АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

01 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - судді Кирилюк Г.М.

суддів: Рейнарт І.М., Андрієнко А.М.

при секретарі Ігнатьєву Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 24 червня 2016 року,

встановила:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві щодо відмови у знятті арешту на нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1, накладеного постановою державного виконавця від 20.08.2009 року у зв'язку з заборгованістю по сплаті аліментів за виконавчим листом №2-885, виданим 06.08.2007 року Оріхівським районним судом Запорізької області, у виконавчому провадженні №14335726.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 24 червня 2016 року скаргу повернуто ОСОБА_1 для подання до належного суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу та повернути справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Своїх доводи обґрунтовує тим, що постанова про накладення арешту на майно боржника та дві постанови про відмову у знятті арешту з майна боржника були винесені державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві. З огляду на територіальну підсудність за розташуванням відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, а також місця проживання боржника, як сторони виконавчого провадження, вказана справа підсудна Оболонському районному суду м. Києва.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення скарги особі, що її подала, суд першої інстанції виходив з положень ч.2 ст. 384 ЦПК України та тієї обставини, що виконавчий лист було видано Оріхівським районним судом Запорізької області, а тому вона не підсудна Оболонському районному суду м. Києва.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби визначений у ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 вказаної правової норми рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Згідно ч. 4 ст. 82 Закону рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Положення ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» кореспондуються зі ст. 383 ЦПК України, відповідно до якої сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як роз'яснено в п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень», скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК), незалежно від місця виконання судового рішення.

У зв'язку із цим у разі подання такої скарги з порушенням правил підсудності суддя повертає скаргу заявникові на підставі пункту 4 частини третьої статті 121 ЦПК.

Судом першої інстанції встановлено, що виконавчий лист було видано Оріхівським районним судом Запорізької області.

Місце виконання судового рішення та місце проживання боржника правового значення для вирішення питання підсудності даної справи не має.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано повернув скаргу заявникові на підставі пункту 4 частини третьої статті 121 ЦПК.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 24 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/11294/2016

Головуючий в суді першої інстанції: Кричина А.В.

Доповідач в суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.