У Х В А Л А

"15" листопада 2016 р.

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцов Д.В., розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про розірвання спадкового договору, -

В С Т А Н О В И В:

11.11.2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом.

17.06.2015 року по справі ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено.

Ухвалою суду від 16.09.2016 року вказане заочне рішення скасоване та справу призначено до розгляду в загальному порядку.

11.11.2016 року представник ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову. В обґрунтування вимог заяви зазначила, що 07.05.2016 року позивач ОСОБА_2 помер та судом в порядку процесуального правонаступництва до участі в справі було залучено ОСОБА_5. Згідно змісту заяви про забезпечення позову, за заповітом від 01.07.2015 року ОСОБА_2 все своє рухоме та нерухоме майно заповів ОСОБА_5 Крім того останній на підставі укладеного із ОСОБА_2 спадкового договору від 28.10.2015 року зареєстрував право власності на 43/100 ідеальних частин житлового будинку №52 по провулку Перший Винокурний в м. Житомирі. Представник у заяві вказує, що в подальшому ОСОБА_5 може відчужити спірне майно, що може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду по даній справі, а тому просить суд накласти арешт на 43/100 ідеальних частин житлового будинку №52 по провулку Перший Винокурний в м. Житомирі.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, вивчивши матеріали позовної заяви, врахувавши зміст позовних вимог та предмет позову, суддя вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з нормами п. 1, 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Отже забезпечення позову фактично є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача.

Як вбачається з заяви із клопотанням про накладення арешту на спірне майно звернулася представник відповідача, однак, на переконання суду, відповідача ОСОБА_3 не можна віднести в даному конкретному випадку до кола осіб, які наділені правом звернення до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову. Крім цього закон не передбачає накладення арешту на майно позивача, а тому заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, Рішенням Конституційного Суду України від 28.04.2010 р. у справі № 12-рп/2010, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Д.В. Кузнєцов