиме право заповідала ОСОБА_1Г, який посвідчений в.о.секретарем Стройненської сільської ради (а.с.137 Т.1).

У відповідності до ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт.

Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині в якій він йому суперечить.

Кожний заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який відповідач склав перед ним.

03 лютого 2011 року ОСОБА_7 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не знаходилося, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що вона по закону матиме право і що буде належати їй на момент смерті, заповідає внуку ОСОБА_4, який посвідчений секретарем Стройненської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за №3 (а.с.182 Т.1).

Даний заповіт не оспорено і цей заповіт ОСОБА_7 від 03.02.2011 року у відповідності до ст.1254 ЦК України скасовує попередній складений нею при житті заповіт від 13 серпня 2007 року.

Разом з тим, судова колегія констатує, що на день смерті спадкодавця ОСОБА_7, якій належало 4/9 спадкового майна обовязкову частку у відповідності до ст.1241 ЦК України має її непрацездатний син ОСОБА_1, який є інвалідом II групи (а.с.138 Т.1) і його частка становить 1/9 або 2/18 частки спадкового майна.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що частка у спадковому майні будинковолодіння №333 в с.Стройне, Свалявського району становить за ОСОБА_3 5/18 частини за законом за померлим чоловіком ОСОБА_6, а за сином ОСОБА_4 за батьком 5/18 частини + 3/9 або 6/18 частини спадкового майна за заповітом від 03 лютого 2011 року складений ОСОБА_7 і його загальна частка у спадковому майні становить 11/18, а за ОСОБА_1, як обовязкова частка спадкового майна за ОСОБА_7 2/18 частини.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у відповідності до п.1, 3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України, яким позовні вимоги ОСОБА_3 слід задовольнити частково із вищезазначених підстав.

Керуючись ст.ст.307, 309, 316 ЦПК України, ст.ст.1217, 1233, 1241, 1258, 1261 ЦК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Свалявського районного суду від 03 лютого 2016 року скасувати.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 5/8 частини, за ОСОБА_4 Юрієвичем, ІНФОРМАЦІЯ_2 на 11/18 частини, за ОСОБА_1 2/18 частини житлового будинку з надвірними спорудами у с.Стройне, 333, Свалявського району, Закарпатської області.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді:

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області ОСОБА_9