Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Наумчука М.І., Мостової Г.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», про поділ майна подружжя та стягнення коштів за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 25 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, про поділ майна подружжя та стягнення коштів за кредитним договором.

Вимоги за позовом обґрунтовував тим, що він у період з 26 грудня 1992 року по 13 лютого 2014 року перебував із ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі. За період шлюбу ними було придбано майно на загальну суму 41 300,00 грн.

Крім того, 12 червня 2008 року між ним та ВАТ «ЕРСТЕ Банк» (нині ПАТ «Фідобанк») був укладений кредитний договір про надання кредиту в розмірі 30 000,00 доларів США. Вказаний кредитний договір був укладений в інтересах сім'ї на споживчі цілі.

Після розірвання шлюбу 12 червня 2015 року між позивачем та ПАТ «Фідобанк» було укладено додаткову угоду до кредитного договору від 12 червня 2008 року щодо зміни умов кредитування та реструктуризації боргу, після чого позивачем самостійно було погашено заборгованість за кредитним договором від 12 червня 2008 року у загальній сумі 180 920,68 грн.

Позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: виділити ОСОБА_5 у власність майно набуте ними під час шлюбу, а саме: комп'ютерну систему 2011 року випуску, меблевий гарнітур «1 ДРИМ БРВ» з ортопедичним матрацом, меблевий гарнітур «Куточок кухонний», меблевий гарнітур «Пригожа», пральну машину «BOSCH», телевізор «PANASONIK», м'ясорубку «MoulinexME 6061», стіл скляний під телевізор, цифровий супутниковий приймач, телевізор «LG 42LM5801», а на його користь стягнути грошову компенсацію вартості Ѕ частки вищевказаного майна в сумі 20 650,00 грн; стягнути з ОСОБА_6 Ѕ частину самостійно сплачених позивачем грошових коштів на користь ПАТ «Фідобанк» за кредитним договором від 12 червня 2008 року в сумі 90 460,34 грн.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12 листопада 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 Ѕ частину суми самостійно сплачених ОСОБА_4 грошових коштів на користь ПКАТ «Фідобанк» за кредитним договором від 12 червня 2008 року в сумі 90 460,34 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_6, в інтересах якої діяла ОСОБА_7, вищевказане рішення місцевого суду було оскаржено до апеляційного суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення грошових коштів за кредитним договором.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 25 січня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_6, в інтересах якої діяла ОСОБА_7, відхилено, рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 листопада 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше невизначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до умов кредитного договору від 12 червня 2008 року, кредит отриманий позивачем як фізичною особою на поточні потреби, тобто кредит є споживчим, і взятий в інтересах сім'ї, що підтверджується письмовою згодою відповідача на його укладання, а також договором поруки від 12 червня 2008 року, в якому поручителем виступила відповідач. Залишок кредиту у загальній сумі 180 920,68 грн, самостійно погасив позивач після розірвання шлюбу, що підтверджується відповідними платіжними документами та Договором прощення боргу і квитанцією.

Таким чином, задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що оскільки позивачем самостійно погашено заборгованість за кредитом, який брався в інтересах сім'ї, тому Ѕ частина сплачених позивачем на погашення кредиту коштів має бути стягнута з відповідачки.

Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 25 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
М.І. Наумчук
Г.І. Мостова