Ухвала

іменем україни

07 вересня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» на заочне рішення Богуславського районного суду Київської області від 29 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 13 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» про визнання недійсним частини договору та стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на сайті auto.ria.com вона дізналася про акційну пропозицію відповідача щодо можливості придбання автомобіля марки «Hyundai Elantra» за ціною 285 тис. грн. Так, 16 жовтня 2015 року між нею та відповідачем було укладено договір фінансового лізингу № 001414, згідно з умовами якого вона отримає у лізинг автомобіль марки «Hyundai Elantra». Зазначила, що як до підписання, так і під час укладення договору в неї не було можливості детально ознайомитися з його умовами, оскільки представник відповідача постійно відволікала її різними запитаннями, не надавала достовірної інформації щодо всіх істотних умов договору, а також завіряла, що акційна ціна дійсна. На виконання умов договору вона сплатила 57 тис. грн адміністративного платежу та написала заяву про надання їй автомобіля марки «Hyundai Elantra», 2014 року випуску, за акційною ціною 285 тис. грн. Як з'ясувалося, після укладення договору ціна вказаного автомобіля змінилася та становила 570 тис. грн, що вбачається із додатку № 1 до договору. Така істотна зміна умов договору є для неї неприйнятною, а тому вона звернулася до відповідача з вимогою розірвати договір та повернути сплачені нею кошти в сумі 57 тис. грн шляхом перерахування на її банківський рахунок, що підтверджується копією заяви від 20 жовтня 2015 року. У відповідь вона отримала лист № 626 02.11, з якого вбачається, що відповідач погодився розірвати договір, однак відмовився повернути їй сплачені 57 тис. грн, так як відповідно до п. 12.1 договору в разі дострокового розірвання договору з ініціативи лізингоодержувача адміністративний платіж поверненню не підлягає. Позивач вважає п. 12.1 договору фінансового лізингу від 16 жовтня 2015 року № 001414 недійсним, а дії відповідача щодо неповернення їй сплачених коштів неправомірними.

У зв'язку з наведеним ОСОБА_1 просила визнати недійсним п. 12.1 договору фінансового лізингу від 16 жовтня 2015 року № 001414, укладеного між нею і Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» (далі - ТОВ «ЛК «Ваш Авто»), та стягнути з відповідача на свою користь сплачені кошти за цим договором у розмірі 57тис. грн та судові витрати в сумі 570 грн.

Заочним рішенням Богуславського районного суду Київської області від 29 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 13 червня 2016 року, позов задоволено.

Визнано недійсним п. 12.1 договору фінансового лізингу від 16 жовтня 2015 року № 001414, укладеного між ОСОБА_1 і ТОВ «ЛК «Ваш Авто».

Стягнуто з ТОВ «ЛК «Ваш Авто» на користь ОСОБА_1 сплачені кошти за договором фінансового лізингу від 16 жовтня 2015 року № 001414 у розмірі 57 тис. грн та 570 грн судових витрат, понесених на сплату судового збору.

У касаційній скарзі ТОВ «ЛК «Ваш Авто» просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні указаного позову, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказівнад іншими.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що п. 12.1 укладеного між сторонами договору фінансового лізингу порушує принципи добросовісності і справедливості, оскільки відповідач не обґрунтував співмірність розміру платежу за організацію та підготовку даного договору, виконаній послузі, яка згідно зі ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» не є лізинговим платежем, а фактично полягає у виготовленні стандартної форми договору. Разом із тим суд дійшов висновку, що відповідач у договорі надав собі можливість не повертати кошти, сплачені споживачем, у разі розірвання договору останнім, однак при розірванні договору лізингодавцем ніяких санкцій не передбачено, що приводить до дисбалансу договірних умов та порушує норми законодавства.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку, що відповідно до ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 3, 638 ЦК України, ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» допущені з боку відповідача порушення є підставою для визнання оскаржуваного пункту договору недійсним.

Таким чином, задовольняючи указаний позов, суд першої інстанції, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, правильно виходив із доведеності та обґрунтованості вказаних позовних вимог. Суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив у повному обсязі доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Зокрема, апеляційний суд обґрунтовано відхилив доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивач ознайомилась з усіма умовами договору, про що свідчить її письмова заява, зазначивши, що це не впливає на правильність висновків суду щодо недобросовісності окремих частин договору.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд із посиланням на правову позицію Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15, відповідно до якої договір лізингу авто за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України; згідно зі ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню; відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним, - дійшов обґрунтованого висновку про наявність додаткових правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача вищевказаних грошових коштів.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» про визнання недійсним частини договору та стягнення коштів, за касаційною скаргою на заочне рішення Богуславського районного суду Київської області від 29 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 13 червня 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак