Справа №443/882/16-ц Провадження №2/443/449/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі: головуючого судді Сидорака Б.Г. за участю секретаря Рибаковій І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Жидачеві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Жидачівського районого суду із даним позовом, який у подальшому доповнила. Позовні вимоги мотивувала тим, що 26 липня 1998 року померла її бабуся ОСОБА_6. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться на вул.Чорновола,37 у с.Монастирець Жидачівського району Львівської області та земельної частки(паю). При житті бабуся залишила заповіт на все своє майно в користь батька позивачки ОСОБА_2, який відмовився від спадщини у користь позивачки. Оскільки спадкоємець за заповітом відмовився від спадщини, яка відкрилася після смерті бабусі в її користь, вона у лютому 2016 року звернулася до нотаріальної контори з приводу отриманння свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріус постановою від 19.02.2016 року відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабусі через те, що спадкове майно (житловий будинок з надвірними спорудами) мало статус колгоспного двору, частки в якому його членів не визначені. За вказаних обставин вона для визнання права власності на спадкове майно, із врахуванням того, що відповідачі відмовляються від належних їм часток у майні колгоспного двору на її користь, просила визнати за нею право на цілий житловий будинок, господарські будівлі та споруди, а також право на середню земельну частку (пай).

У судовому засіданні представник позивачки за довірністю адвокат ОСОБА_7 позовні вимоги своєї довірительки підтримав підтримав із підстав вказаних у позові та просив їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове засідання не з"явилися, подали письмові заяви про слухання справи у їх відсутності та визнання позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, дав їм оцінку і вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, виходячи з таких міркувань.

Із свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого виконкомом Жидачівської районної ради 25.08.1989 р. на підставі рішення №237 від 17.08.1989 р., зареєстрованого 30.08.1989 р. у реєстрову книгу №1 Стрийського МБТІ за реєстровим №112(а.с.8) вбачається, що жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований у с.Монастирець Жидачівського району Львівської області на вул.Чорновола,37 (колишня назва вул.Чапаєва,37) належить колгоспному двору, головою якого ОСОБА_8.

Відповідно до Витягу з погосподарської книги (а.с.6) будинковолодіння №37 на вул.Чорновола у с.Монастирець рахується за колгоспним двором, членами якого були ОСОБА_6 - бабуся позивачки, яка померла 26.07.1998 року, ОСОБА_2 - її батько, ОСОБА_3 - її матір; ОСОБА_4 - її сестра; ОСОБА_5 її брат та позивачка ОСОБА_1.

Згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) ОСОБА_8, як члену колективного сільського господарського підприємства ССП "Верховина" належить право на земельну частку (пай) розміром 0,57 в умовних кадастрових гектарах(а.с.39).

Факт належності спадкодавцю ОСОБА_6 правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно(житловий будинок та земельну частку (пай) стверджується рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 23.03.2016 року(а.с.4.)

Із свідоцтва про смерть(а.с.9) вбачається, що 26.07.1998 року померла ОСОБА_6 - бабою позивачки, що стверджується свідоцтвом про народження її батька, її свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб ( а.с.20).

Згідно із довідкою, яка видана Монастирецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області(а.с.5) спадкодавець ОСОБА_9 на випадок своєї смерті все належне їй майно заповіла відповідачу у справі ОСОБА_2.

Оскільки смерть спадкодавця ОСОБА_6 наступила до 01.01.2014 року, тобто спадщина після її смерті відкрилась до 01.01.2004 року, тому до вказаних правовідносин підлягають застосуванню норми ЦК України (в ред.1963 року), що узгоджується і правовими приписами Постанови ПВС України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування".

Згідно із вимогами ч.1 ст.524 ЦК України (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Відповідно до вимог ч.1 ст.527 ч.1 ЦК України (1963 р.) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно вимог ст.548 ч.1 ЦК України (1963 р.) необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно із вимогами ст.549 ЦК України (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Сттатею 553 ЦК України (1963 р.) визначено, що спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом.

Оскільки відповідачі в письмовій формі відмовилися від своїх часток у майні колгоспного двору в користь позивачки, а спадкоємецьза заповітом-відповідач ОСОБА_2 ще й від спадкового майна (належної спадкодавцю ОСОБА_6 частки у майні колгоспного двору та її праві на середню земельну частку (пай) , тому власником всього майна слід визнати його дочку позивачку ОСОБА_1

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 524, 527, 529, 548, 549, 553ЦК України (в ред. 1963 р.) суд, -

вирішив:

Позов задоволити. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_6, яка померла 26.07.1998 року, право власності на цілий житловий будинок загальною площею 74,5 кв.м., житловою площею 41,9 кв.м, господарські будівлі і споруди, які знаходяться на вул.Чорновола,37 у с.Монастирець Жидачівського району Львівської області та право на середню земельну частку (пай) розміром 0,57 в умовних кадастрових гектарах на території Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, яке належало їй на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №0159769, виданого Жидачівською районною державною адміністрацією 14.06.2016 року на ім"я ОСОБА_8 на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №332 від 30 травня 1997 р..

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області через Жидачівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення набирає законної сили протягом десяти днів з дня його проголошення, якщо не буде подана апеляційна скарга. У випадку подачі апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя ___________________________

30.06.2016