У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 вересня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 24 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 22 червня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області, ОСОБА_7, про виселення,

в с т а н о в и в:

У лютому 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулось до суду з позовом, у якому просило виселити ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог зазначало, що рішенням Малинського районного суду Житомирської області суду від 31 жовтня 2012 звернуто стягнення на предмет іпотеки зазначену квартиру. Після набрання законної сили вказаним судовим рішенням, відповідачам направлено вимогу про звільнення житла, яку останні у встановлений законом строк не виконали.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 24 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 22 червня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_2, яка діє в інтересах Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», звернулась до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд вірно виходив із того, що при виселенні в судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла, відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення.

Виселення громадян з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредитних коштів, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання (частина четверта статті 109 ЖК УРСР).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій, вірно враховували, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що відповідачі мають інше постійне житло.

Таким чином, суди обґрунтовано виходили із того, що відсутні передбачені законом підстави для виселення відповідачів з квартири, переданої в іпотеку, оскільки вона придбана іпотекодавцем не за кредитні кошти і позивачем не вказано інше постійне жиле приміщення, куди могли бути виселені відповідачі.

Доводи, на які посилається заявник у своїй касаційній скарзі, висновків судів не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Малинського районного суду Житомирської області від

24 травня 2016 року та ухвали апеляційного суду Житомирської області від

22 червня 2016 рокуі доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області, ОСОБА_7, про виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 24 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 22 червня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна