Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/3534/16-ц Головуючий у 1-й інст. Кузнєцов Д. В.
Категорія 30 Доповідач Борисюк Р. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Широкової Л.В.,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Міської громадської організації «Гаражний кооператив «Промінь», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04 листопада 2016 року,

встановила:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заподіяну моральну шкоду в сумі 7000 грн. та понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він є членом гаражного кооперативу «Промінь» (далі кооператив), користується гаражем № 640-Б, де зберігає належний йому автомобіль «ВАЗ 2106», державний номерний знак ЖІ 5519 К.

20 грудня 2015 року біля 4-ї години ранку його автомобіль викрали з гаража, при цьому були зламані навісний та внутрішній замки. В той час на першому посту кооперативу чергував охоронець ОСОБА_3, який не перевірив хто керує автомобілем і не перешкодив виїзду із кооперативу.

За фактом заволодіння транспортним засобом до ЄРДР слідчими органами були внесені відомості про кримінальне правопорушення за № 0006701.

10 лютого 2016 року автомобіль був знайдений та повернутий позивачу. Вважає, що крадіжка сталася за безпосередньої вини працівника кооперативу ОСОБА_3, який допустив халатність при виконанні своїх службових обовязків і випустив викрадений автомобіль за територію кооперативу.

З вини охоронця йому спричинено моральну шкоду, яка виразилася у тому, що він, будучи літньою людиною, втративши автомобіль, був позбавлений засобу пересування. Хоча працівниками поліції автомобіль повернуто, моральні страждання відчуває і на даний час.

Враховуючи, що юридична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання службових обовязків, тому заподіяну моральну шкоду повинен йому відшкодувати гаражний кооператив.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 04 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Посилається на незаконність оскаржуваного рішення, не відповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Відмовляючи у задоволені позову, суд послався лише на ту обставину, що його гараж обладнаний двома замками, а не трьома, як вимагає Статут кооперативу. Відтак, вини сторожа-охоронця у викраденні його автомобіля немає. Але суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_3 в нічний час в порушення своїх трудових обовязків випустив його автомобіль, відкривши браму, не впевнившись у тому, хто перебував за кермом і не перевірив перепустки.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є членом кооперативу з 05 липня 1995 року, користується гаражем № 640-Б. В ніч із 19 на 20 грудня 2015 року на першому посту кооперативу працював черговий ОСОБА_3

В журналі запуску та випуску автомобілів останнім зроблено запис, що автомобіль ВАЗ-2106, державний номерний знак 55-19, виїхав з території кооперативу о 4-й годині ранку 20.12.2015. Дані обставини наведені у листі-відповіді Гаражного кооперативу «Промінь» №3 від 22.02.2016.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем була доведена відсутність його вини та його працівника у заподіянні моральної шкоди ОСОБА_2, повязаної із незаконним заволодінням транспортного засобу останнього.

З таким висновком погоджується і колегія суддів апеляційного суду з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 977 ЦК України за договором зберігання транспортного засобу в боксах та гаражах, на спеціальних стоянках зберігач зобов'язується не допускати проникнення в них сторонніх осіб і видати транспортний засіб за першою вимогою поклажодавця. Договір зберігання транспортного засобу поширюється також на відносини між гаражно-будівельним чи гаражним кооперативом та їх членами, якщо інше не встановлено законом або Статутом кооперативу. Прийняття автотранспортного засобу на зберігання посвідчується квитанцією (номером, жетоном).

Письмова форма договору зберігання вважається дотримано, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем (абз. 3 ч. 1 ст. 937 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 судам розяснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При цьому особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Згідно з пункту 5.3 Статуту, кооператив та його працівники не відповідають за втрату, пошкодження та інші негативні наслідки відносно приватної власності члена кооперативу, в т.ч. гаража і автотранспортного засобу та майна, що зберігаються в ньому, при відсутності безпосередньої їх вини.

Відтак, ці положення Статуту передбачають звільнення відповідача від відповідальності за негативні наслідки відносно приватної власності члена кооперативу при відсутності безпосередньої вини гаражного кооперативу, що відповідає змісту статті 1167 ЦК України.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, відповідно до положень статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом не встановлено доказів наявності вини відповідача у заподіянні моральної шкоди позивачу внаслідок викрадення автомобіля.

Крім того, колегія суддів звертає також увагу на ту обставину, що відповідно до пункту 4.2.12 Статуту кооперативу, закріплений обовязок позивача забезпечити власний гараж достатніми технічними засобами з метою створення умов, неможливих для проникнення в нього сторонніх осіб, в тому числі обладнати окремо, як ворота гаражу, так і хвіртку (якщо така вбудована у ворота) одним внутрішнім замком та двома зовнішніми навісними замками.

В судовому засіданні було встановлено і дана обставина не заперечувалась ОСОБА_2, що його гараж, всупереч п. 4.2.12 Статуту, був обладнаний лише одним внутрішнім та одним зовнішнім замком.

Згідно положень ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія судів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий Судді: