У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 вересня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 14 червня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання правочину недійсним,

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі -

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»), ОСОБА_4, обґрунтовуючи вимоги тим, що 19 лютого 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит»), правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки НОМЕР_1, відповідно до умов якого останній передав в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 на забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором від 19 лютого 2007 року НОМЕР_2. Вона проживає у вказаній квартирі та про те, що вона перейшла у власність ОСОБА_4 їй не було відомо.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24 червня 2008 року за нею та її неповнолітнім сином ОСОБА_6 було визнано право користування вищевказаною квартирою. Зазначеним судовим рішенням також визнано недійсними угоди купівлі-продажу квартири, укладені 24 січня 2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7, 31 січня 2007 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а також 19 лютого 2007 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_4

Посилаючись на викладене, а також на те, що про існування договору іпотеки їй стало відомо після отримання листа комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 8 серпня 2012 року про накладення арешту на спірну квартиру, позивач просила визнати недійсним договір іпотеки від 19 лютого 2007 року НОМЕР_1, укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_4

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2015 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір іпотеки від 19 лютого 2007 року НОМЕР_1, укладений між ТОВ «Банк «Фінанси і Кредит» і ОСОБА_4

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 10 грудня 2015 року рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2016 року рішення апеляційного суду Харківської області від 10 грудня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 14 червня

2016 року рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від

23 вересня 2015 року залишено без змін.

Не погодившись із рішенням Фрунзенського районного суду

м. Харкова від 23 вересня 2015 року та ухвалою апеляційного суду Харківської області від 14 червня 2016 року, ОСОБА_2, яка діє в інтересах Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2015 року, обґрунтовано врахував рішення судів, які набрали законної сили, якими задоволено позов ОСОБА_3 та визнано недійсними угоди купівлі-продажу квартири квартирою АДРЕСА_1, визнано власниками вказаної квартири ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_6

Зазначеними судовими рішенням встановлено порушення прав позивача на спірне нерухоме майно, тому апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції щодо визнання недійсним іпотечного договору НОМЕР_1 від 19 лютого 2007 року, укладеного між ТОВ «Банк

«Фінанси і Кредит» та ОСОБА_4

Задовольняючи позовні вимоги, суди обґрунтовано керувалися положеннями ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 14 ЦПК України, ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та дійшли вірного висновку, що наявність судового рішення, яке набрало законної сили, про визнання права власності на нерухоме майно є достатньою підставою для виникнення такого права.

Доводи, на які посилається заявник у касаційній скарзі, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від

23 вересня 2015 року та ухвали апеляційного суду Харківської області від

14 червня 2016 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання правочину недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 вересня

2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 14 червня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна