ухвала

іменем україни

05 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Кафідової О.В., Савченко В.О.,

в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Умвельт Мелітополь», Комунального підприємства «Мелітополькомунтранс» Мелітопольської міської ради Запорізької області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Умвельт Україна» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Умвельт Мелітополь» на рішення апеляційного суду Запорізької області від 05 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що з 15 квітня 2011 року працював на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремондіс-Мелітополь», правонаступником якого є Товариства з обмеженою відповідальністю «Умвельт Мелітополь», (далі - ТОВ «Ремондіс-Мелітополь», ТОВ «Умвельт Мелітополь», товариство), відповідно до укладеного контракту від 15 квітня 2011 року.

10 квітня 2015 року ТОВ «Ремондіс-Мелітополь» було проведено загальні збори учасників товариства та прийняте рішення, оформлене протоколом № 31 про відкликання його з посади директора товариства з 10 квітня 2015 року на підставі п. 11.1.3 трудового контракту. Також вказаним рішенням було передбачено складення наказу про його звільнення з посади.

Наказом від 10 квітня 2015 року № 14-КЗ позивача звільнено з посади директора ТОВ «Ремондіс-Мелітополь» на підставі п. 8 статті 36 КЗпП України.

Вказує, що в порушення вимог ст. 47 КЗпП України він своєчасно про прийняте рішення на зборах оповіщений не був, відповідно із наказом від 10 квітня 2015 року № 14-КЗ не ознайомлений, копію наказу від 10 квітня 2015 року № 14-КЗ про звільнення не отримав, та належним чином оформлену трудову книжку йому не видано, повний розрахунок у день звільнення не здійснено.

Про прийняте спірне рішення йому стало відомо лише 15 квітня 2015 року, а копію наказу та протоколу він отримав в приміщені Мелітопольського МВ УМВС лише 17 квітня 2015 року при наданні пояснень працівникам міліції щодо майна підприємства.

Пунктом 11.1.3 трудового контракту від 15 квітня 2011 року, укладеного між позивачем та ТОВ «Ремондіс-Мелітополь» визначено, що він достроково припиняє свою дію шляхом дострокового розірвання за рішенням товариства у випадку відкликання працівника з посади директора товариства загальними зборами учасників товариства.

Зазначає, що у протоколі загальних зборів від 10 квітня 2015 року № 31 не зазначено, чим саме обумовлено прийняття власником рішення щодо його відкликання з посади, які порушення ним були допущені, не вказано жодної причини для звільнення, яка б відповідала вимогам трудового законодавства згідно із загальною класифікацією підстав припинення трудового договору в законодавстві про працю, які передбачені ст. 36, 40, 41 КЗпП України, не вказано жодних мотивованих висновків щодо невиконання позивачем своїх посадових обов'язків, що вказує на його незаконність та протиправність.

Крім цього, його не було повідомлено про дату та час проведення загальних зборів, у зв'язку з чим він був фактично позбавлений законного права присутності на зборах, надавати пояснення чи будь-які документи для винесення об'єктивного рішення з цього питання.

Як з'ясувалось пізніше, збори були проведені та прийнятий спірний наказ про звільнення (за рішенням власника) під час знаходження ОСОБА_4 на лікарняному, в зв'язку з хворобою, що є грубим порушенням ч. 2 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується листами непрацездатності, доданими до цього позову.

Зазначає, що за весь час свого перебування на посаді керівника ТОВ «Ремондіс-Мелітополь», а саме з 15 квітня 2011 року, жодних зауважень, скарг стосовно виконання покладених на нього трудовим контрактом обов'язків він не отримував. Жодних дисциплінарних стягнень до нього не застосовувалось. У зв'язку з цим незрозуміло чим саме керувався відповідач при прийнятті рішення про відкликання його з посади та розірвання контракту.

Посилаючись на норми п. 5 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 170, ст. ст. 40, 41 КЗпП України, вважає, що відповідач звільнив його без законної підстави, а посилаючись лише на п. 8 статті 36 КЗпП України, яка не враховує загальну класифікацію підстав для припинення трудових правовідносин, що грубо порушує вимоги ст.ст. 40, 41 КЗпП України.

Вважає, що вказаними діями відповідач грубо порушив трудове право позивача та позбавив його та його сім'ю джерела існування, можливості реалізовувати свій творчий потенціал, виражати свою особистість. Вважає, що відповідач зобов'язаний поновити його на попередній роботі, а також, враховуючи те, що в результаті незаконного звільнення йому не була нарахована середньомісячна заробітна плата, відповідач зобов'язаний виплатити йому середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Крім того, вказує, що має статус інваліда ІІІ групи, на його утриманні знаходяться онкохвора мати та двоє неповнолітніх дітей. Протиправні дії відносно нього з боку відповідача негативно вплинули на нього та членів його сім'ї, призвели до виникнення емоційного стресу, моральних страждань, внаслідок яких погіршився фізичний стан, знизилась фізична активність. Ним було витрачено кошти на боротьбу із хворобою, згаяно час та зусилля у зв'язку з необхідністю відновлення попереднього емоційного стану, поновлення порушеного звичного укладу життя.

Просить скасувати протокол зборів учасників ТОВ «Ремондіс-Мелітополь» від 10 квітня 2015 року № 31, про звільнення ОСОБА_4 з посади директора ТОВ «Ремондіс-Мелітополь»; скасувати наказ від 10 квітня 2015 року № 14-КЗ про звільнення ОСОБА_4 з посади директора ТОВ «Ремондіс-Мелітополь»; поновити його на раніше займаній посаді директора ТОВ «Ремондіс-Мелітополь»; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу; стягнути з відповідача на користь позивача 80 000 грн моральної шкоди.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 грудня 2015 року в позові ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Умвельт Мелітополь», Комунального підприємства «Мелітополькомунтранс» Мелітопольської міської ради Запорізької області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Умвельт Україна» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 05 квітня 2016 року рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 грудня 2015 року у цій справі скасовано. Ухвалено нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Умвельт Мелітополь», Комунального підприємства «Мелітополькомунтранс» Мелітопольської міської ради Запорізької області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Умвельт Україна» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремондіс-Мелітополь» від 10 квітня 2015 року № 143-КЗ про звільнення ОСОБА_4 з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремондіс-Мелітополь».

Поновлено ОСОБА_4 на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремондіс-Мелітополь».

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремондіс-Мелітополь» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 11.04.2015 року по 05.04.2016 року в розмірі 83 887,51 грн, який визначений з утриманням податків та інших обов'язкових платежів.

У решті позову відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремондіс-Мелітополь» на користь держави 838 грн 87 коп. судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «Умвельт Мелітополь» просить скасувати рішення апеляційного суду Запорізької області від 05 квітня 2016 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що у протоколі загальних зборів ТОВ «Ремондіс-Мелітополь» від 10 квітня 2015 року № 31 не зазначено, чим саме обумовлено прийняття власником рішення щодо відкликання ОСОБА_4 з посади директора цього товариства, які умови трудового контракту не були ним виконані, не вказано жодної причини для звільнення, яка б відповідала вимогам трудового законодавства згідно із класифікацією підстав припинення трудового договору в законодавстві про працю, які передбачені ст. ст. 36, 40, 41 КЗпП України, не має жодних мотивованих висновків щодо невиконання позивачем своїх посадових обов'язків або що він здійснював представницькі функції зі шкодою для інтересів товариства.

Крім того, колегією суддів апеляційного суду взято до уваги, що процедура звільнення була здійснена без дотримання порядку та гарантій, встановлених чинним законодавством і контрактом.

Доводи касаційної скарги щодо пропуску позивачем строків, встановлених ст. 233 КЗпП України є необґрунтованими.

Так, відповідач не надав доказів вручення позивачу копії наказу про звільнення або видачі йому трудової книжки, а навпаки встановлено, що копію оскаржуваного наказу позивачем отримано в приміщенні Мелітопольського МВ УМВС 17 квітня 2015 року, а з позовом ОСОБА_4 звернувся 12 травня 2015 року.

Посилання відповідача в скарзі на те, що позивач не входить до кола засновників товариства, а тому загальні збори можуть проводитися без його повідомлення та запрошення не знайшли свого підтвердження.

Як установлено судами попередніх інстанцій, позивач, як член ради директорів в своїй трудовій діяльності підзвітний Зборам учасників, а тому при вирішенні питання щодо його відкликання з посади директора та розірвання з ним трудового контракту на зборах 10 квітня 2015 року, з урахуванням гарантій, встановлених чинним законодавством, мав бути сповіщеним про проведення зборів учасників ТОВ «Ремондіс-Мелітополь».

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Умвельт Мелітополь» відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 05 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко О.В. Кафідова В.О. Савченко