Справа №490/2093/16-ц 24.05.2016 24.05.2016 24.05.2016
Провадження №22-ц/784/1253/16
Справа № 490/2093/16-ц Головуючий першої інстанції: Мамаєва О.В.
Провадження № 22-ц/784/1253/16 Суддя-доповідач Апеляційного суду: Коломієць В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Довжук Т.С., Шолох З.Л.

із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

за участю: представника позивачки ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 -

на рішення Центрального районного суду м.Миколаєва

від 11 квітня 2016 року за позовом

ОСОБА_4

до

Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»)

про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И Л А :

09 березня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування.

Вказувала, що 27 жовтня 2014 року між нею та відповідачем був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО БЕЗ ВИКЛЮЧЕНЬ» № НОМЕР_3, яким застраховано транспортний засіб TOYOTA AVIENSIS, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, 2013 року випуску. На виконання умов договору вона внесла страховий платіж у розмірі 11686 грн. 09 коп. 13 травня 2015 року за участю застрахованого транспортного засобу сталася дорожньо-транспортна пригода, яка визнана страховиком страховим випадком, про що складений страховий акт від 03 червня 2015 року №97. Вартість ремонту автомобіля на СТО «КИТ-Т» склала 68948грн. 83коп. Проте, як вказала позивачка, відповідачем здійснено розрахунок суми страхового відшкодування із застосуванням коефіцієнту пропорційності та визначена сума у розмірі 42065 грн. 68 коп., яка і була перерахована страховиком СТО «КИТ-Т». Залишок витрат на ремонт автомобіля у розмірі 26883 грн. 15 коп. були сплачені позивачкою.

На думку ОСОБА_4, страховик безпідставно застосував коефіцієнт пропорційності, по суті самостійно, без узгодження з нею встановив дійсну вартість транспортного засобу станом на 13 травня 2015 року у розмірі 524751 грн. 24 коп., всупереч вимогам договору, згідно якого вартість автомобіля сторонами встановлена у розмірі 320175 грн.

Посилаючись на викладене, просила стягнути з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 26883 грн. 15 коп.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що розрахунок суми страхового відшкодування проведено відповідно до умов укладеного сторонами договору.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 квітня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати у розмірі 551грн.20коп.

В апеляційній скарзі представник позивачки - ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Згідно ст. 625 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Обов'язковість договору для виконання сторонами встановлена ст. 629 ЦК України.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною 1 ст. 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

За змістом ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової виплати визначається за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку, та яка не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник

Згідно ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що 27 жовтня 2014 року між ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп»" та ОСОБА_4 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО БЕЗ ВИКЛЮЧЕНЬ» № НОМЕР_3, за яким застрахованим транспортним засобом є належний на праві власності позивачці легковий автомобіль TOYOTA AVIENSIS, реєстраційний номер ВЕ2700ВН, дійсна вартість застрахованого транспортного засобу та загальна страхова сума встановлені у розмірі 320175грн., загальний страховий платіж визначений у розмірі 11686грн. 39коп., розмір франшизи - 0% (а.с. 5-19).

Згідно п.6.1 укладеного сторонами договору страхування дорожньо-транспортна пригода є страховим ризиком.

Пунктами 23.3. - 23.4. Загальних умов страхування, які є невід'ємною частиною укладеного сторонами договору страхування, передбачений порядок розрахунку розміру страхового відшкодування. Згідно даних положень договору при пошкодженні застрахованого транспортного засобу він здійснюється наступним чином: СВ=РМЗ*КП-Ф-СВВО+ЗВ-НП, але не більше CC, де СВ - страхове відшкодування, РМЗ - розмір матеріального збитку, КП - коефіцієнт недострахування (пропорційності), Ф - франшиза, СВВО- страхові виплати, отримані від третіх осіб, ЗВ - розмір документально підтверджених застрахованих виплат, передбачених п.11.8. договору, НП - несплачені страхові платежі, СС - страхова сума.

У п.17.1.8 договору зазначено, що коефіцієнт недострахування (пропорційності) це співвідношення страхової суми, встановленої договором для застрахованого транспортного засобу, до дійсної вартості цього транспортного засобу на дату настання страхового випадку з урахуванням наступного:

- якщо результат співвідношення страхової суми, встановленої договором для ЗТЗ до дійсної вартості цього ЗТЗ становить "0,9" та більше, то коефіцієнт недострахування (пропорційності) приймається за "1" (п.17.1.8.1);

- якщо результат співвідношення страхової суми, встановленої договором для ЗТЗ до дійсної вартості цього ЗТЗ становить менше "0,9", то отриманий результат приймається як коефіцієнт недострахування (пропорційності) (п. 17.1.8.2.).

13 травня 2015 року ОСОБА_4, керуючи вищевказаним транспортним засобом при початку руху не врахувала дорожньої обстановки та не обрала безпечну дистанцію і допустила зіткнення із транспортним засобом, що зупинився попереду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали пошкодження (а.с. 20).

Страховик був своєчасно повідомлений позивачем про настання страхового випадку.

Відповідно до п. 11.5.3. договору страхування позивач скористався правом вибору СТО та передала пошкоджений автомобіль для відновлювального ремонту до ТОВ "КИТ-Т". Згідно рахунку від 21.05.2015р. та акту виконаних робіт ТОВ "КИТ-Т" від 10.06.2015р., вартість цього ремонту становила 68948грн.83коп. (а.с.21-22).

3 червня 2015 року ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп»" був складений Страховий акт № 97, за яким сума страхового відшкодування була встановлена в розмірі 42065грн. 68коп. Дана сума 8 червня 2015 року була сплачена відповідачем ТОВ «Кит-Т» (а.с. 47, 48).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 1 884 від 1 червня 2015 року позивачкою було доплачено за проведений ремонт власні кошти у розмірі 26883грн.15коп. (а.с. 23).

Розрахунок суми страхового відшкодування був здійсненний відповідачем відповідно до пунктів 23.3. - 23.4. укладеного сторонами договору за схемою: СВ=РМЗ*КП-Ф-СВВО+ЗВ-НП (СВ - страхове відшкодування, РМЗ - розмір матеріального збитку - 68948грн. 83коп., КП - коефіцієнт недострахування (пропорційності) - 0,6101, Ф - франшиза - 0грн., СВВО- страхові виплати, отримані від третіх осіб - 0грн., ЗВ - розмір документально підтверджених застрахованих виплат, передбачених п.11.8. договору, тобто, зазначених у п. 17.1.5. договору, - 0грн., НП - несплачені страхові платежі - 0грн.)

Розмір страхового відшкодування склав: 42065грн. 68коп. (68948грн.83коп. * 0,6101).

При цьому судом правильно встановлено, що коефіцієнт недострахування (пропорційності) був вірно розрахований позивачем відповідно до умов укладеного сторонами договору (п.17.1.8.), виходячи із співвідношення страхової суми - 320 175грн. - до дійсної вартості транспортного засобу на дату настання страхового випадку, що була визначена 19 травня 2015 року аварійним комісаром в розмірі 524 751 грн. 24коп. (а.с. 43-46).

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно дослідив обставини справи, дав належну правову оцінку доказам, які надали сторони, та прийшов до вірного висновку про те, що страхове відшкодування було розраховано позивачем відповідно до умов укладеного сторонами договору страхування, виконуючи свої обов'язки страховика ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп»" ані умови договору, ані вимоги закону не порушило, а тому заявлені ОСОБА_4 позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Посилання апелянта на те, що пунктом 11.5. укладеного сторонами договору передбачена виплата страхового відшкодування на умовах п.17.1.14. - п.17.1.17. договору, а тому відповідач не мав права розраховувати розмір страхового відшкодування відповідно до пунктів 17.1.8 та 23.4.1. договору -не можуть бути прийняті до уваги, оскільки саме останнє зазначеними пунктами договору передбачений порядок розрахунку розміру страхового відшкодування, тоді як у пунктах 17.1.14. -.17.1.17. міститься визначення термінів, що застосовується сторонами у договорі, зокрема, поняття станції технічного обслуговування, яка уповноважена здійснювати відновлювальний ремонт застрахованого транспортного засобу в залежності від узгоджених сторонами умов договору, та поняття експрес-виплати.

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що пункти 17.1.8 та 23.4.1. містяться у Загальних умовах страхування, а не у самому договорі страхування, якій складається із 16-ті пунктів, а тому не можуть бути застосовані. Так, як зазначено у Заяві на страхування транспортного засобу, що є Додатком 1 до укладеного сторонами договору страхування, підписаній ОСОБА_4, остання ознайомлена та згодна з Умовами та Правилами страхування, на підставі яких і просить укласти з нею договір (а.с. 6-7). Крім того, у п. 16 договору страхування сторони підтвердили, що погоджуються з умовами цього Договору, викладеними в усіх розділах цього Договору , а також з тими умовами, що зазначені у Додатках до цього Договору (а.с. 5).

Доводи апеляційної скарги про безпідставне застосування відповідачем при розрахунку коефіцієнту недострахування (пропорційності) дійсної вартості транспортного засобу, визначеної аварійним комісаром станом на13 травня 2015 року в розмірі 524751грн.24коп., а не узгодженої сторонами у договорі страхування дійсної вартості транспортного засобу в розмірі 320175грн., є необґрунтованими. Так, згідно п.17.1.8. договору такий коефіцієнт розраховується, виходячи із співвідношення страхової суми до дійсної вартості транспортного засобу на дату настання страхового випадку .Ніяких доказів на спростування визначеної аварійним комісаром дійсної вартості автомобіля на дату настання страхового випадку позивачкою не було надано. Також ОСОБА_4 не було доведено, що встановлена на час укладання договору - 27 жовтня 2014 року - дійсна вартість автомобіля залишилась незмінною станом на 13 травня 2015 рок, хоча в силу ст.ст. 10, 60 ЦПК України доведення цих обставин є саме її обов'язком.

Посилання апелянта на ч. 5 ст. 20 Закону України «Про страхування» не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказане положення Закону встановлює обов'язок страховика за заявою страхувальника у разі здійснення останнім заходів, що зменшили страховий ризик, або збільшення вартості майна переукласти договір страхування, а отже, дана правова норма не стосується спірних правовідносин.

Таким чином, доводи представника позивачки в апеляційній скарзі не спростовують висновки суду про відповідність проведеного ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп»" розрахунку суми страхового відшкодування умов укладеного сторонами договору страхування.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись статтями 303, 3 08, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 - відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.В. Коломієць

Судді: Т.С. Довжук

З.Л. Шолох