Справа № 428/8698/16-ц
23 вересня 2016 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі головуючого судді Бароніна Д.Б., за участю секретаря Бондаренко І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступне.
ОСОБА_1 є власником домоволодіння, яке розташоване за адресою: м. Сєвєродонецьк, с. Воронове, вул. Пролетарська, 29, на підставі свідоцтва про право власності № 47, виданого Сиротинською селищною радою від 17.06.1985 року. В спірному домоволодінні зареєстрований відповідач, онук позивача, ОСОБА_2, який з 2014 року не проживає в ньому без поважних причин. У звязку із викладеним позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування домоволодінням № 29 по вул. Пролетарська с. Воронове м. Сєвєродонецька Луганської області.
В судове засідання представник позивача не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб
В судовому засіданні було встановлено, що 1/2 частина домоволодіння № 29 по вул. Пролетарська с. Воронове м. Сєвєродонецька Луганської області належить на праві приватної власності ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право власності № 47, виданого Сиротинською селищною радою від 17.06.1985 року та копією Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 1625741, наданого Сєвєродонецьким міським бюро технічної інвентаризації від 02.10.2003 року.
Згідно із копією довідки № 616, виданої Сиротинською селищною радою м. Сєвєродонецька від 01.08.2016 року, в домоволодінні, яке розташоване за адресою: м. Сєвєродонецьк, с. Воронове, вул. Пролетарська, буд. № 29, зареєстровані позивач по справі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зять позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, дочка позивача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, онук позивача (відповідач по справі) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Згідно із копією довідки № 617, виданої Сиротинською селищною радою м. Сєвєродонецька від 01.08.2016 року, відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, не проживає за місцем реєстрації в домоволодінні, яке розташоване за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, с. Воронове, вул. Пролетарська, буд. № 29.
Таким чином, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає без поважних причин, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача стосовно визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування домоволодінням № 29 по вул. Пролетарська с. Воронове м. Сєвєродонецька Луганської області, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, таким, що втратив право користування домоволодінням № 29 по вул. Пролетарська с. Воронове м. Сєвєродонецька Луганської області.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д. Б. Баронін