Справа № 222/1101/16-ц
Провадження № 2/222/275/2016
23 серпня 2016 року смт. Нікольське
Володарський районний суд Донецької області у складі:
головуючої судді Вайновської О.Є.,
при секретарі Гранкіній О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В забезпечення виконання зобов'язань за Договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки №230282 від 24.09.2008 року, згідно якого відповідач ОСОБА_2 зобов'язався відповідати перед позивачем за виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов'язань, щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, визначених кредитних договорів.
Представник позивача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явився, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачі ОСОБА_1, та ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилися за невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Фіксування судового засідання не здійснювалося відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно Договору банк надав позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника для подальшого їх використання за цільовим призначенням (п.1.2.5) для придбання квартири АДРЕСА_1 (п.1.2.6), кінцевий термін остаточного погашення заборгованості становить 24.09.2029 року (п.1.2.8), процентна ставка за користування кредитними котами становить 14% річних (п.1.2.9), розмір ануїтетного платежу складає 545 доларів до 24 числа кожного місяця протягом строку погашення (п.1.2.10).
В забезпечення виконання зобов'язань за Договором між банком та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки №230282 від 24.09.2008 року, за умовами якого відповідач ОСОБА_2 зобов'язується відповідати перед позивачем за виконання відповідачкою ОСОБА_1 зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за його користування, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, визначених кредитним договором.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.
Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 526 ЦК встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК.
Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (ст. 610 ЦК).
За нормами ст. 533 ЦК грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Відповідно до положень п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року №5, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 Цивільного кодексу України.
Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.
Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 24.09.2014 р. у справі №6-145цс14, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті.
При наданні кредиту в іноземній валюті позивач діяв відповідно до положень чинного законодавства та підзаконних нормативно-правових актів України, отримав банківську ліцензію № 75 від 24.12.2001 року, дозвіл №75-3 від 24.12.2001 року з відповідними Додатками на здійснення операцій з іноземною валютою.
Враховуючи викладене, суд вбачає передбачені законом підстави для стягнення заборгованості із відповідача в іноземній валюті доларах США.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі по 9712,46 гривень.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209-212, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 533, 553, 554, 610, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте Володарським районним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня його отримання.
Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя О.Є. Вайновська