РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

12 грудня 2016 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді Шмадченко С.І.,

за участю секретаря Черниш О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Головного управління ДФС у Харківській області до ОСОБА_1, 3-я особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «УК «Житлобуд-1» про виселення із службової квартири та зняття з реєстрації місця проживання, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДФС у Харківській області звернулося до суду з позовною заявою, яку в ході судового розгляду уточнило, в якій просить виселити відповідача ОСОБА_1 із членами його сімї: дружини ОСОБА_2, сина ОСОБА_3, доньки ОСОБА_4, інших осіб, які проживають у службовій квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 та зняти з реєстрації місця проживання останніх.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що двокімнатна ізольована квартира за адресою: АДРЕСА_1 має статус службової квартири та перебуває на балансі Публічного акціонерного товариства «Трест Житлобуд - 1». На підставі рішення виконавчого комітету міської ради за № 203 від 10.04.2013 р. вказана квартира була надана ОСОБА_1 та членам його сімї: дружині та дітям для проживання, оскільки ОСОБА_1 на той час займав посаду першого заступника голови начальника управління податкової міліції ДПА. Наказом Міністерства доходів і зборів України від 20.05.2014 р. № 1369-о «Про прийняття на службу, прийняття та покладення обовязків» ОСОБА_1 призначено на посаду начальника оперативного відділу оперативного управління боротьби з контрабандою та митними порушеннями Дніпропетровської митниці Міндоходів, у звязку з чим він та члени його сімї втратили право на проживання у службовій квартирі. Оскільки відповідач в добровільному порядку не бажає звільняти службову квартиру, тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, зазначила, що на даний час відпали будь-які підстави для проживання та реєстрації відповідача та його родини у спірній службовій квартирі, а тому просила позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного:

З матеріалів справи вбачається, що наказом № 139-о від 03.10.2011 р. ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника управління податкової міліції ДПА у Харківській області, звільнивши з посади начальника відділу податкової міліції першого заступника ДПІ у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області (а/с. 31).

Наказом ДПС України від 01.02.2012 № 200-о ОСОБА_1 переведено на посаду першого заступника голови - начальника управління податкової міліції ДПС у Харківській області, звільнивши з посади заступника начальника управління податкової ДПА у Харківській області (а/с. 32).

Згідно із витягом Департаменту житлового господарства ОСОБА_6 міської ради з протоколу міської громадської комісії з житлових питань № 5 від 02.04.2013 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради від 10.04.2013 № 203 на підставі звернення організації про надання службової житлової площі, запропоновано: затвердити надання начальнику управління податкової міліції ДПА у Харківській області ОСОБА_1 на 4 особи (він, дружина - ОСОБА_2, син - ОСОБА_3, дочка - ОСОБА_4) службової двокімнатної квартири № 149 житловою площею 73,4 м2, у будинку № 9 по вул. Дача № 55 з оформленням ордеру в установленому порядку (а/с. 43).

11.04.2013 р. ОСОБА_1 із сімєю на час виконання трудових відносин видано ордер на житлове приміщення № 065473, виданий виконкомом ОСОБА_6 народних депутатів міської ради на право займання жилого приміщення площею 73,4 м2, що складається із 2-кімнатної ізольованої квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а/с. 44).

11.04.2013 року між ДПС у Харківській області (Позичкодавець) в особі голови ОСОБА_7 та першим заступником голови - начальником управління податкової міліції ДПС у Харківській області ОСОБА_1 (Користувач) укладено договір безоплатного користування (позички) майном (службовою квартирою) (далі - Договір) (а/с. 45-49).

Згідно із предметом даного Договору Позичкодавець передає, а Користувач приймає у тимчасове безоплатне користування (позичку) майно (квартиру) на період трудових відносин з ДПС у Харківській області для проживання на такий же строк та яка призначена для проживання у ній Користувача, а також інших осіб, які постійно проживають разом із Користувачем, а саме: ОСОБА_2 дружина: ОСОБА_3 - син; ОСОБА_4 - донька.

Квартира житловою площею 73,4 м2, загальною площею 92,5 м2 розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно із умовами п. 6.6. розділу 6 Договору Позичкодавцеві надано право в разі припинення (зміни) трудових відносин - вимагати виселення Користувача та осіб, які постійно проживають разом із Користувачем, з займаної квартири у термін 5 - робочих днів з дня припинення трудових відносин з Позичкодавцем або зміни займаємої посади в даному органі.

Крім того, відповідно до п. 10.1. розділу 10 Договору його дія розповсюджується на відносини між Сторонами на період трудових відносин Користувача з Позичкодавцем

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 20.05.2014 № 1369-0 «Про прийняття на службу, призначення та покладання обов'язків на ОСОБА_1В.» ОСОБА_1 прийнято на службу в податкову міліцію Міністерства доходів і зборів України та призначено на посаду начальника оперативного відділу оперативного управління боротьби з контрабандою та митними порушеннями Дніпропетровської митниці Міндоходів, звільнивши з посади першого заступника голови - начальника управління податкової міліції Державної податкової служби у Харківській області (а/с. 33).

З довідки № 3388067 від 01.08.2016 р., вбачається, що у спірній квартирі зареєстровані відповідач, його дружина, син і донька (а/с. 92).

У звязку з чим 21.04.2016 р., 15.07.2016 р. позивачем на адресу відповідача направлено вимогу про звільнення службової квартири разом з членами сімї (51, 55). Проте, до цього часу відповідач та його родина вказану службову квартиру не звільнили, що й стало підставою звернення до суду з вказаним позовом.

Актами огляду службової квартири від 31.10.2016 р. № 1м та від 11.11.2016 р. № 2м

про огляд службової квартири, встановлено, що вхідні двері квартири ніхто не відчинив (а/с. 93-97).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Це ж положення закріплено в ст. 9 Житлового кодексу України, згідно якої ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підставі в порядку, передбачених законом.

Стаття 118 Житлового кодексу України передбачає, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у звязку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної міської, районної в м. місті ОСОБА_6 народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються як правило, окремі квартири.

Згідно з ч.1 ст.122 Житлового кодексу України, на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті ОСОБА_6 народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.

Відповідно до ст. 123 Житлового кодексу України порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. До користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених ст. ст. 73-76,79-83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103-106 цього Кодексу.

Судом встановлено, що квартиру АДРЕСА_3 №55 в м. Харкові, згідно рішення виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради від 20.03.2013 № 165 включено в число службової житлової площі ДПА у Харківській області. У подальшому, зазначена квартира передана ОСОБА_1 та членам його сімї для проживання, з наданням ордера на службове житло.

Відповідно ст. 124 Житлового кодексу України робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Жодних доказів, які спростовують обставини, на які посилається представник позивача у позовній заяві, відповідачами до суду не надано.

Згідно ст. 18 Житлового кодексу управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим визнати відповідача таким, що втратив право користування службовим жилим приміщенням квартирою № 149 в буд. 9 по вул. Дача № 55 в м. Харкові та виселити їх без надання іншого житлового приміщення.

Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органів реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що порушене право власника службового жилого приміщення, підлягає захисту шляхом виселення відповідача ОСОБА_1 разом з членами його родини із службової квартири з зняттям останніх з реєстрації з місця проживання.

Відповідно до ст. 88 ЦПК Україниз відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2758,00 грн.

Керуючись ст.ст.10,11, 212-215, 224 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління ДФС у Харківській області задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 із членами його сімї: дружини ОСОБА_2, сина ОСОБА_3, доньки ОСОБА_4, інших осіб, які проживають у службовій квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 з зняттям останніх з реєстрації з місця проживання..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління ДФС у Харківській області судовий збір у розмірі 2758,00 (дві тисячі сімсот пятдесят вісім) грн.

Рішення може бути оскаржене в судову палату з цивільних справ апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд протягом 10днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя