АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ЧиркіноїС.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ВОЯЖ» на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ВОЯЖ» про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ТОВ «ПРЕМІУМ ВОЯЖ» (далі - відповідач), в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 28 625 грн. 00 коп. сплачених ним за договором на туристичне обслуговування та 25 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що відповідач не виконав умови укладеного між ними договору, а відтак сплачена ним вартість туристичної подорожі підлягає поверненню. Також вказував, що внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача йому заподіяна моральна шкода, яка також підлягає відшкодуванню.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22.05.2015 позов задоволено частково - стягнуто з ТОВ «ПРЕМІУМ ВОЯЖ» на користь ОСОБА_3 28 625 грн. 00 коп. та судові витрати. В задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовлено.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15.07.2016 заяву відповідача про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Вказує, що суд першої інстанції не повністю встановив обставини справи, зокрема не звернув уваги на ту обставину, що відповідачем було заброньовано тур для позивача через туроператора ТОВ «Ньюз Тревел», якому і були перераховані кошти, однак останній їх не повернув. Також звертає увагу на те, що відповідач, як турагент виконав повністю умови договору надавши позивачу візи та авіаквитки.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Позивач в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю і необґрунтованістю та просив рішення суду залишити без змін, оскільки воно ухвалене з дотриманням вимог закону.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Рішення суду оскаржено відповідачем в частині задоволених позовних вимог про стягнення коштів. В частині відмови в задоволенні вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, рішення суду сторонами не оскаржено.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов в частині стягнення коштів суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору на туристичне обслуговування не здійснив відправлення позивача на відпочинок, а відтак сплачені позивачем кошти підлягають поверненню останньому.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що 21.10.2014 між сторонами укладено договір на туристичне обслуговування, загальна вартість послуг за яким склала 26 325 грн. 00 коп. (а.с. 5-9).

Вартість туристичних послуг була повністю сплачена позивачем, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру від 21.10.2014 та від 24.10.2014 на суму 9 000 грн. 00 коп. і 17 325 грн. 00 коп. відповідно (а.с. 11) та не заперечується відповідачем.

Відповідач визнає той факт, що позивач в повному обсязі сплатив кошти за договором і не здійснив туристичної подорожі, однак вказує, що це відбулось не з його вини, як турагента, оскільки туроператор, у якого було замовлено туристичну подорож, повідомив про призупинення відправки туристів на відпочинок. Відповідач одразу повідомив про це туристів, в тому числі й позивача і звернувся до туроператора з заявою про повернення коштів, однак туроператором кошти не повернуті.

Також, як вбачається зі змісту апеляційної скарги та пояснень представника відповідача в судовому засіданні, відповідач не заперечує той факт, що ним за проханням позивача оформлювались йому візи саме для цієї подорожі, вартість яких становила 2 300 грн., однак дана послуга не була передбачена договором.

У відповідності з п. 1.1. укладеного між сторонами договору тур агент за встановлену в договорі плату зобов'язується забезпечити надання туристу й особам, що слідують з ним, комплекс туристичних послуг, а турист зобов'язується на умовах даного договору прийняти і оплатити їх.

Пунктом 2.1. вказаного договору передбачено, що турагент зобов'язаний надати замовлені послуги (ваучер, страховий поліс, авіаквитки на авіарейси згідно з графіком відправлення за маршрутом, вказаним у заявці) в обсязі і термінах передбачених даним договором; видати туристу документи, що забезпечують надання йому туристичних послуг, передбачених цим договором, за умови повної оплати туристом вартості туристичного продукту у строки встановлені даним договором; надати туристу повну і достовірну інформацію, передбачену законом; надати туристу документ, що підтверджує оплату ним вартості туристичних послуг.

Також, п. 5.9. цього ж договору визначено, що у випадку невиконання з вини турагента своїх зобов'язань, передбачених договором, відповідальність турагента перед туристом обмежується розміром фактично завданих туристу збитків, але не більше розміру подвійної плати вартості туристичного продукту (туристичних послуг).

Як вірно встановлено судом і не заперечується сторонами позивачем було фактично сплачено відповідачу 28 625 грн. 00 коп. (26 325,00 + 2 300,00) за туристичну подорож, яка не відбулась.

Закон України «Про туризм» визначає загальні правові, організаційні та соціально-економічні засади реалізації державної політики України в галузі туризму та спрямований на забезпечення закріплених Конституцією України громадян на відпочинок, свободу пересування, охорону здоров'я, на безпечне для життя і здоров'я довкілля, задоволення духовних потреб та інших прав при здійсненні туристичних подорожей. Він встановлює засади раціонального використання туристичних ресурсів та регулює відносини, пов'язані з організацією і здійсненням туризму на території України.

Статтею 2 вказаного Закону визначено, що майнові відносини в галузі туризму, засновані на рівності, автономії волі і майновій самостійності їх учасників, регулюються Цивільним та Господарським кодексами України з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У відповідності до ст. 20 цього ж Закону, за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов'язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов'язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону.

Туроператор (турагент) зобов'язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування.

Туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста.

Якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов'язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін.

Згідно із ст. 33 Закону України «Про туризм» суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Таким чином, установивши вищевказані фактичні обставини справи та надавши належну правову оцінку виниклим між сторонами правовідносинам і вимогам закону, суд першої інстанції дійшов цілком правомірного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача коштів, фактично сплачених позивачем за договором про надання туристичних послуг, у зв'язку з ненаданням таких послуг.

З вищенаведених підстав доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, яке спрямоване на захист майнових інтересів споживача туристичних послуг.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ВОЯЖ» - відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ВОЯЖ» про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва