Справа № 706/239/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2016 року м.Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючого судді Орендарчука М.П.,

за участю секретаря Пізняк Т.В.,

представника позивача ОСОБА_1, представника відповідачів ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Христинівської міської ради Черкаської області, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3, про визнання недійсним рішення №84 від 02.07.2015 року та його скасувати, визнання недійсним акту Виконавчого комітету Христинівської міської ради Черкаської області від 8 липня 2015 року.

Встановив:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до виконавчого комітету Христинівської міської ради Черкаської області, у якому просить визнати недійсним з моменту ухвалення і скасувати рішення №84 від 02 липня 2015 року та визнати недійсним акт комісії виконавчого комітету Христинівської міської ради від 08 липня 2015 року.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі договору дарування від 08 січня 2008 року він став власником ? частини житлового будинку №48 по вулиці Леніна в м. Христинівка, що розташовується на земельній ділянці площею 798 кв. метрів.

ОСОБА_3, як співвласник зазначеного домоволодіння, на час звернення до відповідача з заявою про створення комісії належну йому ? частину житлового будинку зніс, а тому його права позивач не порушує і виконавчий комітет міської ради оскаржуване рішення прийняв в порушенням вимог ст. 19 Конституції України, ст.ст. 4, 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 361 ЦК України.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав з обставин, викладених у позовній заяві та додатково пояснив, що земельна ділянка, на якій розташовується належна ОСОБА_4 ? частина житлового будинку №48 по вулиці Леніна в м. Христинівка, належить громаді міста і виключним правом розпоряджатись нею наділена міська рада, а не її виконавчий комітет. Вважає, що позивач правомірно здійснює капітальний ремонт існуючої частини аварійного будинку і права ОСОБА_3 не порушує.

Представник відповідача ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 позов не визнали та зазначили, що оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування не порушує особисті права позивача , а тому вони не підлягають захисту в судовому порядку в обраний ним спосіб. Представник відповідача та третя особа вважають,що виконавчий комітет міської ради діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, що визначений законодавством про місцеве самоврядування.

У судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10.01.2008 року на підставі договору дарування від 08.01.2008 року за позивачем зареєстровано право власності на ? частину житлового будинку 48 по вулиці Леніна в м. Христинівка Черкаської області.

Технічний опис обєкту нерухомості відсутній у звязку з тим,що заведена окрема справа на обєкт по вулиці Леніна, 48-а за ОСОБА_3, а ОСОБА_4 право власності на отриманий в дар обєкт не перереєстровував.

17 лютого 2009 року виконавчий комітет Христинівської міської ради Черкаської області заборонив ОСОБА_4 проводити реконструкцію залишкової частини житлового будинку по вулиці Леніна,46 в м. Христинівка до вирішення питання розподілу земельної ділянки у судовому порядку, про що прийняв рішення №32.

Цим же рішенням виконавчого комітету ОСОБА_4 дозволено проводити капітальний ремонт існуючої частини аварійного житлового будинку 46 по вулиці Леніна без виконання зовнішніх прибудов.

Виконавчий комітет міської ради рішенням №32 зобовязав ОСОБА_4 демонтувати розміщені по червоній лінії веранду і кімнату будинку до лінії забудови вулиці та у місячний термін звернутись у відділ містобудування і архітектури райдержадміністрації за виготовленням будівельного паспорта на проведення капітального ремонту.

Будівельний паспорт на проведення капітального ремонту позивачем суду не надано.

02 липня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до відповідача з заявою, в якій просив створити комісію для зясування обставин незаконної (самочинної) забудови земельної ділянки по вулиці Леніна, 48 в м. Христинівка, яким порушуються межі його домоволодіння.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_3, 02 липня 2015 року відповідач прийняв рішення №84, яким утворив комісію для встановлення факту проведення ОСОБА_4 по вулиці Леніна, 48 в м. Христинівка самочинного будівництва в складі заступника міського голови ОСОБА_5, спеціаліста юриста міської ради ОСОБА_2, спеціаліста землевпорядника міської ради ОСОБА_6, начальника відділу архітектури та містобудування Христинівської РДА ОСОБА_7 ( за згодою), членів виконавчого комітету ОСОБА_8, ОСОБА_9 (за згодою).

07 липня 2015 року позивачу направлено повідомлення про час та дату засідання комісії.

08 липня 2015 року комісія в утвореному складі провела обстеження стану земельної ділянки та невизначеної споруди за адресою вул. Леніна., 48 в м. Христинівка, і зясувала, що у 2008 році ОСОБА_4 розпочато будівництво невизначеної споруди у розмірах, які не відповідають, зазначеним у технічних документах, у тому числі і на земельній ділянці, 48-а, яка є власністю ОСОБА_3, про що склала акт.

У день складення акту його копія направлена позивачу.

Вищенаведені обставини підтверджені відповідними доказами.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України в порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Судом не встановлено факту порушення матеріального права ОСОБА_4, який підлягає захисту в судовому порядку в обраний ним спосіб.

Стаття 140 Конституції України визначає, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи ( ч.1 ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Статтею 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до повноважень виконавчих комітетів міських, сільських, селищних рад в галузі будівництва віднесено здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу (п.3 ч.2), вирішення відповідно до законодавства спорів з питань містобудування ( п.6 ч.2).

За змістом ч. 10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Доказів невідповідності оскаржуваного рішення виконавчого комітету Христинівської міської ради Черкаської області вимогам Конституції та законам України суду не надано.

Помилкове покликання у рішенні виконавчого комітету міської ради №84 від 02 липня 2015 року на ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не є підставою для визнання його незаконним.

За правилами ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1)визнання права;

2)визнання правочину недійсним;

3)припинення дії, яка порушує право;

4)відновлення становища, яке існувало до порушення;

5)примусове виконання обовязку в натурі;

6)зміна правовідношення;

7)припинення правовідношення;

8)відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9)відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10)визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Предявлена до суду позивачем вимога про визнання недійсним акту комісії виконавчого комітету Христинівської міської ради від 08 липня 2015 року, що складений утвореною рішенням виконавчого комітету міської ради №84 від 02.07.2015 року комісією, як спосіб захисту цивільного права, суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.5-11, 60, 208, 209, 213, 214, 215, 294 ЦПК України

Вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Христинівської міської ради Черкаської області, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3, про визнання недійсним рішення №84 від 02.07.2015 року та його скасувати, визнання недійсним акту Виконавчого комітету Христинівської міської ради Черкаської області від 8 липня 2015 року, відмовити.

Рішення може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Христинівський районний суду Черкаської області протягом десяти днів з моменту проголошення рішення суду, а особи які не були присутні під час оголошення рішення суду з моменту отримання.

Суддя: М.П. Орендарчук