АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Осіяна О.М.,

суддів Пищиди М.М., Деркач Н.М.

за участю секретаря Гулієва М.І.о,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору, в обґрунтування якого зазначила, що погодилась на пропозицію ОСОБА_3 придбати у кредит в магазині, належному останній, побутову техніку. Після написання заяви на отримання кредиту ОСОБА_3 повідомила позивачку, що у видачі їй кредиту було відмовлено, проте сама ОСОБА_3 отримала грошові кошти на підставі написання ОСОБА_2 заяви на отримання кредиту. У звязку з шахрайськими діями ОСОБА_3 позивач звернулась до суду з даним позовом та просила його задовольнити.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду та задовольнити її позов.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 24 квітня 2012 року та рішенням апеляційного суду Херсонської області 25 липня 2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 5 089,61 грн.

Зазначені судові рішення свідчать, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 09 жовтня 2008 року було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит в розмірі 2 994,90 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 08 жовтня 2010 року.

Також судом встановлено, що ухвалою Новотроїцького районного суду Херсонської області від 05 травня 2015 року було закрито кримінальне провадження №0001232 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України та звільнено ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 190 КК України у звязку з закінченням строків давності.

Відповідно до цієї ухвали, кримінальне провадження було відкрито у звязку із вчиненням ОСОБА_3 шахрайських дій, які полягали у тому, що будучи фізичною особою-підприємцем, умисно, з корисливих мотивів повторно у вересні-жовтні 2008 року, діючи від імені ПП «ОСОБА_3М.», увійшовши в довіру та увівши в оману гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_4, запропонувала їм взяти в кредит в своєму магазині побутову техніку, якої на той час в магазині не було. ОСОБА_3 пояснила, що для цього необхідно зробити копії паспортів та ідентифікаційних кодів, після чого разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 09 жовтня 2008 року прийшла до відділення КБ «ПриватБанк», розташованого в Херсонській області смт. Новотроїцьке, та, перебуваючи у відділенні банку цього ж дня, уклала договір з ОСОБА_2 №HEXRRX15090046 про отримання нею кредиту на суму 2 400 грн., предметом якого була побутова техніка, придбання якої не передбачалось, оскільки даної побутової техніки не було в наявності у ПП «ОСОБА_3М.». Крім того, продовжуючи свою діяльність, направлену на протиправне отримання коштів КБ «ПриватБанк» на підставі підроблених документів: рахунку-фактури на придбання побутової техніки, виписаного на ім'я гр. ОСОБА_2, та товарного чеку отримала грошові кошти, передбаченні для оплати покупки побутової техніки ОСОБА_2, які перерахувала на рахунок ПП «ОСОБА_3М.», однак знаючи, що побутової техніки у неї не має та вона її останнім не поставила, отриманими коштами розпорядилася на власний розсуд, чим потерпілій ОСОБА_2 було заподіяно матеріальні збитки на зазначену суму.

При ухваленні рішення суд першої інстанції врахував ч. 3 ст. 61 ЦПК України, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у їх задоволенні з огляду на наявність судового рішення про стягнення заборгованості із позивача за цим договором.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не застосував до спірних правовідносин ст. 1051 ЦК України, - необґрунтовані та зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального права

За правилами ч. 1 ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

З досліджених судом апеляційної інстанції цивільної справи Новотроїцького районного суду Херсонської області №2118/700/2012 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та матеріалів кримінального провадження №662/630/15-к про вчинення ОСОБА_3 правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України, встановлено, що 09 жовтня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 був укладений договір шляхом написання заяви, яка разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» та тарифами банку складає між банком та позивачем договір про надання банківських послуг. Своїм підписом ОСОБА_2 підтвердила, що ознайомлена та погоджується із вказаними складовими укладеного договору.

Відповідно до умов договору ОСОБА_2 доручила банку, без додаткового узгодження, перерахувати кредитні кошти в день надання кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання сторонами вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України.

Статтею 203 ЦК України визначено основні критерії чинності правочину й зазначено зокрема, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Підписуючи заяву позичальника 09 жовтня 2008 року, сторони домовилися про набуття, зміну або припинення своїх прав та обов'язків, закріпивши їх в договорі.

Оскільки, відповідно до принципу свободи договору (ст.ст.6, 627 ЦК України), сторони договору на власний розсуд визначають його зміст і формулюють його конкретні умови, якщо тільки зміст якої-небудь умови імперативно не визначений законом чи іншими правовими актами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання недійсним укладеного між сторонами кредитного договору.

Отже, ухвалою Новотроїцького районного суду Херсонської області від 05 травня 2015 року було закрито кримінальне провадження №0001232 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України та звільнено ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 190 КК України у звязку з закінченням строків давності. Цією ухвалою було встановлено факт шахрайських дій щодо ОСОБА_2, та не отримання нею кредитних коштів.

За таких обставин, позивач може захистити свої права іншим шляхом, в порядку передбаченому главою 4 розділу V ЦПК України, оскільки наявні підстави для звернення до суду про перегляд раніше постановлених судових рішень.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути підставою для скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у двадцятиденний строк у касаційному порядку.

Судді: