У х в а л а

Іменем України

26 травня 2016 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Петренко Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Коханівської сільської ради про внесення змін в рішення виконавчого комітету сільської ради та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

встановила:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила зобовязати Коханівську сільську раду Токмацького району внести зміни в пункт 1 рішення виконавчого комітету Коханівської сільської ради народних депутатів Про приватизацію земельної ділянки громадянином ОСОБА_2Ю.» від 25 травня 1995 року № 13 виклавши його в такій редакції «Передати в приватну власність ОСОБА_2 земельні ділянки, які знаходяться за адресою: Запорізька область, Токмацький район, с.Кохане, вул. Червона, буд. 140, а саме: 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), 0,25 га для ведення особистого селянського господарства» та визнати Державний акт на право приватної власності на землю виданий на бланку серія ЗП 700001829, акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 30 10 листопада 1995 року таким, який видано з порушеннями з вини видавця та визнати за нею, як спадкоємцем за законом, право власності на земельні ділянки в порядку спадкування, розташовані за адресою: Запорізька область, Токмацький район, с. Кохане, вул. Червона, буд. 140, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 12 травня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до Коханівської сільської ради про внесення змін в рішення виконавчого комітету сільської ради та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом - залишено без руху та надано пять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Позовна заява була залишена без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України, а саме: 1) не сплачено судовий збір за вимоги майнового та немайнового характеру, в даному випадку позовна заява містить три вимоги, із них дві вимоги не майнового характеру та одна вимога майнового характеру. Позивачем ставляться вимоги майнового та не майнового характеру: про внесення змін в рішення виконавчого комітету сільської ради, визнання державного акту на право приватної власності на землю таким, що видано з порушеннями з вини видавця та визнати право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, кожна з яких повинна бути оплачена судовим збором, особою, яка звертається до суду.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно п. 12 Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (далі - Постанова) у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Позивачу необхідно було сплати судовий збір за три заявлених позовних вимоги.

2) в порушення п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України в позові не зазначена ціна позову, а саме дійсна вартість спірного майна. Тягар доказування вартості майна несе позивач, тому він повинен вказати у позовній заяві ціну позову, обґрунтувати її та надати суду відповідні докази цього.

3) в позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину. В позовній заяві відсутні відомості про дійсну вартість земельної ділянки.

4) В даному випадку відсутні докази не можливості оформити спадщину в нотаріуса. Відповідно до положень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування, де вказано що вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивачем не надано постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Позивача попереджено, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк заява буде визнана неподаною та повернута позивачеві.

Вказану ухвалу суду позивач отримав згідно поштового повідомлення 19 травня 2016 року.

25 травня 2016 року на виконання ухвали суду подано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 551,20 грн. судовий збір сплачено лише за одну заявлену позивачем вимогу, та подано витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, з вказаної заяви вбачається, що позивачем лише частково виконанні зазначені в ухвалі суду недоліки, що в свою чергу свідчить про не виконання ухвали суду.

Адже позивачем не сплачено судовий збір ще за дві вимоги, не вказана в позовній заяві ціна позову за вимоги майнового характеру та відсутні докази не можливості оформити спадщину в нотаріуса.

Враховуючи те, що в установлений строк позивачем зазначені в ухвалі недоліки не усунені, а тому позовну заяву слід вважати неподаною і повернути позивачеві.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти' Франції від 16.12.1992 р.).

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року вказано, що обмеження не буде сумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, «якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою».

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи те, що в установлений строк позивачем зазначені в ухвалі недоліки не усунені, зокрема не сплачено судовий збір в повному обсязі за всі три вимоги, не вказана в позовній заяві ціна позову за вимоги майнового характеру та відсутні докази не можливості оформити спадщину в нотаріуса, а тому заяву слід вважати неподаною і повернути позивачеві.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 121, 210 ЦПК України, суддя,-

ухвалила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Коханівської сільської ради про внесення змін в рішення виконавчого комітету сільської ради та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом вважати неподаною та повернути позивачеві.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в 5-денний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя /підпис/

з оригіналом згідно

Суддя: