Справа №489/4467/15-ц 24.02.2016 24.02.2016 24.02.2016
Провадження №22-ц/784/428/16
Справа номер 489/4467/15-ц
Провадження №22-ц/784/428/16 Головуючий суду першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 20 Суддя-доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2016 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Гордійчук С.С.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційними скаргами

Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції

та

ОСОБА_5

в особі його представника ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва

від 17 грудня 2015 року

за позовом

ОСОБА_5 до Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі Ленінський ВДВС), Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (далі ДП «Інформаційний центр»), публічного акціонерного товариства Енергобанк, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_6, про визнання недійсними електронних торгів та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_5 предявив до Ленінського ВДВС та ДП «Інформаційний центр» зазначений позов, який в подальшому уточнював та обґрунтовував наступним.

14 квітня 2015 року ним з електронних торгів, які були проведені в рамках виконавчого провадження №31879303 по виконанню виконавчого листа №2/1416/2012, виданого 20 березня 2013 року Ленінським районним судом м.Миколаєва, було придбано автомобіль RENALT MAGNUM 430, 1999 року випуску, білого кольору, номер двигуна 83МО386275, номер шасі VF611GTAOE0018759, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причеп BSS Metaco SD 338, 2000 року випуску, фіолетового кольору, номер шасі TKYNV35Z5Y1OR1848, реєстраційний номер НОМЕР_2.

За придбання вказаного рухомого майна ним сплачено Ленінському ВДВС 140 548 грн.25 коп. та ДП «Інформаційний центр» в якості гарантійного внеску 7 186 грн.75 коп. Крім того, при здійснені платежів ним сплачено банку комісію у розмірі 400 грн.

Разом з тим, автомобіль та причеп йому передано не було, оскільки вони у місці зберігання були відсутні, про що державним виконавцем 20 травня 2015 року складено відповідний акт.

ОСОБА_5 зазначав, що внаслідок відмови продавця передати йому придбане майно, він повідомив відповідачів про відмову від вищезазначеного договору купівлі-продажу автомобілю та причепу та зобовязання їх повернути кошти. Однак, йому у цьому було відмовлено.

Позивач зазначав, що під час проведення торгів Ленінським ВДВС та ДП «Інформаційний центр» порушено вимоги п.п.3.2, 3.7 та 9.1 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №42/5 від 15.07.1999 р. та Розділу ІІ Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №656/5 від 16.04.2014 р., оскільки Ленінський ВДВС передав майно на зберігання боржнику, а повинен був вилучити його та передати на зберігання ДП «Інформаційний центр». В свою чергу останній не мав підстав для проведення торгів за відсутності майна.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_5 просив визнати недійсними електронні торги щодо реалізації вищевказаного майна, проведені 14 квітня 2015 року; на підставі ч.2 ст.693 ЦК України стягнути з Ленінського ВДВС на його користь 140 548 грн.25 коп., сплачених за результатами електронних торгів та 380 грн. комісії банка та з ДП «Інформаційний центр» 7 186 грн.75 коп. сплачених гарантійних внесків та 20 грн. комісії банка. Крім того, позивач просив стягнути з кожного з відповідачів по 3000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва, зафіксованої в журналі судового засідання, від 29 вересня 2015 року залучено до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_6 зберігача майна (а.с.72).

Ухвалою цього ж суду, зафіксованої в журналі судового засідання, від 26 листопада 2015 року залучено до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, публічне акціонерне товариство «Енергобанк» (а.с.169).

Ухвалою цього ж суду від 08 грудня 2015 року даний банк залучено до справи в якості співвідповідача в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Енергобанк» (а.с.173).

Ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 24 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 про стягнення 400 грн. комісії банку та 6000 грн. моральної шкоди залишено без розгляду на підставі заяви позивача.

Заперечуючи проти задоволення позову, Ленінський ВДВС вказував, що торги з реалізації вищезазначеного автомобілю та причепа були проведені з додержанням вимог чинного законодавства, а тому не має підстав для повернення позивачу коштів. Майно, яке було предметом торгів знаходилося на відповідальному зберіганні ОСОБА_6, а тому неможливість його передачі ОСОБА_5 спричинена неправомірними діями третьої особи, а не Ленінського ВДВС. Посилаючись на необґрунтованість позовних вимог, Ленінський ВДВС просив відмовити у задоволенні позову.

ДП «Інформаційний центр», заперечуючи проти заявленого позову, зазначав, що ним, як організатором торгів, було дотримано вимоги законодавства щодо проведення відповідних торгів, які були чинними на час їх підготовки та проведення. Посилаючись на безпідставність заявленого позову, ДП «Інформаційний центр» просило відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 17 грудня 2015 року позов ОСОБА_5 задоволено частково. З Ленінського ВДВС на користь позивача стягнуто 136 548 грн.25 коп., сплачених згідно протоколів проведення ДП «Інформаційний центр» електронних торгів за №№ 72646 та 72647 від 14 квітня 2015 року. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

З ОСОБА_5 в дохід держави стягнуто судовий збір в сумі 563 грн.10 коп., а з Ленінського ВДВС 1 365 грн.45 коп.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Ленінський ВДВС подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтовував тим, що за наявності такого рішення суду, позивач може оформити право власності на транспортні засоби та отримати назад сплачені за них кошти, тобто безкоштовно стати їх власником.

ОСОБА_5 через свого представника ОСОБА_3 також подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог. На думку позивача, наявні підстави для визнання електронних торгів недійсними та стягнення на його користь коштів, внесених в якості гарантійних внесків.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Ленінського ВДВС не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Ленінським ВДВС не було дотримано обовязків продавця щодо поставки товару, а тому він повинен повернути покупцю кошти за нього. Що ж стосується вирішення позовних вимог про визнання електронних торгів недійсними та стягнення сплачених позивачем ДП «Інформаційний центр» гарантійних внесків, то суд вважав їх безпідставними.

Проте, з таким висновком суду в повній мірі погодитись неможна, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 03 червня 2013 р. державним виконавцем Ленінського ВДВС було відкрито виконавче провадження №38179303 щодо виконання виконавчого листа №2/1416/2012, виданого 20 березня 2013 року Ленінським районним судом м.Миколаєва, про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь ПАТ "Енергобанк" заборгованості за кредитним договором №6 від 18.03.2008 р., що складається з заборгованості за кредитом та відсотками в сумі 87 484,96 доларів США та пені в сумі 98 039,35 грн. (а.с.87, 89).

15 липня 2013 року державним виконавцем в м.Миколаєві по вул.Казарського, 3/7 проведено опис та арешт належного ОСОБА_7 майна, в тому числі автомобіля RENALT MAGNUM 430, 1999 року випуску, білого кольору, номер двигуна 83МО386275, номер шасі VF611GTAOE0018759, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепу BSS Metaco SD 338, 2000 року випуску, фіолетового кольору, номер шасі TKYNV35Z5Y1OR1848, реєстраційний номер НОМЕР_2, які були передані ОСОБА_7 на зберігання (а.с.40-42).

23 травня 2014 року постановою державного виконавця було змінено зберігача арештованого майна. Ним стала ОСОБА_6 (а.с.90).

02 грудня 2014 р. державний виконавець направив Управлінню державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області документи для реалізації вказаного арештованого майна шляхом проведення електронних торгів (а.с.91-95).

Двіччі електронні торги не відбулися, внаслідок чого майно уцінювалося (а.с.96-102).

Втретє торги відбувалися 14 квітня 2015 року.

Відповідно до протоколів №№72646 та 72647 проведення електронних торгів позивач ОСОБА_5 придбав за 88 350 грн. вищевказаний автомобіль RENALT MAGNUM 430 та за 55 385 грн. причіп BSS Metaco SD 338 (а.с.106, 107).

Сума сплаченого гарантійного внеску становила: 4 417,50 грн. за автомобіль та 2 769,25 грн. за причеп, яка була внесена 08 квітня 2015 року на рахунок ДП «Інформаційний центр» (а.с.11).

Таким чином, сума оплати на користь Ленінського ВДВС складала: 83 932,50 грн. за автомобіль та 52 615,75 грн. за причеп, що разом становить 136 548 грн.25 коп.

Згідно з квитанціями зазначені кошти були сплачені позивачем 15 квітня 2015 року (а.с.14).

27 квітня 2015 року з урахуванням постанови про виправлення арифметичної помилки державним виконавцем Ленінського ВДВС складено акт проведення електронних торгів, в якому засвідчено, що переможцем торгів став ОСОБА_5 Кошти від переможця торгів 16 квітня 2015 року надійшли на депозит Ленінського ВДВС (а.с.109-113).

24 квітня 2015 р. державний виконавець Ленінського ВДВС направив стягувачу ПАТ "Енергобанк" листа з проханням зазначити платіжні реквізити для безготівкового перерахування отриманих від реалізації вказаного майна коштів (а.с.114).

На час розгляду справи у суді першої інстанції кошти, виручені від реалізації вказаних транспортних засобів, стягувачу ПАТ "Енергобанк" не перераховувалися і перебувають на депозиті Ленінського ВДВС.

08 травня 2015 року державним виконавцем Ленінського ВДВС зберігачу майна ОСОБА_6 направлено вимогу про явку до відділу разом з арештованим майном (а.с.115-116).

Зазначеного не відбулося, внаслідок чого державний виконавець разом з переможцем торгів виходив за місцем зберігання майна.

Згідно з актом від 20 травня 2015 року, арештованого майна знайдено не було, а тому державний виконавець повторно направив зберігачу майна вимогу про необхідність надання транспортних засобів, своєю постановою оголосив розшук майна та 05 серпня 2015 року направив до Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області подання про притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності по факту вчинення незаконних дій щодо майна, на яке накладено арешт (а.с.57-58, 63-67, 117, 118).

30 червня 2015 року ОСОБА_5 звернувся до начальника Ленінського ВДВС з проханням повернути йому кошти, сплачені за придбання транспортних засобів разом із гарантійним внеском у сумі 143 735 грн. (а.с.18).

07 липня 2015 року начальник Ленінського ВДВС листом йому відмовив у цьому, посилаючись на відсутність у законодавстві норми про повернення грошових коштів переможцю електронних торгів (а.с.34).

23 жовтня 2015 року позивач направив відповідачам заяву про відмову від договору купівлі-продажу у звязку з відмовою продавця передати товар (а.с.83-86).

Згідно з ст.ст.650, 655, ч.4 ст.656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Правовідносини по реалізації арештованого рухомого майна регулюються Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року (далі Інструкція з організації примусового виконання рішень) та Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №656/5 від 16.04.2014 року (далі Тимчасовий порядок).

Частина 2 статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що транспортні засоби реалізуються виключно на прилюдних торгах (аукціонах).

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами його проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином.

Такий правочин може визнаватися недійсним в судовому порядку з підстав недодержання в момент його вчинення вимог, установлених частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України (ч.1 ст.215 цього Кодексу).

Оскільки за змістом ч.1 ст.215 ЦК України підставами недійсності правочину, укладеного за результатами прилюдних торгів, є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення правил їх проведення, установлених законодавством, а саме Тимчасовим порядком.

Відповідно до пунктів 2-4 Розділу 2 Тимчасового порядку, станом на день передачі майна на реалізацію (02 грудня 2014 року), державний виконавець у строк не пізніше пяти робочих днів після закінчення 10-денного строку подачі заперечень сторін виконавчого провадження проти визначення вартості (оцінки) майна або у разі відсутності таких заперечень готує для проведення реалізації майна документи, передбачені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, і направляє їх до відповідного структурного підрозділу головного управління юстиції у місті Києві та областях, які беруть участь в експерименті, що забезпечує реалізацію повноважень Державної виконавчої служби України (далі регіональний орган державної виконавчої служби).

Керівник регіонального органу державної виконавчої служби, начальник відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України після отримання документів щодо передачі майна на реалізацію у строк до пяти робочих днів перевіряє ці документи на відповідність вимогам законодавства, наявність відомостей про місце зберігання й демонстрації майна та у разі виявлення порушень надає доручення щодо їх усунення у строк до пяти робочих днів.

Державний виконавець призначає зберігача у порядку, встановленому статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Зберігачами можуть бути боржник, член його сімї або інші особи, у тому числі Організатор та/або особи, визначені головними управліннями юстиції у місті Києві та областях, що беруть участь в експерименті, шляхом проведення відкритого конкурсу.

Зберігач зобовязаний забезпечити зберігання майна у приміщенні, яке відповідає торговельно-технологічним, санітарно-гігієнічним і протипожежним нормам, його демонстрацію та передачу переможцю електронних торгів.

Стаття 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що майно, на яке накладено арешт, передається на зберігання боржникові або іншим особам, призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису.

Згідно з пунктом 2 Розділу IV Тимчасового порядку для участі в електронних торгах учасник проходить процедуру реєстрації на Веб-сайті, сплачує гарантійний внесок у розмірі 5% від стартової ціни лота на рахунок Організатора, подає заявку на участь в електронних торгах за формою, розміщеною на Веб-сайті, та виконує інші вимоги, визначені цим Порядком.

Гарантійний внесок це грошовий завдаток, який за одним лотом сплачує фізична або юридична особа учасник електронних торгів, розмір якого визначений, виходячи зі стартової ціни лота, та дорівнює сумі винагороди організатору електронних торгів (далі Організатор) за надані ним послуги з реалізації майна. Сума гарантійного внеску, зарахованого на рахунок Організатора, визнається частиною оплати переможцем придбаного ним на електронних торгах майна і залишається Організатору в рахунок оплати наданих ним послуг з проведення електронних торгів. Гарантійний внесок зараховується до ціни продажу (Розділи І, VІІІ Тимчасового порядку).

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу VІ та пунктів 4, 8, 9 Розділу VІІІ Тимчасового порядку система автоматично формує та розміщує на Веб-сайті протокол електронних торгів по лоту у день проведення електронних торгів. Протокол роздруковується переможцем торгів із Особистого кабінету, підписується та передається особисто або через представника Організатору або надсилається засобами звязку на поштову адресу Організатора.

Після повного розрахунку переможця за придбане майно на підставі протоколу про проведення електронних торгів та копій документів, що підтверджують розрахунок за придбане майно, державний виконавець протягом пяти робочих днів складає акт про проведені електронні торги або акт про реалізацію предмета іпотеки і затверджує його у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством.

У разі придбання рухомого майна акт про проведені електронні торги є підставою для отримання майна у зберігача. Цей акт підтверджує виникнення права власності у особи, що придбала рухоме майно.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про відсутність підстав для визнання спірної угоди недійсною є правильним.

Електронні торги були проведені у відповідності до Тимчасового порядку. Державний виконавець мав право передавати арештоване майно на зберігання боржнику, який повинен був забезпечити його збереження.

Редакція Тимчасового порядку на час передачі майна на реалізацію не передбачала обовязкову передачу арештованого майна на зберігання Організатору торгів.

А тому, доводи апеляційної скарги ОСОБА_5, викладені його представником, є необґрунтованими.

За такого, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_5 про визнання недійсними електронних торгів скасуванню не підлягає, оскільки є законним та обґрунтованим.

Проте, висновок суду щодо повернення позивачу оплати за товар не у повній мірі відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Згідно з ст.663 ЦК України продавець зобовязаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк,- відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до п.10 Розділу VІІІ Тимчасового порядку переможець електронних торгів зобовязаний отримати майно у зберігача не пізніше семи робочих днів з дати отримання акта.

У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу (ч.1 ст.665 ЦК України).

Така відмова від договору здійснюється односторонньо, за бажанням покупця, і за правовими наслідками прирівнюється до розірвання договору (ч.3 ст.651 ЦК України). Зобовязання продавця та покупця за договором купівлі-продажу у цьому разі припиняються (ч.2 ст.653 ЦК України).

Частиною другою статті 693 ЦК України передбачено право покупця у разі порушення продавцем строку передання йому попередньо оплачених товарів або предявити вимогу про передання оплаченого товару, або вимагати повернення суми попередньої оплати (тобто відмовитися від прийняття виконання).

Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

З заяв позивача від 22 червня 2015 р., 23 жовтня 2015 р. та заявленого ним позову вбачається, що він відмовився від договору купівлі-продажу від 14 квітня 2015 року через порушення продавцем Ленінським ВДВС строку передання йому попередньо оплачених товарів (а.с.18, 83-84), а отже отримав право на повернення коштів.

Таким чином, продавець Ленінський ВДВС та організатор торгів ДП «Інформаційний центр», який отримав гарантійний внесок, що є частиною оплати придбаного майна, повинні повернути позивачу суму попередньої оплати придбаного на електронних торгах майна, сплачену ним 08 квітня 2015 року у сумі 7 186 грн.75 коп. та 15 квітня 2015 року у сумі 136 548 грн.25 коп.

Оскільки районний суд правильно стягнув з Ленінського ВДВС попередню оплату у сумі 136 548 грн.25 коп., то його рішення в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_5 до Ленінського ВДВС про стягнення коштів є законним та обґрунтованим, а тому скасуванню не підлягає.

Між тим, воно не є таким в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_5 до ДП «Інформаційний центр» про стягнення попередньої оплати товару, а тому підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_5

Посилання відповідача ОСОБА_8 ВДВС в апеляційній скарзі на те, що у позивача є можливість і оформити право власності на придбане майно і повернути сплачені за нього кошти, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позивач відмовився від договору купівлі-продажу, а отже він є розірваним і це позбавляє його права на оформлення права власності на придбане майно.

Оскільки рішення суду частково скасоване, то відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України з відповідача ДП «Інформаційний центр» на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у сумі 243 грн.60 коп. та за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 267 грн.96 коп., а всього у сумі 511 грн.56 коп.

Рішення суду в частині стягнення судового збору з ОСОБА_5 та Ленінського ВДВС в дохід держави є правильним, а отже зміні або скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції відхилити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_5 до державного підприємства «Інформаційний центр» про стягнення коштів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнути з державного підприємства «Інформаційний центр» на користь ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 7186 грн. 75 коп., сплачені в якості попередньої оплати товару.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з державного підприємства «Інформаційний центр» на користь держави судовий збір у сумі 511 грн.56 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: