Справа № 715/314/16-ц
Провадження № 2/715/223/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року Глибоцький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Маковійчук Ю.В.,

секретар судового засідання Затолошна Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, ОСОБА_1 та відділу Держгеокадастру у Глибоцькому районі Чернівецької області про визнання незаконним та скасування рішення Чагорської сільської ради, державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство ''Українська залізниця" (далі - ПАТ «Українська залізниця») звернулося до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що приватне підприємство «Ріга» виготовило Технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки ДТГО «Львівська залізниця» під існуючими об'єктами залізничного транспорту за напрямком Чернівці - Вадул-Сирет від 273+314м до 276км+736м в адміністративних межах населеного пункту с. Чагор Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області. В результаті проведення інвентаризації було встановлено, що земельна ділянка від 275 км+869м до 275+878м, що перебуває у власності ОСОБА_1, частково знаходиться в смузі відведення залізниці. Посилається на те, що на вказану ділянку остання набула право власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 116 від 13.01.2001 року та на підставі якого остання виготовла Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1. Зазначає те, що земельна ділянка первинно була надана у приватну власність ОСОБА_2 на підставі рішення № 96 від 06.08.1997 року виконкомом Чагорської сільської ради, а тому просить визнати рішення виконкому Чагорської сільської ради в частині надання у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_2 площею 0,29 га. незаконним та скасувати його, визнати недійсним державний акт про право власності на землю, скасувати запис у поземельній книзі щодо земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2 та визнати незаконним.

Представник позивача Войцеховська Н.Я. в судове засідання не з'явилася, однак надіслала до суду заяву в якій вказує на те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розгляди справу без представника ПАТ «Українська залізниця».

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, однак надіслала до суду заяву у якій позовні вимоги визнає та просить справу розглядати без неї.

Представник Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає, що справу можна розглянути в їх відсутність. Від представника відповідача ОСОБА_4 надійшла до суду заява про застосувати строку позовної давності до даних правовідносин, у зв'язку із чим представник поросив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відділу Держгеокадастру у Глибоцькому районі Чернівецької області в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомляли та не просили суд відкласти розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.68 ЗК України до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту.

Згідно Ст.6 Закону України ''Про залізничний транспорт", ч.1 ст.23 Закону України «Про транспорт» передбачено, що до земель залізничного транспорту належать землі, надані в користування підприємствам і організаціям залізничного транспорту відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до ст.68 Земельного Кодексу України, ст.11 Закону України «Про транспорт», ст.6 Закону України «Про залізничний транспорт», до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Такі землі призначені для виконання покладених на підприємства і організації залізничного транспорту завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення, забезпечення безпеки руху і розвитку об'єктів залізничного транспорту.

Судом встановлено, що при проведенні робіт ПП «Ріга»з інвентаризації земель та виготовлення державних актів на право постійного користування земельними ділянками для ПАТ «Українська залізниця» стало відомо про те, що під час виконання робіт в адміністративних межах Чагорської сільської ради Глибоцького району в смузі відведення залізниці частково знаходиться земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_2, площею 0,0004 га, загальна площа якої 0,2200 га, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1. Дана земельна ділянка первинно була надана у приватну власність ОСОБА_2 на підставі рішення № 96 від 06.08.1997 року виконкомом Чагорської сільської ради.

23.05.2000 року ОСОБА_2 померла. Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом і відповідно до якого спадщина перейшла до ОСОБА_1, яка набула право власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та на підставі вказаного свідоцтва було виготовлено Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1.

Відповідно до норм законодавства, яке існувало при облаштуванні залізничного полотна та смуги відведення («Инструкция о нормах и порядке отвода земель для железных дорог и использовании полосы отвода», затв. Міністерством шляхів сполучення СРСР 30.01.1963 року; «Положение о землях предоставленных транспорту», затв. Постановою СНК СССР 07.02.1933 року; «Об упорядочении отвода земель для железных дорог», затв. Постановою Ради Міністрів СРСР 27.01.1962 №83, інші нормативні акти та будівельні норми), вимоги щодо виготовлення та отримання державного акту не передбачалися, а землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі, відповідно до п.п.54,55 «Общих начал землепользования и землеустройства»(Постанова ЦИК СССР 15.12.1928).

Оформлення прав органів шляхів сполучення на землі, що закріплювалися за ними, проводилося шляхом відведення за схемою згідно вищезазначених нормативних актів.

Дані обставини підтверджуються також і п.2 «Положення про землі транспорту», затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 08 січня 1981 року за №24, де зазначено, що «размеры земельных участков, предоставляемых для указанных целей, определяются в соответствии с утвержденными в установленном порядке нормами или проектно-технической документацией».

В подальшому, при зміні законодавства та введення інституту державних актів в Земельних Кодексах, вимоги щодо їх оформлення поширювалися тільки на нові земельні ділянки при їх відведенні та не вимагалося отримання актів на існуючі та наявні у користуванні землі.

Проте, всупереч зазначеному та існуючим нормам земельна ділянка смуги відведення Залізниці була передана у власність ОСОБА_2, а надалі ОСОБА_1 де остання використовує надану їй земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства близько до залізничного полотна, в той час як, згідно затвердженого плану ширина смуги відведення на вказаній ділянці перегону становить 15 метрів від осі колії.

Відповідно до ч.2 ст.149 Земельного кодексу України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Однак, вилучення ділянки у встановленому порядку у залізниці не проводилося. Крім того, залізниця, як суміжний користувач, не погоджувала ні проект відведення земельної ділянки, ні акт встановлення і узгодження зовнішніх меж землекористування в натурі, погодження на вилучення земельної ділянки не надавала.

Відповідно до п. б) 4.4 ст.84 Земельного кодексу України, до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність належать, зокрема, землі під державними залізницями, а отже, Чагорська сільська рада Глибоцького району не мала правових підстав виносити згадане рішення про передачу у власність даної земельної ділянки.

Те, що залізниця не втратила право землекористування на земельні ділянки, які їй було виділено при будівництві та облаштуванні залізничного полотна, обґрунтовується і наступними нормами законодавства.

Згідно п.5 Постанови Верховної Ради України №562 від 18.12.1990 року «Про порядок введення в дію Земельного кодексу України» громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку права власності на землю чи землекористування. Пунктом 6 Постанови Верховної Ради Української PCP «Про земельну реформу»(зі змінами та доповненнями) визначено, що землекористувачі повинні до 01.01.2008 року оформити право власності або право користування землею.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 року у справі №5-рп/2005 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу X «Перехідні положення»Земельного кодексу України щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право користування, визнані неконституційними.

Таким чином, оформлення права постійного користування відповідно до норм Земельного кодексу України, на землі, які фактично перебувають у користуванні залізниці, не є обмеженими у часі.

Згідно п. 3 ст.152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Частина 1 ст.155 Земельного кодексу України передбачає, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Отже, спірна земельна ділянка, що є смугою відведення залізниці, перебувала у державній власності, знаходилася у правомірному користуванні позивача і без вилучення її в установленому законом порядку, зміни її цільового призначення орган місцевого самоврядування не мав права розпоряджатися нею. З огляду на вказане, суд вважає, що рішення Чагорської сільської ради № 96 від 06 серпня 1997 року в частині передачі земельної ділянки площею 0,0004 га є незаконним і підлягає скасуванню.

А тому, на думку суду, виданий відповідачу ОСОБА_1 державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 на земельну ділянку площею 0,0004 га, яка частково накладається на землі залізниці, в цій частині є незаконним, оскільки вказана земельна ділянка, яка знаходиться в смузі відведення державної залізниці, являється земельною ділянкою спеціального призначення, що використовується на підставі особливих положень про ці землі.

На думку суду позовні вимоги про скасування запису у Поземельній книзі задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Так, відповідно до п. 60 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17 жовтня 2012 року, запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду.

Законом України „Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та обтяжень" передбачена певна процедура реєстрації прав на нерухомість, до складу якої входять також земельні ділянки.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закону) державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частинами шостою, сьомою статті 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об'єднань у діяльність державного кадастрового реєстратора, пов'язану зі здійсненням державної реєстрації земельних ділянок, забороняється.

За положеннями ст. 26 Закону записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Стаття 27 Закону передбачає скасування державної реєстрації речових прав в разі винесення судом відповідного рішення, про що вносяться дані до державного реєстру прав. Визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним є підставою для скасування його державної реєстрації.

За змістом вказаних норм на теперішній час не мається підстав для покладання на Управління Держземагенства обов'язку здійснити такі дії в судовому порядку. Заінтересована особа не позбавлена можливості звернутися до відповідних органів у порядку, передбаченому чинним законодавством, щодо скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та внесення змін до Державного земельного кадастру.

Що стосується заяви відповідача про застосування строку позовної давності, то суд вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи наступного.

Чинними на той час нормами, які регулювали питання позовної давності - статтями 71, 76, 80 ЦК України (1963 року) передбачалося встановлення загального строку для судового захисту прав особи у три роки, обов'язкове застосування судом позовної давності, перебіг якої починається з дня виникнення права на позов і сплив якої є підставою для відмови в позові.

Стаття 261 ЦК України визначає, що початком перебігу строку є день, коли особа довідалась або повинна була (могла) довідатися про порушення свого права.

Таким чином, для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

При цьому норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб'єктивних прав, відтак обов'язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

Встановлено, що 20 травня 2013 року спільною комісією, було складено Акт обстеження земельних ділянок ВП «Чернівецька дистанція колії» на території Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області і саме тоді було виявлено факт накладання на смугу відведення залізниці земельної ділянки ОСОБА_1 А тому суд вважає, що позивачем не пропущено строку позовної давності, оскільки він звернувся до суду 16 квітня 2016 року, тобто в межах трьохрічного строку.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 68, 84, 149, 152, 155 ЗК України, ст. 11 Закону України "Про транспорт", ст.. 6, 23 Закону України "Про залізничний транспорт", п.п. 54, 55 Загальних засад землекористування і землеустрою, затверджені ЦВК СРСР від 15 грудня 1928 року, керуючись ст. ст.3,8,10, 11,15, 60,61, 79, 84, 88, 179, 212,213, 214, 215,224 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення Чагорської сільської ради № 96 від 06 серпня 1997 року в частині передачі земельної ділянки площею 0,0004 га для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2

Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 18 вересня 2009 року виданий ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом 116 від 13 січня 2001 року в частині права власності на земельну ділянку площею 0,0004 га, яка накладається на земельну ділянку ПАТ «Українська залізниця».

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Глибоцький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: