Справа № 297/469/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

12 вересня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого судді Мацунича М.В.

суддів : Боднар О.В, ОСОБА_1

з участю секретаря : Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат ОСОБА_3 на рішення Берегівського районного суду від 13 червня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, де третьою особою без самостійних вимог є орган Опіки та піклування виконавчого комітету Берегівської міської ради про поновлення батьківських прав, -

в с т а н о в и л а :

З метою поновлення своїх прав, 29.02.2016 року ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом про поновлення батьківських прав.

Рішенням Берегівського районного суду від 13 червня 2016 року, відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову.

Заперечуючи законність й обґрунтованість рішення суду ОСОБА_2 в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить, рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Мотивує свої вимоги тим, що судом не взято до уваги те, що відповідачка визнала, що ставила ультиматум при відмові від громадянства; що представник служби у справах дітей не зясовував думку позивача із приводу позбавлення батьківських прав, його ставлення до дітей, ставлення дітей до нього, їхні взаємини; що з висновку психолога від 05.05.2016 року, убачається, що старша донька позивача любить свого батька, у них нормальні відносини; висновок суду про те, що розмір аліментів, які позивач сплачує добровільно, не є співмірним з розміром його заробітної плати як працівника ОСОБА_5єр-Міністра Угорщини, є абсурдним та нікчемним. Стверджує, що змінив свою поведінку, майже кожного другого тижня приїздить із м. Будапешта у м. Берегове щоб побачитись з дітьми. А тому вважає, що рішення суду не відповідає вимогам норм процесуального та матеріального права.

З доводами апеляційної скарги не погодилась ОСОБА_4, яка подала заперечення, та просила рішення суду залишити без змін, оскільки причини та мотиви відмови апелянта від своїх батьківських прав є надуманими, не відповідають дійсності.

ОСОБА_2 в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат ОСОБА_3, підтримав, доводи апеляційної скарги, оскільки вважає, що ОСОБА_2 було безпідставно позбавлено батьківських прав.

ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_6 заперечили доводи скарги, оскільки ОСОБА_2 не створив умов для відновлення його батьківських прав.

У дане судове засідання апеляційної інстанції не зявився позивач, та третя особа, які повідомлені про час та місце судового розгляду. Заяв про відкладення розгляду суду не надали. А тому, виходячи з вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України та зважуючи на приписи ст. 303-1 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне розглядати скаргу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін які беруть участь у справі та дослідивши матеріали справи й перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, запереченні на скаргу, колегія суддів дійшла до думки, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін виходячи з наступних мотивів.

За правилами ч. 1 ст. 303 ЦПК України - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

А виходячи з положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Подаючи апеляційну скаргу на рішення суду, ОСОБА_2 в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат ОСОБА_3, зазначив, що, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, судом першої інстанції не взято до уваги те, що відповідачка визнала, що ставила ультиматум при відмові від громадянства; що представник служби у справах дітей не зясовував думку позивача із приводу позбавлення батьківських прав, його ставлення до дітей, ставлення дітей до нього, їхні взаємини; що з висновку психолога від 05.05.2016 року, убачається, що старша донька позивача любить свого батька, в них нормальні відносини; висновок суду про те, що розмір аліментів, які позивач сплачує добровільно, не є співмірним з розміром його заробітної плати як працівника ОСОБА_5єр-Міністра Угорщини, є абсурдним та нікчемним.

Проте доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Виходячи зі змісту рішення Берегівського районного суду від 05.02.2015 року, Справа № 297/3021/14-ц, яке є чинним, ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно трьох дітей. Суд дійшов до такого висновку на підставі того, що ОСОБА_2 усунувся від виконання своїх батьківських обовязків, та крім цього, ще склав заяву про свою відмову від батьківства відносно своїх трьох дітей, а.с. 19. Та орган опіки і піклування у своєму висновку зазначив, що ОСОБА_2 не приділяв дітям належної уваги, втратив сімейні контакти, які притаманні відносинам батьків із дітьми, був не виваженим, проявляв нетерпимість та грубість до них, фактично самоусунувся від виховання дітей.

Таким чином, обставини стосовно позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, встановлені даним судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, ч. 3 ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 4, 5 ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє, рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина.

Тобто, розглядаючи такі справи, суди зобовязані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав.

У переважній своїй більшості та сутності позовних вимог, такі стосуються заперечень тих обставин, які явились підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. Через це, декларативні посилання позивача не являються доказом того, що його стосунки з дітьми змінились на стільки, що є беззаперечною підставою для поновлення його у батьківських правах відносно своїх трьох дітей.

ОСОБА_2 стверджував ту обставину, що підтвердженням зміни своєї поведінки відносно дітей є те, що добровільно щомісяця сплачує аліменти на утримання дітей, та майже кожного другого тижня приїжджає з м. Будапешт до дітей, щоб побачитись з нами й передати придбані їм речі. Зазначене на його думку є свідченням того, що належним чином виконує свої батьківські обовязки, піклується та дбає про своїх дітей, їх здоровя та благополуччя.

ОСОБА_4 суду пояснила, що позивач перебував зараз удома півтора місяці, та за цей час лише два рази виявив, бажання побачитись з дітьми, а останні у свою чергу перебувають у стресовому стані, коли такі зустрічі повинні відбутись. У власному будинку не проживає з дітьми, коли там знаходиться позивач, оскільки, діти почуваються тоді напружено, а проживає з дітьми у своєї матері. Старша дочка розказувала їй, що позивач говорив їй про можливість самовільного взяття закордонного паспорта для самостійного приїзду до нього в м. Будапешт, і розказував про можливість ознайомлення з розпутними веб-сайтами.

Судом першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_9, які не підтвердили того факту, що ОСОБА_2 змінив свою поведінку, та спосіб життя настільки, що може бути поновлений у батьківських правах.

Заслухано судом першої інстанції також думку старшої дочку сторін ОСОБА_2 Хайни-Рейки, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка не засвідчила позитивний вплив ОСОБА_2 з приводу виконання ним своїх обовязків по вихованню дітей.

Як зазначено у висновку міського психолого-медико-педагогічного центру Берегівської міської ради від 05.05.2016 року за № 177, щодо специфіки дитячо-батьківських відносин, стосунки неповнолітньої ОСОБА_2 Хайна-Рейка, ІНФОРМАЦІЯ_2 з матірю розвиваються по адекватному, емоційно-підтримуючому типу, чого не можна спостерігати у відносинах із батьком. Неповнолітній необхідно надати можливість самій вибирати режим зустрічей із батьком. Щоб захистити психічне здоровя неповнолітньої, їй потрібно достатньо тривале проживання в спокійній обстановці без зіткнення зі стресовими факторами. Батьки при спілкуванні з дітьми демонструють шанобливе ставлення один до одного і не чинять перешкод. Рекомендацією психолога є корекційна робота, спрямована на зниження рівня тривоги, а.с. 57-58.

У запереченні на позов, ОСОБА_4 зазначила, що ОСОБА_2 заявив позов скоріш за все не з метою реального поновлення батьківських прав, а виходив із корисливих матеріальних мотивів. Так-як у 2016 році, уряд Угорщини передбачив певні вагомі фінансові пільги для сімей, які мають трьох дітей, а.с. 39-41.

За правилами ч. 2 ст. 166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини.

Тому, твердження ОСОБА_2, що він добровільно сплачує на дітей аліменти, і це є підтвердженням того, що його ставлення до дітей змінилось, не можна вважати достатньою істотною зміною в поведінці позивача та способі життя, і ставленні до виховання дітей. Крім цього, той розмір аліментів, які сплачує позивач є незначно більшим за розмір мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, хоча докази того, що саме такий розмір аліментів спроможний сплачувати, матеріали справи не містять.

Згідно вимог ч.ч. 1 і 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

ОСОБА_2 вважає, що виконує свої права та обовязки, коли майже через кожні два тижні приїжджає у м. Берегово для відвідування дітей. Проте, такі дії позивача з огляду на те, що діти перебувають під час таких зустрічей у стресовому стані з підвищенням рівня тривоги, не можна визнати такими, що відповідають інтересам неповнолітніх дітей.

Слід зазначити, що зміни в способі життя батьків, їхнє ставлення до дитини не можуть відбутися швидко, для цього необхідний значний період часу. При цьому, недостатньо одних намірів батьків змінити свою поведінку, необхідно, щоб їх спосіб життя дійсно змінився настільки, що ніяких небезпек і загроз життю, і здоровю дитини більше не буде, а батьки в змозі належним чином виховувати дитину, і захищати її права та інтереси.

Тому, поновлення батьківських прав із можливістю проживати єдиною сімєю, допускається тільки в тому випадку, якщо це відповідає інтересам дитини. Якщо поновлення в батьківських правах суперечить інтересам дитини, то суд має право з урахуванням думки дитини, а також інших обставин, які заслуговують на увагу, відмовити в задоволенні позову батьків про поновлення в батьківських правах.

У переглядаємій справі, ОСОБА_2 не довів тих фактів, які б свідчили про те, що його поведінка та обставини, які були підставою для позбавлення його батьківських прав змінилися настільки, що свідчило б про істотність таких змін у поведінці останнього та обраному способі життя, та у ставленні до виховання дітей.

Оскільки, матеріали справи не містять беззаперечних доказів стійких змін у поведінці ОСОБА_2 відносно його ставлення до дітей та обставин, що були підставою для позбавлення його батьківських прав. А тому, поновлення батьківських прав ОСОБА_2 на цей момент не відповідає інтересам трьох дітей.

Відносно твердження ОСОБА_2 із приводу того, що представник служби у справах дітей не зясовував думку позивача із приводу позбавлення батьківських прав, його ставлення до дітей, ставлення дітей до нього, та їхні взаємини, колегія суддів зазначає наступне.

Як убачається з листа заступника міського голови Берегівської міської ради від 10.05.2016 року № 883/03-17, надання висновку органу опіки та піклування про доцільність поновлення батьківських прав за відсутності ОСОБА_2 є неможливим, а.с. 56.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для поновлення ОСОБА_2 у батьківських правах відносно трьох неповнолітніх дітей. Проте, таке рішення суду не являється перешкодою для ОСОБА_2 по зверненню до суду з таким позовом через один рік.

Зважуючи на вищенаведені обставини, доводи апеляційної скарги не можуть бути взятими до уваги, так-як не спростовують висновків суду першої інстанції та вище викладеного, а тому колегія суддів у відповідності до вимог передбачених статтями 213, 308 ЦПК України дійшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ураховуючи наведене та керуючись вимогами статей 307, 308, 314, 315 і 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Берегівського районного суду від 13 червня 2016 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили .

Головуючий : __________________ Судді : _________________

_________________