Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №337/3580/15 Головуючий у 1-й інстанції: Нещеретної Л.М.
Провадження № 22-ц/778/1132/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Кримської О.М.,

суддів: Подліянової Г.С.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення суми інфляційних витрат, трьох відсотків річних, пені , відсотків -

ВСТАНОВИЛА :

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення суми інфляційних витрат, трьох відсотків річних, пені та відсотків. В позові посилається на те, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2015 року у справі № 337/1245/15-ц задоволено його позовні вимоги до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», зобов'язано відповідача повернути йому суму вкладу у розмірі 4533 долара США 19 центів з рахунку №2620.7.056406.003 шляхом видачі суми у валюті зобов'язання через касу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». У зв'язку з тим, що відповідачем зазначене рішення суду не виконано, просить стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» суму інфляційних витрат за період прострочки виконання зобов'язання з 27.02.2015 року по 01.07.2015 року в розмірі 35993,40 гривень, суму трьох відсотків річних у розмірі 978,29 гривень, пеню, за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 357077,40 гривень та відсотки за прострочення виплати вкладу у розмірі 169 доларів США 76 центів.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 грудня 2015 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Скаржник, будучи своєчасно та належним чином повідомленим по час і місце розгляду справи, що підтверджується зворотним повідомленням, що приєднані до справи (а.с. 101-103), до апеляційного суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив. У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає її розглядові.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову щодо стягнення інфляційних витрат, трьох відсотків річних, пені та відсотків за прострочення виконання грошового зобовязання суд виходив з того, що на час ухвалення судового рішення вже була запроваджена тимчасова адміністрація, тому на правовідносини, що склалися між стронами поширюються спеціальні норми Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року в редакції Закону від 07 липня 2014 року, згідно норм якого під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

З таким висновком суду можна погодитись.

Судом установлено, що 27 листопада 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено договір-заяву № 313731/43580/3-14 про банківський строковий вклад ( депозит) «Класік» на 3 місяці в іноземній валюті, за умовами якого банк прийняв від вкладника грошові кошти в сумі 4429.00 доларів США, які розмістив на вкладний рахунок № 2630.6.056406.001 на строк з 27.11.2014 року по 27.02.2015 рік зі сплатою 11.5% річних.

Строк дії договору банківського вкладу від 27 листопада 2014 року закінчився 27.02.2015 року .

Після закінчення строку дії договору відповідач не виконав свого обовязку з видачі вкладу позивача, а перерахував суму вкладу та відсотки у розмірі 4533.19 доларів США на інший поточний рахунок ОСОБА_3

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2015 року було задоволено позов ОСОБА_3 до ПАТ « Банк « Фінанси та Кредит» та зобовязано відповідача повернути позивачу суму вкладу у розмірі 4533 доларів США 19 центів з рахунку № 2620.7.056406.003 шляхом видачі суми у валюті зобовязання через касу ПАТ « Банк « Фінанси та Кредит».

Зазначене рішення суду не виконано.

Також з матеріалів справи вбачається, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 612 "Про віднесення ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17 вересня 2015 року прийнято рішення № 171 "Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", згідно з яким у період з 18 вересня 2015 року до 17 грудня 2015 року в банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит".

Відповідно постанови Правління Національного банку України від 17 грудня 2015 року № 898 виконавчою дирекцією Фонд гарантування вкладів фізичних осіб пийнято рішення № 230 від 18 грудня 2015 року про початок процедури ліквідації Банку та делегування повноваженб ліквідатора банку. Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Банку та з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання з 18 грудня 2015 року.

Отже, починаючи з 17 вересня 2015 року банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини пятої статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Суд першої інстанції ці положення Закону врахував, звернув уваги на те, що з 17 вересня 2015 року Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ "Банк «Фінанси та Кредит» з ринку. На момент ухвалення рішення судом першої інстанції (25 грудня 2015 року ) у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-2001 цс 15 від 20 січня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Під час розгляду справи судам не були порушені норми матеріального й процесуального права, а наведені в скарзі доводи є необґрунтованими та правильність висновків суду не спростовують, тому колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги

Виходячи з навеленого рішення суду є законним і обґрунтованим, тому підстав для його скасання колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжявід 25 грудня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: