АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Приватний нотаріус Дударєва Інна Юріївна, про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним та визнання права власності на частину спадкового майна,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року позивач ОСОБА_2 в особі свого представника звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила: визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 29.12.2014 року приватним нотаріусом КМНО Дударєвою І.Ю., на грошові вклади з відповідними відсотками, що належали померлому ОСОБА_5, в частині визначення ОСОБА_3 право власності на ј частку суми 6319,97 доларів США; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 11.02.2015 року приватним нотаріусом КМНО Дударєвою І.Ю., на квартиру АДРЕСА_1 в частині визначення ОСОБА_3 право власності на ј частки; визнати за ОСОБА_2 право власності на ј частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування; визнати за ОСОБА_2 право власності на ј частину банківських вкладів, що знаходяться на рахунку НОМЕР_2, у розмірі 134 доларів США 84 центи та на рахунку НОМЕР_1 у розмірі 25 145 доларів США 04 центи у АТ «ОТП Банк» в порядку спадкування; стягнути з відповідача на користь позивача 6319,97 доларів США, а також понесені судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_5 Приватним нотаріусом КМНО Дударєвою І.Ю. відкрито спадкову справу щодо майна померлого. До спадкоємців першої черги за законом відноситься дочка померлого - позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3, яка на час смерті спадкодавця перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі, однак, фактично не підтримувала з ним шлюбних відносин. Спадщина після померлого ОСОБА_5 складається з грошових вкладів на банківських рахунках та квартири АДРЕСА_1. Приватним нотаріусом видані свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові вклади позивачу на ј частку, а відповідачу- на ѕ частки, а також свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру: позивачу - на ј частку, а відповідачу - на ѕ частки. Враховуючи те, що спірну квартиру, що входить до складу спадкового майна, було придбано виключно за особисті кошти померлого, отримані від продажу квартири АДРЕСА_2, яку він отримав у спадок від своєї матері, а також те, що решту коштів від продажу квартири АДРЕСА_2 було покладено на депозитний рахунок, виділ відповідачу Ѕ частки спадкового майна, як майна набутого в шлюбі, не відповідає нормам ст. 57 СК України. Позивач вважає, що такий поділ спадкового майна є несправедливим, та таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства, тому просив позов задовольнити.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15 липня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю, обґрунтовуючи тим, що суд не з'ясував походження коштів-заощаджень, не надав оцінки всім обставинам справи, при цьому посилається на те, що спірну квартиру АДРЕСА_1 було придбано ОСОБА_5 виключно за особисті кошти, отримані від продажу квартири АДРЕСА_2, а решта грошових коштів від продажу квартири розміщено на депозитному рахунку.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, що підтверджується актовим записом про смерть №8981, зробленим відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с.113).

Після смерті спадкодавця за прийняттям спадщини до нотаріальної контори звернулися два спадкоємця першої черги - дочка ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_3, яка на час смерті перебувала із ним у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 18.06.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві. Шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_3 зареєстровано 17 вересня 1993 року, актовий запис №842.

Після смерті ОСОБА_5 залишилось наступне майно, що складає спадкову масу:

- Квартира АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 15 лютого 2007 року Головним управлінням житлового забезпечення м. Києва.

- Грошові вклади з відповідними відсотками, що знаходяться на рахунку НОМЕР_2, у розмірі 134 долари США 84 центи та на рахунку НОМЕР_1 у розмірі 25 145 доларів США 04 центи у АТ «ОТП Банк».

29 грудня 2014 року та 11 лютого 2015 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дударєва І.Ю. у Свідоцтві про право власності посвідчила, що ОСОБА_3, яка є дружиною, що пережила спадкодавця ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, належить 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, яке складається з грошових вкладів з відповідними відсотками, що знаходяться на рахунку НОМЕР_2, у розмірі 134 долари США 84 центи та на рахунку НОМЕР_1 у розмірі 25145 доларів США 04 центи у АТ «ОТП Банк» та квартира АДРЕСА_1 (а.с. 143 зв., 155 зв.).

29 грудня 2014 року та 11 лютого 2015 року нотаріус посвідчив Свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/4 частині спадкового майна ОСОБА_5, яке складається з грошових вкладів з відповідними відсотками, що знаходяться на рахунку НОМЕР_2 у розмірі 134 долари США 84 центи та на рахунку НОМЕР_1 у розмірі 25145 доларів США 04 центи у АТ «ОТП Банк» та квартири АДРЕСА_1 дочці померлого - ОСОБА_2 - та дружині померлого - ОСОБА_3 (а.с. 142, 156, 139а, 152).

Позивач звернулася до суду із позовом про перерозподіл спадщини, вважає, що квартира та вклади на ім'я спадкодавця є його особистою власністю, так як отримані ним в порядку спадкування після смерті його матері, а тому спадщина повинна бути розділена між спадкоємцями порівну, так як зазначені квартира та вклади не є спільною сумісною власністю подружжя - померлого та ОСОБА_3

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не надано достовірних доказів на підтвердження своїх вимог.

Колегія суддів, проаналізувавши та оцінивши всі вищевикладені обставини у їх сукупності, прийшла до висновку про те, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до ст.. 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу.

З наданих суду доказів встановлено, що під час перебування в зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_3 спадкодавець ОСОБА_5 19 травня 2006 року уклав договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 та ДДЗ №602 в Оболонському районі м.Києва №16-349/В145. Договір укладений між Акціонерним товариством холдингова компанія «Київміськбуд» (продавець) та ОСОБА_5 (покупець). Вартість майнових прав на день укладення договору становить 443 413 грн., 95% вартості яких покупець мав сплатити протягом п'яти банківських днів після підписання цього договору (п.3.1 договору).

На виконання умов зазначеного договору відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №979 від 02 червня 2006 року ОСОБА_5 сплатив Акціонерному товариству холдингова компанія «Київміськбуд» 443 413 грн.

Відповідно з актом приймання-передачі квартири інвестору від 21.11.2006 року будинку, зазначеному у договорі від 19 травня 2006 року як житловий будинок між буд. №15 та д.з №602, присвоєно поштовий номер «15-Г».

Свідоцтво про право власності ОСОБА_5 на зазначену квартиру видано 15 лютого 2007 року Головним управлінням житлового забезпечення КМДА на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 07.02.2007 року та зареєстровано 20.02.2007 року за №496-29.

Як вбачається з договору №004/1153/06 про відкриття та обслуговування банківського рахунку в іноземній та національній валюті для фізичних осіб від 01 червня 2006 року та квитанції № 58 від 02 червня 2006 року ОСОБА_5 вніс на відкритий на його ім'я рахунок в «Райффайзенбанк Україна» 34 600 дол. США для подальшого розміщення депозитного вкладу.

Згідно договору про ощадний вклад №004/3090/06 від 30 листопада 2006 року відкрито та зараховано на вкладний рахунок на ім'я спадкодавця суму у розмірі 35 589,22 доларів США.

Відповідно до ст.. 60 ч.2 Сімейного Кодексу України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Оскільки квартира та вклади у банку були набуті спадкодавцем під час шлюбу, то вважається, що зазначене майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ст.. 57 ч.1 п.2 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно набуте нею/ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Апелянт стверджує, що майно, набуте спадкодавцем, набуте в порядку спадкування після смерті його матері, а тому є особистим майном спадкодавця.

Колегія суддів перевірила зазначену обставину і встановила, що квартиру АДРЕСА_2, спадкодавець успадкував на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.07.2001 року і вона належала йому на праві особистої власності.

05 червня 2006 року на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 і зареєстрованого в реєстрі за №3877, ОСОБА_5 продав квартиру АДРЕСА_2, а ОСОБА_7 придбала зазначену квартиру. Згідно п.2.1 договору ціна квартири становить 681 750 грн., що дорівнює 135 000 доларів США, які сплачуються покупцем продавцю одночасно з підписанням цього договору.( а.с.147)

Як вбачається із договору купівлі-продажу спадкової квартири АДРЕСА_2, вона продана ОСОБА_5 5 червня 2006 року, а договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 ( а.с.60) було укладено 19 травня 2006 року і 2 червня 2006 року по квитанції було внесено 443 413 грн ( а.с.58), тобто до продажу квартири по АДРЕСА_2, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що докази внесення коштів за квартиру АДРЕСА_1 в м.Києві були взяті саме із коштів, за які була продана квартира по АДРЕСА_2 , позивач не надала, так як квартира по АДРЕСА_2 була продана пізніше, ніж внесені кошти за нову квартиру АДРЕСА_1 в м.Києві.

Колегія суддів не може взяти до уваги письмову нотаріально завірену заяву ОСОБА_7, що вона передала ОСОБА_5 кошти за квартиру по АДРЕСА_2 на кілька днів раніше, ніж був укладений договір купівлі-продажу, оскільки її заява не може вважатися доказом, здобутим процесуальним шляхом, так як свідок повинен надавати пояснення в судовому засіданні та бути попередженим про кримінальну відповідальність, а також повинен бути ознайомлений з присягою свідка. Крім того, в самому договорі купівлі-продажу , укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 зазначено, що кошти сплачуються одночасно із підписанням цього договору.

Крім того, письмові докази, а саме всі договори , на підставі яких вчинялися дії, є , на думку суду, більш об'єктивними доказами по справі, ніж пояснення свідків, оскільки відповідно до ст.. 60 ч.4 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин , колегія суддів вважає, що позивач не надала достовірних та об'єктивних доказів на підтвердження своїх позовних вимог .

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст..ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 15 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту їїпроголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді :