УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Астахової О.О.

при секретарі - Швидкій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду від 27.10.2015 року по справі № 1390/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 27.10.2015 року по справі № 1390/15, яким солідарно стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 34 111,09 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 13.05.2015 року становить 703 969,75 грн. та 7 407,99 грн. третейського збору. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 2 936,02 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 13.05.2015 року становить 60 592,15 грн. та 637,63 грн. теретйського збору.

Крім того, заявник просить стягнути на його користь із ОСОБА_2, ОСОБА_3 судовий збір сплачений за подання даної заяви до суду у розмірі 689,00 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення заяви з підстав викладених у письмових запереченнях, зокрема зазначила, що справа за результатами розгляду якої третейським судом прийнято рішення від 27.10.2015 року не була підвідомча третейському суду, у відповідності до Закону України «Про захист прав споживачів».

Представник заявника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 у судове засідання не з»явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

Відповідно до ст. 389-9 ЦПК України неявка сторін чи однієї із сторін, належним чином повідомлених про день та місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду заяв.

За таких обставин, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність нез'явившихся осіб.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, оглянувши матеріали третейської справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 27.10.2015 року по справі № 1390/15 солідарно стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 34 111,09 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 13.05.2015 року становить 703 969,75 грн. та 7 407,99 грн. третейського збору. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 2 936,02 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 13.05.2015 року становить 60 592,15 грн. та 637,63 грн. теретйського збору.

Пунктом 6.2 кредитного договору № 56/86979 від 15.02.2008 року укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 (а.с. 7-10) та пунктом 5.2 договору поруки № 35.02-09/89 від 15.02.2008 року укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 передбачено, що: «У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони керуються ст. 5 Закону України «Про третейські суди» та домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем В.М. Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків…» (а.с.12-13).

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно із частиною першою статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року.

За частиною першою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачемукладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Розділом ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2983-VI передбачено, що після набрання чинності цим Законом третейські суди припиняють розгляд справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), розгляд яких було розпочато до дня набрання чинності цим Законом, про що виноситься мотивована ухвала.

Незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Отже, на час прийняття Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків рішення - 27.10.2015 року, Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до п. 2 ст. 389-10 ЦПК України суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України у справі № 6-64цс15 від 20.05.2015 року, Закон України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнив пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

У постанові Верховного Суду України у справі № 6-856цс15 від 02.09.2015р. викладена правова позиція щодо непідвідомчості спорів за позовами банків про стягнення заборгованості за кредитними договорами із споживачами банківських послуг третейським судам.

За ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Оскільки відповідач є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

Крім того, заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01 липня 2016 року встановлено обставину того, що порука є припиненою, виходячи з положень ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Станом на день розгляду даної заяви рішення суду у апеляційному порядку не оскаржувалось і набрало законної сили.

З огляду на означене, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про видачу виконавчого листа на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації Українських банків необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 360-7, 389-10, 389-11 ЦПК України ст.ст. 5, 6, 12 Закону України «Про третейські суди», Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам», Постановою Верховного Суду України у справі № 6-856цс15 від 02.09.2015р. суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду від 27.10.2015 року по справі № 1390/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її постановлення судом. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя: