У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Маляренко А.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 16 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівскої області від 31 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ в натурі житлового будинку та земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив поділити в натурі житловий будинок, загальною площею 337,7 кв. м, житловою площею 119,4 кв. м, з господарськими будівлями, та земельну ділянку, загальною площею 0,1616 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, які знаходяться на вул. Стефаника, 18 в с. Лішня Дрогобицького району Львівської області.

Позов мотивував тим, що з відповідачкою у ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі, який розірвано. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 травня 2013 року у справі №442/1984/13ц, 2/442/858/2013 затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 та ним, про поділ в рівних частинах (по Ѕ) спільного майна подружжя, а саме: житлового будинку, загальною площею 337,7 кв. м, житловою площею 119,4 кв. м, з господарськими будівлями, та земельної ділянки, загальною площею 0,1616 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, які знаходяться на вул. Стефаника, 18 в с. Лішня Дрогобицького району Львівської області. З приводу користування будинком, землею та господарськими спорудами у них на даний час виникають непорозуміння та сварки. За таких обставин позивач просив провести реальний поділ будинковолодіння з метою подальшого продажу своєї частки у спільно нажитому майні.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 31 травня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суди попередніх інстанцій правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішили спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права, дійшли правильних висновків про неможливість провести поділ майна відповідно до варіанту №1 експертизи та відмову у позві.

Згідно ч.2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 16 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівскої області від 31 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ в натурі житлового будинку та земельної ділянки, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних А.В. Маляренко

і кримінальних справ