Провадження №2/523/1625/16
"22" серпня 2016 р. м. Одеса
Суворовський районний суд м. Одеси у складі:
головуючої судді Виноградової Н.В.,
при секретарі Одарія В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання права власності, -
До суду з позовом звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в якому просив визнати права власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, у порядку спадкування після смерті ОСОБА_4.
Сторони у судове засідання не зявилися. Про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином. Від позивач надійшла заява про підтримання позовних вимог, розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача. Відповідач та третя особа із заявою про відкладення розгляду справи, клопотаннями чи запереченнями не зверталися, причини неявки не повідомили.
Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про взаємовідносини сторін, то суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві сумісної часткової власності: ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у рівних частках, на підставі ордеру № 88, серії ЛД від 24.11.1997 року, свідоцтва про право власності від 23.12.1997 року, виданого управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому Одеської міської ради народних депутатів, розпорядження органу приватизації № 107892 від 23.12.1997 року.
31.12.2014 року ОСОБА_4 батько позивача - помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №19.
Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається з 1/4 частини квартири АДРЕСА_1.
22.01.2015 року була відкрита спадкова справа № 02/2015 щодо майна померлого 31.12.2014 року ОСОБА_4.
06.03.2015 року ОСОБА_2 брат позивача надав до приватного нотаріуса заяву в якій відмовився від прийняття спадшини.
Позивач звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину. Однак, нотаріус ухвалила постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з відсутністю реєстрації правовстановлюючих документів на спадкове майно.
Згідно листа-відповідь від 11.02.2015р. вих. № 452067.93, яке надійшло від КП «БТІ» ОМР» право власності на квартиру АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012р. не зареєстровано.
Згідно довідки про склад сімї № 833 від 09.11.2015 року в квартирі АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_4.
Відповідно до ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно з ст. 1261 ЦК України,у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки.
Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч.5 цієї статті, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно п. 3.1 Листа ВСС України від 16.05.2013 року «Про судову практику та розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Частиною 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема з правочинів.
Відповідно до Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.01.2013 року у справі № 6-164цс12, зазначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до гл. 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно щодо якого є його державна реєстрація, але відсутній правоустановлюючий документ, спадкоємець може захищати свої права відповідно до ст. 392 ЦК України.
В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір, що передбачено ч.2 та ч.3 ст. 60 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях згідно з ч.4 ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному зясуванню обставин по справі, розяснює їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом.
На підставі викладеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що пред'явлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд вважає, що таке набуття права власності на майно є правомірним, не заборонено законом, та направлено на захист охоронюваних законом прав та інтересів позивача.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 64, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання права власності задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квртири № 23 будинку № 2 по вул. Затонського у м. Одесі, у порядку спадкування після смерті ОСОБА_4.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: