АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________ Провадження : 22ц/790/1685/16 Головуючий 1-ї інстанції - Федорова О.В.
Справа № 2-645/1556/15 Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : договірне.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Івах А.П., Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Каплоух Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Золоті Ворота» Єрмака В.О. до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПрАТ «Інститут Укроргверстатінпром» про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк Золоті Ворота» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Золоті Ворота» Єрмака В.О. (далі Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що у грудні 2010 року між Банком та Закритим акціонерним товариством «Інститут Укроргверстатінпром» було укладено договір на кредитну лінію (не відновлювальну) з усіма змінами до нього.

Відповідно до вимог договору Банк зобов'язався надати позичальнику кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 8 264 750 грн., а позичальник зобов'язався повернути його та сплачувати проценти за користування кредитом в строки та в розмірах, визначених кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 (поручитель) у березні 2013 року укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався відповідати перед Банком у повному обсязі за порушення позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором.

У зв'язку з тим, що відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання за кредитним договором виникла заборгованість 13 008 906,03 грн., з яких заборгованість за кредитом в розмірі 8 200 721,86 грн.; заборгованість за кредитом в розмірі 164 086,29 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 21 січня 2015 року складає 2 588 003,10 грн.; заборгованість за відсотками 1 339 205,03 грн.; заборгованість за відсотками в розмірі 19 726,37 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 21 травня 2015 року складає 311 128,41 грн.; пеня за простроченою заборгованістю в розмірі 439 548,69 грн. та пеня за простроченою заборгованістю в розмірі 130 298,94 грн.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота» (в стані ліквідації) заборгованість за договором на кредитну лінію (не відновлювальну) за період з 23 грудня 2010 року по 20 січня 2015 року в розмірі 13 008 906, 03 грн., а також на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 3 654 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального і матеріального права, неповне з'ясування обставин справи та неповноту дослідження доказів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що сторонами були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Матеріали справи свідчать про те, що 23.12.2010 року між ПАТ «Банк Золоті Ворота» та Закритим акціонерним товариством «Інститут Укроргверстатінпром», було укладено Договір № 288 на кредитну лінію (невідновлювальну), з урахуванням всіх змін до нього, за умовами якого Банк, у період з 23.12.2010 року по 25.11.2014 року, за наявності вільних кредитних ресурсів, зобов'язувався надати позичальнику кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 8 264 750,00 грн. (ліміт 1), а позичальник зобов'язався повернути його на умовах, передбачених кредитним договором, на рахунок №6557/980 або на рахунок №2909 за наступним графіком: з 23.12.2010 року по 27.03.2014 року - 7 828 782,48 грн.; з 28.03.2014 року по 25.11.2014 року - 8 264 750,00 грн., але у строк не пізніше 25.11.2014 року та сплачувати проценти за користування ним за ставкою 26% річних, а починаючи з 25.12.2013 року сплачувати проценти за користування ним за ставкою 22,6% річних, а починаючи з 28.03.2014 року сплачувати проценти за користування ним за ставкою 19,76 % річних на визначених договором умовах. У період з 03.09.2012 року по 25.11.2014 рік Банк, за наявності вільних кредитних ресурсів, Банк зобов'язався надати позичальнику кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 226 950,00 дол. США (ліміт 2), а позичальник зобов'язався повернути його на умовах, передбачених Кредитним договором, на рахунок №6557/840 або на рахунок №2909 у строк не пізніше 25.11.2014 р. та сплачувати проценти за користування ним за ставкою 13,34% річних на визначених договором умовах (а.с.18-34).

Банк свої зобов'язання за Договором № 288 на кредитну лінію (невідновлювальну) від 23.12.2010 року виконав, перерахувавши на рахунок ЗАТ «Інститут Укроргверстатінпром» кредит в розмірі 10 788 735,04 грн. та 442 908,01 доларів США.

У забезпечення боржником - Закритим акціонерним товариством «Інститут Укроргверстатінпром» своїх зобов'язань щодо погашення кредиту та всіх інших платежів за Договором № 288 на кредитну лінію (невідновлювальну) від 23.12.2010 року, між ПАТ «Банк Золоті Ворота» та ОСОБА_5, укладено договір поруки № 288/3 від 05 березня 2013 року, з усіма додатковими угодами до нього, відповідно до умов якого Поручитель зобов'язався відповідати перед Банком у повному обсязі за порушення Позичальником своїх зобовязань за Кредитним договором (а.с.15-17).

У відповідності до п. 1.3 Договору поруки, Поручитель та Боржник відповідають перед Кредитором як солідарні боржники, тобто Кредитор має право вимагати виконання зобов'язань за Кредитним договором як від Боржника з Поручителем разом, так і від будь-кого з них окремо.

У зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань за Кредитним Договором № 288 за період з 23.12.2010 року по 20.01.2015 рік у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 13 008 906,03 грн., з яких: заборгованість за кредитом - в розмірі 8200721,86 грн., заборгованість за кредитом в розмірі 164086,29 доларів США (2588003,10 грн.), заборгованість за відсотками в розмірі 1339205,03 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 19726,37 доларів США (311128,41 грн.), пеня за простроченою заборгованістю в розмірі 439548,69 грн. та пеня за простроченою заборгованістю в розмірі 130298,94 грн. (а.с.7-14).

У ч. 1 ст. 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Як роз'яснено судам у пп. 9, 37, 41 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст. ст. 3 і 4 ЦПК України).

Посилання ОСОБА_5 в апеляційній скарзі на те, що на забезпечення виконання умов кредитного договору між Закритим акціонерним товариством «Інститут Укроргверстатінпром» та Банком був укладений договір іпотеки, а тому підстав для пред'явлення позову до нього не було є безпідставними, оскільки договір іпотеки не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Під належним виконанням зобов'язання розуміється виконання належній особі, в належному місці та в належний строк.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки умови Кредитного договору боржником та поручителем не виконані, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги Банку.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 325 ЦПК України судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Судді