Справа № 544/666/16-ц
пров. № 2/544/327/2016
У Х В А Л А

12 липня 2016 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Сайко О.О.,

за участю секретаря Костенко Т.В.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3А.(фізичних осіб),

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 03 червня 2016 року провадження у справі за даним позовом відкрито.

12 липня 2016 року представником позивача ОСОБА_2 подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, власником якої є відповідач ОСОБА_4

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову представник позивача вказав, що відповідач у справі має статус громадянина іншої держави та проживає на території іншої держави. Єдине майно, що є у власності відповідача і яке вона у будь-який момент може відчужити, є указана вище квартира, що зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти заяви про забезпечення позову, вказуючи на те, що без згоди та особистої участі позивача квартира не може бути продана.

Згідно ст. 151 ЦПК України, суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

За змістом ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належать відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Згідно роз'яснень, які містяться в п.4 Постанови пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом встановлено, що відповідно до договору іпотеки від 31.07.2013, укладеного мід ПАТ «АСТРАБАНК» та ОСОБА_4, квартира АДРЕСА_1 є предметом іпотеки та на неї зареєстровано обтяження. У звязку з викладеним, суд вважає, що накладенням арешту на указане майно будуть порушені права іпотекодержателя.

Крім того, представником позивача не було обґрунтовано і не надано доказів спроб відчуження відповідачем належного йому на праві власності майна.

Дослідивши обставини справи, доводи викладені у заяві представника позивача, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в обраний заявником спосіб.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її отримання.

Суддя -