Справа №592/8120/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Чернобай О. І.
Номер провадження 22-ц/788/1014/16 Суддя-доповідач - Кононенко О. Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Рибалки В. Г. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 квітня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и л а:

26 серпня 2015 року ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 25 лютого 2006 року по 22 серпня 2014 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час шлюбу, за спільні кошти подружжя було придбано наступне майно: телевізор Orion model LCD 1921 вартістю 1000,00 грн., телевізор ВЕКО вартістю 1000,00 грн., пральна машина LG вартістю 1300,00 грн., мультимедійні колонки F&D вартістю 300,00 грн., холодильник LG вартістю 3500,00 грн., ручна шліфувальна машина УШМ - 115/900 вартістю 800,00 грн., перфоратор KONNER вартістю 500,00 грн., мікрохвильова піч DAWOO KOR 41 F5 вартістю 350,00 грн., електрична плита ZKT 621 LX/LN вартістю 2400,00 грн., машина ручна свердлильна Д-350 ЭР вартістю 350,00 грн., пилосос VACUUM CLEANER вартістю 600,00 грн., ліжко «Антошка» вартістю 1200,00 грн., диван вартістю 2000,00 грн., кухня (набір столів та шаф) вартістю 2000,00 грн., витяжка вартістю 500,00 грн., карниз з ламбрекеном та тюллю вартістю 1200,00 грн., а всього на загальну суму 19000,00 грн. Оскільки відповідач забрав вказане спільне майно собі і в добровільному порядку поділити його відмовляється, просила поділити майно, набуте нею під час шлюбу з відповідачем, виділивши їй: телевізор ВЕКО вартістю 1000,00 грн., пральну машину LG вартістю 1300,00 грн., холодильник LG вартістю 3500,00 грн., електричну плиту ZKT 621 LX/LN вартістю 2400,00 грн. диван вартістю 2000,00 грн., кухню (набір столів та шаф) вартістю 2000,00 грн., а всього на суму 12200,00 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 квітня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

При цьому зазначає, що при встановленні дійсної вартості телевізора та холодильника суд повинен був врахувати, як належні докази, фіскальні чеки. Вказує, що відповідач залишив собі майно, придбане під час шлюбу, чим позбавив позивача права володіння, користування та розпорядження майном, що суперечить нормам національного та міжнародного права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_7, який підтримав доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване рішення суду відповідає не в повній мірі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з 25 лютого 2006 року по 22 серпня 2014 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

Про порядок поділу спільного майна та його вартість сторони не домовились, тому позивач просила поділити майно, набуте нею під час шлюбу з відповідачем, в судовому порядку виділивши їй: телевізор ВЕКО вартістю 1000,00 грн., пральну машину LG вартістю 1300,00 грн., холодильник LG вартістю 3500,00 грн., електричну плиту ZKT 621 LX/LN вартістю 2400,00 грн., диван вартістю 2000,00 грн., кухню (набір столів та шаф) вартістю 2000,00 грн., а всього на 12200 грн. Вартість майна позивач визначила на власний розсуд.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що здійснити розподіл майна між позивачем та відповідачем не можливо, так як позивачем не надано доказів на підтвердження дійсної вартості спірного майна на час розгляду справи. При цьому суд виходив з того, що вказане позивачем майно є спільним майном подружжя, є в наявності і знаходиться у відповідача.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна з огляду на наступні обставини.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно зі ст. 70 СК України, у разі поділу спільного майна подружжя їх частки визнаються рівними.

Відповідно до положень ч.1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Як роз'яснено в пунктах 23, 24 постанови Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

За клопотанням представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області від 21 червня 2016 року по справі була призначена судова товарознавча експертиза для визначення дійсної (ринкової) вартості спірного майна.

З висновку судової товарознавчої експертизи № 564 від 29 липня 2016 року вбачається, що із зазначеного в ухвалі суду майна, на дослідження були представлені: кухонні меблі (набір столів та шаф) моделі «Вікторія», ринковою вартістю 4125 грн., диван моделі «Грація», ринковою вартістю 1200 грн., пилосос «VACUUM CLEANER», ринковою вартістю 590 грн.

Інше майно, зазначене в ухвалі суду, на обстеження експерту не надано (на дату проведення обстеження в приміщеннях будинку відсутнє).

Ринкова вартість не наданого на обстеження майна визначалась з використанням документальних відомостей, які містяться в матеріалах справи (касові та товарні чеки, гарантійні талони, керівництва з експлуатації, договори на придбання та надання послуг додаткового сервісу тощо). Вартість не наданого на обстеження ліжка «Антошка», телевізора «ВЕКО» та карниза з ламбрекеном та тюлем не визначалась у зв'язку з недостатністю вихідних даних щодо цього майна (а.с. 199-213).

Відповідно до ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує в тому числі і такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Також, як передбачено ст. 215 ЦПК України, у мотивувальній частині рішення суду повинні бути зазначені, окрім іншого, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, брав до уваги або відхиляв докази, застосовував нормативно-правові акти; чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким.

Однак, виходячи з вищезазначених норм процесуального закону, суд першої інстанції не врахував заперечення відповідача та третьої особи про те, що майно, яке просить поділити позивач у них відсутнє. Всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України, позивач не довела, що кухонні меблі (набір столів та шаф), диван моделі «Грація» та пилосос «VACUUM CLEANER» є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Крім того, позивач не надала доказів про те, що інше майно, яке вона просить поділити, є спільно нажитим подружжям майном, наявним на час припинення спільного ведення господарства.

Так, з квитанції до прибуткового ордеру від 15 січня 2013 року (а.с. 127) вбачається, що кухонні меблі (набір столів та шаф) моделі «Вікторія» були придбані ОСОБА_6 - третьою особою по справі.

Диван моделі «Грація», який є диваном, зазначеним в ухвалі суду, 15 листопада 2012 року теж був придбаний ОСОБА_6 у СПД Давидова В.І. (а.с. 217).

Відносно пилососа «VACUUM CLEANER», то в матеріалах справи відсутні та експерту не були надані докази щодо дати та вартості його придбання.

За таких обставин, рішення суду необхідно скасувати на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, ухваливши нове рішення про відмову в позові ОСОБА_3 з вищенаведених підстав, а не з підстав, зазначених судом першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішення набрало законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді -