Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 330/2669/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Бойчева Н.В.
Провадження № 22-ц/778/1106/16 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

Головуючого Бєлки В.Ю.

Суддів Онищенка Е.А.

ОСОБА_2

При секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи приватний нотаріус Якимівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7, Комунальне підприємство «Якимівське БТІ», про визнання договору дарування житлового будинку частково недійсним, визнання права власності на частку житлового будинку у порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 204 року ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернлись до суду з позовом до ОСОБА_6, треті особи - приватний нотаріус Якимівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7, Комунальне підприємство «Якимівське БТІ», про визнання договору дарування житлового будинку частково недійсним, визнання права власності на частку житлового будинку у порядку спадкування, який згодом уточнили.

В обґрунтування своїх вимог зазначали, що 30.03.1974 року було зареєстровано шлюб між їхніми батьками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Після укладення шлюбу вони були зареєстровані та постійно проживали у житловому будинку 32, по вул. Калініна, смт. Якимівка, Якимівського району, Запорізької області, якій було придбано батьками ОСОБА_8 у 1973 році. На той час житловий будинок складався з двох жилих кімнат. У період шлюбу та на сумісні кошти, їхні батьки ОСОБА_10 та ОСОБА_8, у період часу з 1974 року по 1984 року до існуючого житлового будинку прибудували ще дві кімнати, що збільшило площу будинку. У період часу з 1984 року по 1987 рік до будинку було прибудовано кухню та коридор.

20 травня 1988 року на підставі протоколу № 3 від 17.04.2015року за батьком, ОСОБА_10 була закріплена земельна ділянка, площею 0,10га, для обслуговування вищевказаного житлового будинку.

23 червня 1999 року їхня мати, ОСОБА_8, померла. На день її смерті правовстановлюючі документи на спірний житловий будинок оформлено не було, оскільки він не був зданий в експлуатацію.

Вважають, що вищевказаний житловий будинок є спільною сумісною власністю їхніх батьків, та їх долі в ньому є рівними, тобто кожному з них належить по 1/2 частини даного будинку.

Також, вважають, що після смерті матері відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку 32, по вул. Калініна, смт. Якимівка. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_8 були її чоловік, ОСОБА_9 та вони.

Після смерті матері, вони прийняли спадщину шляхом фактичного управління спадковим майном, оскільки всі спадкоємці постійно проживали та були зареєстровані у спірному будинку. Більш того, на час смерті матері, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 були неповнолітніми.

02 листопада 2014 року помер їхній батько, ОСОБА_9 Після його смерті відкрилась спадщина на 5/8 частини вищевказаного житлового будинку 32, по вул. Калініна, смт Якимівка, Якимівського району Запорізької області.

Спадкоємцями першої черги за законом є вони та відповідач по справі ОСОБА_6, яка була дружиною померлого.

Після смерті батька вони звернулись з письмовою заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Якимівського нотаріального округу Запорізької області.

Проте, 14 листопада 2014 року їм стало відомо, що їх батько 25.10.2002 року одержав свідоцтво про право приватної власності на спірний житловий будинок, а 27.02.2008 року подарував його ОСОБА_6

Вважають, що договір дарування житлового будинку є недійсним в частині відчуження їхньої частки, тобто 3/8 частки вищевказаного житлового будинку, яка належить їм у порядку спадкування після смерті матері.

Ними не пропущено строк позовної давності на оскарження договору дарування житлового будинку від 28.02.2008 року, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається зі дня, коли особа довідалась про порушення свого права, тобто у даному випадку з 14.11.2014 року, з часу коли їм стало відомо про даний договір дарування, після одержання копії позовної заяви ОСОБА_6 про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщення.

Зазначали, що їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, після смерті матері, у зв'язку з тим, що у них відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності на 1/2 частину спірного будинку на ім'я померлої матері.

Враховуючи вищевикладене просили суд визнати частково недійсним договір дарування житлового будинку 32, по вул. Калініна, смт. Якимівка, укладений 28.02.2008 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_6; визнати за ОСОБА_6 право власності на 5/8 частин житлового будинку 32 по вул.Калініна, смт. Якимівка, Якимівського району Запорізької області, які належали на праві особистої власності ОСОБА_9, померлому 02.11.2014 року; визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/8 частину житлового будинку 32, по вул. Калініна, смт. Якимівка, Якимівського району Запорізької області, після смерті матері, ОСОБА_8, померлої 23.06.1999 року; визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/8 частину житлового будинку32, по вул. Калініна, смт. Якимівка, Якимівського району Запорізької області, після смерті матері, ОСОБА_8, померлої 23.06.1999 року; визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/8 частину житлового будинку 32, по вул. Калініна, смт. Якимівка. Якимівського району Запорізької області, після смерті матері, ОСОБА_8, померлої 23.06.1999 року.

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Встановлено, що з 30 березня 1974 року батьки позивачів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебували у зарєєстрованому шлюбі та постійно проживали у житловому будинку 32, по вулиці Калініна, смт. Якимівка, Якимівського району, Запорі області, який було ними придбано у 1973 році. Даний житловий будинок на той час складався з двох жилих к« площею 7,8 кв.м та 8,7 кв. та дерев'яного коридору і не був зареєстрований у Якимівському БТІ

23.06.1999 року померла ОСОБА_8..

Спадкоємцями першої черги за законом після її смерті : її чоловік, ОСОБА_9 та позивачі по справі, її діти, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5

07.02.2008 року ОСОБА_9 уклав , нотаріально посвідчений договір дарування

02.11.2014 року ОСОБА_9 помер.

З рішення виконавчого комітету Якимівської селищної ради № 114 від 25.10.2002 р. «Про ввід в експлуатацію житлового будинку по вул. Калініна, 32 та оформлення його по факту» самовільного будівництва та про ввід в експлуатацію житлового будинку по вул. Калініна, слідує , що будинок є самовільно спорудженим, до 2002 року.

Отже приймаючи до уваги, що спірний житловий будинок був самовільно збудований подружжям ОСОБА_9, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що на момент смерті матері позивачів ОСОБА_8 (23.06.1999р.) у подружжя не виникло прав та обовязків власників (співвласників) щодо цього будинку. Тому після смерті ОСОБА_8 не відкритися спадщина на ? частину спірного будинку.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано визначив, що ОСОБА_9 на момент укладання договору дарування житлового будинку від 07.02.2008р., посвідченого приватним нотаріусом Якимівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7С, був єдиним його власником.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке «на здійснює відповідно до закон) за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.І ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1,2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Позивачі у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України як сторони, які приймали участь у справі не довели суду ті обставини, на які вона посилалися як на підставу своїх вимог у порядку статей 203, 215 ЦК України, а саме не довела недійсність укладання оспорюваного договору дарування.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Таким чином вказані та інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: