Єдиний унікальний номер №243/5178/16ц
Номер провадження №2/243/2674/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

«12» вересня 2016 року м. Словянськ

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Чемодурової Н.О.,

при секретарі Кобець О.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Словянська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

29 червня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з дійсним позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що їй належить, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, квартира АДРЕСА_1. ОСОБА_3 її знайомий, був зареєстрований в її квартирі ще 12 листопада 1991 року, але фактично не проживає у вказаному будинку з 10 грудня 1991 року по теперішній час. Вона не зверталася до ОСОБА_3 з проханням, щоб він добровільно виписався з належної їй квартири, оскільки останнє відоме їй місце його проживання це за адресою розташування її квартири.

Просила визнати ОСОБА_3 особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме належною їй квартирою №2 в будинку №2 по вул.Кірова в м.Словянськ.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні просила задовольнити її позовні вимоги, пояснення надала аналогічні викладеним у заяві, не заперечувала проти постановлення заочного рішення..

Представник позивача ОСОБА_2, що діє на підставі договору про надання юридичних послуг від 26 червня 2016 року (а.с.5), в судовому засіданні підтримав позовні вимоги ОСОБА_1, просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, відомостей про причини неявки суду не надав, про дату та час судового засідання був повідомлений через судові повістки (а.с.20) та оголошення у пресі (газета центральних органів виконавчої влади України «Урядовий Курєр» №167 від 07 вересня 2016 року) (а.с.31).

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне.

Так, у ході судового розгляду достовірно встановлено, що ОСОБА_3 з грудня 1991 року не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтвердили сусіди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно до довідки голови квартирного комітету мікрорайону «Центр-1» від 17 червня 2016 року (а.с.8).

Відповідно до облікової книги для реєстрації громадян, проживаючих в ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за вказаною адресою з 12 листопада 1991 року (а.с.9-11).

Як вбачається зі свідоцтва про право власності за заповітом від 05 травня 1988 року, квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 (а.с.12).

Зазначене підтверджується зведеним актом від 25 липня 2008 року, викопіюванням та поетажним планом (а.с.13, 14, 15).

Викладене в акті також підтверджується показаннями свідків допитаних в судовому засіданні.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомила суду, що вона мешкає в квартирі АДРЕСА_3 з 1990 року. Даний будинок на двох госодарів та вони з ОСОБА_1 живуть в окремих його частинах, проте, мають одну домову книгу. Вона бачила, що там зазначений ОСОБА_3 на що ОСОБА_1 їй поясняла, що це її знайомий, який попросив зареєструватися в її частині будинку. Їй достовірно відомо, що він з 1990 року ніколи не мешкав там та близько 13-14 року ОСОБА_1 мешкає там одна.

Свідок ОСОБА_4 показала, що вона мешкає в будинку №4 по вул.Кірова м.Словянськ та з 1985 року ОСОБА_1 є її сусідкою, яка приблизно з 2000 року мешкає одна. Вона часто буває в неї на подвірї. Речей ОСОБА_3 в квартирі ОСОБА_1 немає, вона їх не бачила.

У відповідності до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Проте, відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Підстави позбавлення члена сімї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України.

Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Судом встановлено, що з грудня 1991 року відповідач ОСОБА_3 в спірному будинку не мешкає, не отримує кореспонденцію за даною адресою, його особистих речей у домоволодінні не має, згідно ч.1 статті 158 ЖК України договір найму житлового приміщення з власником житла не укладав, участі у витратах по утриманню будинку не приймає, спірним житлом не цікавиться, перепон у користуванні будинком йому ніхто не чинив.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Позивач не вимагає компенсації понесених ним судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 212, 218, 223, 224-226, 294 ЦПК України, ст.ст. 321, 391,405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, Азейбарджану, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №2, що розташована в будинку №2 по вул.Кірова, м.Словянськ Донецької області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Словянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 12 вересня 2016 року.

Суддя Н.О. Чемодурова