"02" вересня 2016 р.
Справа №150/351/16-ц
Провадження по справі №2/150/143/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 вересня 2016 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Цимбалюк Л.П.

при секретарі Бровко Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до районного суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 27.04.2015 року увірвалися на територію належної позивачу земельної ділянки, яка знаходиться по вул. Леніна, 54-а в с. Саїнка Чернівецького району Вінницької області, безпідставно почали кричати, ображати ОСОБА_1 нецензурними словами, погрожували її вбивством, проклинали її та намагалися її бити, після чого відповідачі почали виривати межові знаки, викидати їх, намагаючись захопити частину земельної ділянки, належної ОСОБА_1 У зв*язку із спричиненими моральними стражданнями, позивач просить стягнути із відповідачів моральну шкоду завдану протиправними діями ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримує і просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнає, заперечує проти їх задоволення. Зауважив, що в період часу з 21.04.2015 року по 28.04.2015 року він перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні екстреної невідкладної допомоги. Крім того, зазначив, що 07.06.2015 року взагалі не бачився із ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги не визнає, зазначила, що близько 27.04.2015 року проходила співбесіду у відділі освіти Чернівецької РДА, а 28.04.2015 року за результатами співбесіди її прийнято на роботу. Зазначила, що 07.06.2015 року взагалі не бачилася із ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнає, суду показала, що 27 квітня 2015 року на городі із ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не були, іти на город без чоловіка, який перебував у лікарні, їй страшно, оскільки, ОСОБА_1 обзиває їх, погрожує. Зауважила, що 07.06.2015 року між ними та ОСОБА_1 ніяких сварок не було. Крім того, зауважила, що 07.06.2015 року взагалі не бачилися із ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_5 суду показав, що 06.06.2015 року, 07.06.2015 року та 08.06.2015 року ремонтував трактор. Протягом всього дня зазначених дат він був із ОСОБА_2 Крім того, зазнчив, що у 2015 році проводили ремонт в кочегарці, ОСОБА_5 знімав ОСОБА_2 із котла, на який той впав, після чого відвіз його у лікарню.

Свідок ОСОБА_6 суду показав, що 06.06.2015 року, 07.06.2015 року та 08.06.2015 року разом із ОСОБА_5 ремонтували трактор у ОСОБА_2 вдома. Зауважив, що увесь цей час ОСОБА_2 був вдома.

З*ясувавши позицію сторін, заслухавши пояснення свідків, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 27.04.2015 року увірвалися на територію належної їй земельної ділянки, яка знаходиться по вул. Леніна, 54-а в с. Саїнка Чернівецького району Вінницької області, безпідставно почали кричати, ображати ОСОБА_1 нецензурними словами, погрожували її вбивством, проклинали її та намагалися її бити, після чого відповідачі почали виривати межові знаки, викидати їх, намагаючись захопити частину земельної ділянки, належної ОСОБА_1 У зв*язку із спричиненими моральними стражданнями, позивач просить стягнути із відповідачів моральну шкоду в розмірі 30000 гривень, завдану протиправними діями ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

ОСОБА_1 з приводу нанесення їй тілесних ушкоджень Титаренками зверталася до Чернівецького РВ УМВС України у Вінницькій області (а.с. 7). Однак, як свідчать надані позивачем докази, правоохоронними органами не порушено кримінального провадження по факту нанесення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень.

Згідно рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 11.06.2014 року (справа №150/314/14-ц (провадження по справі №2/150/90/14 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7 та ОСОБА_1 про знесення самочинно збудованого нерухомого майна, відновлення межових знаків та стягнення моральної шкоди) позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині зобовязання ОСОБА_7 та ОСОБА_1 знести самочинно збудоване нерухоме майно, що розташоване за адресою : вул. Леніна, 54 а в с. Саїнка Чернівецького району Вінницької області. Відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині зобовязання ОСОБА_7 та ОСОБА_1 при будівництві муру дотриматися вимог законодавства та відступити від межі встановлену законодавством відстань. Відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_7 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 20000 тисяч гривень. Задоволено позовні вимоги в частині зобовязання ОСОБА_7 та ОСОБА_1 відновити знищені межові знаки. Зобовязано ОСОБА_7 та ОСОБА_1 відновити знищені межові знаки (а.с. 32-33). Вказане рішення набрало законної сили 24.06.2014 року.

Згідно довідки, виданої виконкомом Саїнської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 01.08.2016 року, №495, 24.06.2014 року відповідно до п.3 ст.58 Земельного кодексу України було встановлено межові знаки між ділянками ОСОБА_7 і ОСОБА_3 дерев*яними коликами і натягненням капронової нитки, які ОСОБА_1 знищила, після чого приїжджали із відділу Державної виконавчої служби Чернівецького районного управління юстиції, які малди виконати рішення Чернівецького районного суду від 11.06.2014 року, але ОСОБА_1 не дала встановити межові знаки (а.с. 21).

Згідно зі ст.. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав моральна шкода полягає, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» /зі змінами та доповненнями/ розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

В обґрунтування позову в частині стягнення моральної шкоди, позивач зазначила, що протиправними діями відповідачі їй було завдано значної моральної шкоди, позивач у зв*язку із цим втратила спокій, її переслідують систематичні головні та серцеві болі, страждає безсонням. Крім того, ОСОБА_1, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, що сім*я ОСОБА_3 постійно її ображає та звинувачує у неадекватній поведінці, ОСОБА_3 навели на позивача смертельну порчу, від якої вона страждає та стаціонарно лікується.

Під час розгляду справи, позивачем належних доказів на підтвердження заподіяних їй з боку відповідачів моральної шкоди та на підтвердження розрахунку суми 30000 гривень, яку ОСОБА_1 просить стягнути з відповідачів на відшкодування моральної шкоди та в чому полягають її моральні страждання, суду не надано.

Із наведених пояснень, суд вважає необґрунтованими обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. Позивачем не надано будь-яких доказів про те, що внаслідок незаконних (протиправних) дій відповідачів порушено її немайнові права. Відсутні будь-які докази, які б підтверджували наявність вини, причинно-наслідкового звязку між діями відповідачів та моральною шкодою, яку просить стягнути з останніх позивач. Крім того, відсутні належні та достовірні докази вчинення протиправних дій відповідачами.

З наведених обставин, суд не має підстав для стягнення з відповідачів моральної шкоди на користь позивача.

Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об*єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 3 статті 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Частиною 4 статті 60 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем у відповідності до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України не надано суду належні та допустимі докази моральної шкоди, не доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог щодо стягнення із відповідачів моральної шкоди.

В судовому засіданні не знайшло свого підтвердження нанесення моральної шкоди. ОСОБА_1 обґрунтовувала нанесення їй моральної шкоди, однак, увесь час пояснювала, що їй було нанесено тілесні ушкодження відповідачами, однак, розмежувати хто із відповідачів наніс їй моральні чи тілесні ушкодження не змогла. Також ОСОБА_1 в судовому засіданні не змогла вказати якими саме неправомірними діями ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 було спричинено їй моральну шкоду, оскільки, пояснювала, що відповідачі неправомірно користуються земельною ділянкою, яка знаходиться по сусідству з її городом. Позивач вказала, що відповідачі постійно вчиняють сварки, скандали, бійки щодо межі між їхніми земельними ділянками.

Суд критично ставиться до показів позивача ОСОБА_1, оскільки, згідно рішення Саїнської сільської ради Чернівецького району Вінницької області «Про надання земельної ділянки громадянам для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» від 28.01.2015 року, прийнятого на 60 сесії 06 скликання, громадянці ОСОБА_3 надано земельну ділянку площею 0,15 га, розташовану по вул. Леніна, 54 в с. Саїнка Чернівецького району Вінницької області, для ведення особистого селянського господарства /а.с. 40/.

Твердження позивача ОСОБА_1 про нанесення їй тілесних ушкоджень відповідачами суд не може взяти до уваги, оскільки, позивач не надала достатніх і переконливих доказів про вчинення таких дій (акт судово медичної експертизи), не заявляла клопотання про виклик свідків, які б могли це підтвердити.

Крім того, щодо факту побиття ОСОБА_1 ОСОБА_2 27.04.2015 року, відсутні належні та достовірні докази, оскільки, згідно довідки, виданої Чернівецькою лікарнею планового лікування від 26.08.2016 року, №1181 та оглянутої в судовому засіданні історії хвороби, ОСОБА_2 з 21.04.2015 року по 28.04.2015 року перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні екстреної невідкладної допомоги з діагнозом забій лівої поперекової ділянки, забій лівої нирки, перелом Х-ХІ ребер зліва. Зазначене виключає можливість перебування 27 квітня 2015 року ОСОБА_2 на земельній ділянці, розташованій по вул. Леніна, 54 в с. Саїнка Чернівецького району Вінницької області та побиття цього дня ОСОБА_1

Оскільки, позивачем у відповідності до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України не надано суду достатніх доказів нанесення їй моральної шкоди, в позові слід відмовити.

На підставі вище викладеного, суд в силу статті 212 ЦПК України приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст., ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення установлених строків, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Суддя: Цимбалюк Л.П.