Справа № 299/666/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 липня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого Власова С.О.,

суддів Фазикош Г.В., Куцин М.М.,

секретарі Рогач О.Я.,

з участю: відповідача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду від 13 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що перебуваючи в шлюбі з відповідачем у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Виноградівського районного суду від 28.01.2013 року шлюб між сторонами було розірвано та з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 605 грн. на кожну дитину. Рішенням Виноградівського районного суду від 06.05.2014 року розмір призначених аліментів зменшено та присуджено аліменти в розмірі 500 грн. на кожну дитину. Однак, цих коштів недостатньо для забезпечення потреб дітей, оскільки ціни на продукти харчування, товари першої необхідності значно зросли.

Посилаючись на те, що визначений розмір аліментів є недостатнім для задоволення потреб дітей, оскільки з кожним роком життєво-матеріальні потреби дітей збільшуються, діти є шкільного віку та постійно потребують додаткові витрати, просила суд позов задовольнити, збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Виноградівського районного суду від 13.05.2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви 21.03.2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду від 13.05.2016 року скасувати. Вказує, що судом не взято до уваги його матеріальне становище, яке погіршилося, оскільки в 2015 року він припинив підприємницьку діяльність, а тому і втратив стабільний прибуток. Крім того, він не має можливості будь-де працювати, так як через значне погіршення стану здоров'я його батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 змушений на даний час постійно знаходитися біля них в м.Чоп та час від часу в лікарських закладах і фактично живе на їхню пенсію.

Також зазначає, що матеріальне становище відповідачки не погіршилось, а навпаки покращилось, так як згідно рішення Виноградівського районного суду і від 27.04.2015 року вона отримала у власність нерухомість.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з наведених в ній підстав.

ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача та його представника, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, вважає скаргу такою, що підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК).

У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 цієї статті, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвами про народження серії 1-ФМ №122114 від 24.09.2002 року та серії 1-ФМ №049084 від 06.07.2006 року (а.с. 5,6).

Рішенням Виноградівського районного суду від 05.09.2013 року з відповідача присуджено аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 605 грн. на кожну дитину щомісячно (а.с. 8).

Рішенням Виноградівського районного суду від 06.05.2014 року розмір призначених аліментів зменшено та присуджено аліменти у розмірі 500 грн. на кожну дитину щомісячно (а.с. 9).

Звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, ОСОБА_3 просила змінити розмір аліментів з тих підстав, що на даний час збільшилися витрати по утриманню дітей.

За встановлених обставин у даній справі, а саме: погіршення матеріального становища позивачки у звязку з збільшенням матеріальних витрат на утримання дитини з віком - суд першої інстанції дійшов правильного висновку про збільшення розміру присуджених за рішенням суду аліментів та стягнув з відповідача по 800 грн. на кожну дитину.

Встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, працездатним, інших утриманців, крім спільних з відповідачкою дітей не має.

Посилання апелянта на те, що він утримує непрацездатних батьків не може братися до уваги, оскільки, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач у законному порядку призначений опікуном своїх батьків та те, що його батьки за станом здоровя потребують постійного стороннього догляду, що в свою чергу позбавило б можливості відповідача влаштуватися на роботу чи в інший спосіб отримувати доходи. Крім того, в суді апеляційної інстанції відповідач ствердив, що його батьки отримуюсь пенсію, тоб то вони є соціально забезпеченими.

Також твердження апелянта про те, що матеріальний стан позивачки не погіршився а покращився, у звязку з отриманням майна, не є підставою для задоволення апеляційної скарги, так як таке майно вона отримала при поділі спільного майна подружжя.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом повно та всебічно досліджено надані сторонами докази та ухвалив законне та обґрунтоване рішення щодо встановленої суми аліментів.

Однак, колегія суддів не може погодитися із висновком суду, що аліменти слід стягувати з відповідача, починаючи з дня подачі заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 23 Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Відповідно до ст. 192 СК ( 2947-14 ) розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

У разі пред'явлення до особи, яка вже сплачує аліменти, позову про стягнення їх на дитину (дітей) від іншої матері або утримання на інших осіб суд має вчинити передбачені ч. 3 ст. 36 ЦПК ( 1618-15 ) дії щодо залучення одержувача аліментів до участі у справі.

Якщо дитина перебуває на утриманні держави, територіальної громади або юридичної особи, розмір аліментів може бути зменшено за заявою батьків, уповноваженого цієї громади чи особи і за згодою органу опіки та піклування.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, а не з дня подачі позову як це зазначено в рішенні суду першої інстанції.

Згідно положень ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст.309 ч.1 п. 3 і 4 ЦПК України, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, а також недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими є підставою для зміни рішення.

На підставі зазначеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення порушені норми матеріального права в частині зазначення часу з якого підлягають стягненню аліменти, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.209, 303, 304, 307 ч.1 п. 3, 309 ч.1 п.1, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Виноградівського районного суду від 13 травня 2016 року в частині стягнення аліментів з 21.03.2016 року змінити та стягнути аліменти, починаючи з дня набрання рішення законної сили.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді