УХВАЛА

07 вересня 2016 року м. Дніпропетровськ

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з матеріалами позову публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «ВіЕйБі Банк» 06 вересня 2016 року звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Але вказана позовна заява не відповідає вимогам: ч. 5 ст. 119 ЦПК України:

●позивачем з урахуванням ціни позову щодо вимог майнового характеру та його позовних вимог не в повному обсязі було сплачено судовий збір у розмірі 46 113,21 грн. відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Платiжнi реквізити для перерахування судового збору: отримувач платежу Управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська; поточний рахунок отримувача 0005; ідентифікаційний код отримувача 37989269; дата валютування; установа банку ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області; код установи банку 805012, назва платника (для юридичних осіб), прізвище, ім'я та по батькові, адреса платника (для фізичної особи); ідентифікаційний номер клієнта, призначення платежу *;101; судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська, період платежу, код виду платежу, код бюджетної класифікації 22030001; сума. Крім того слід зазначити, що не можуть бути взяті до уваги посилання позивача, що останній звернувся до суду з вказаним позовом після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання (стягнення заборгованості тощо), оскільки згідно рішення, що додано до заяви, з відповідача стягнуто заборгованість у розмірі 687108 грн., однак у цьому позові позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості у розмірі 3 166080, 75 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, тобто вказана сума заборгованості є більшою ніж була стягнута за рішенням суду, а тому доводи про те, що даний спір є немайновим з посиланням на постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», є неспроможними, оскільки випливають з неправильного тлумачення зазначених в постанові роз'яснень застосування законодавства до спірних правовідносин, а саме: пунктом 6 абзац 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, якщо така вимога пред'явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання (стягнення заборгованості тощо). Вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави, пред'явлена до звернення до суду з вимогою про виконання основного зобов'язання, оплачується судовими збором як вимога майнового характеру. При цьому ціна позову визначається розміром виконання, на яке претендує заставодержатель за рахунок заставленого майна. Із вказаних роз'яснень постанови Пленуму ВССУ випливає, що ціна позову визначається розміром виконання, на яке претендує заставодержатель за рахунок заставленого майна, тобто у разі невиконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, заставодержатель може звернутися до суду з вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки, і якщо ціна позову визначається розміром виконання, тобто заявлена в межах суми стягнутої за рішенням суду, то ці позовні вимоги є вимогами немайнового характеру. В даному разі позивач визначив ціну позову, яка більша стягнутої суми за рішенням суду, ніж сума заборгованості в межах якої звертається стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, ці вимоги відносяться до вимог майнового характеру і судовий збір сплачується відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», розмір якого судом першої інстанції визначено вірно.

Крім того слід зазначити, що у разі збільшення розміру позовних вимог або предявлення нових вимог несплачену суму судового збору належить сплатити до звернення в суд з відповідною заявою.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки залишити без руху та запропонувати позивачу у строк до 15 вересня 2016 року, але не пізніше двох днів з дня отримання вказаної ухвали усунути недоліки з додержанням вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України.

У разі невиконання ухвали в зазначений термін, позов вважається не поданим та повертається позивачу.

Суддя -