У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПАТ «ЦГЗК») про стягнення вихідної допомоги, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та моральної шкоди, спричиненої невиплатою вихідної допомоги,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який уточнив в процесі розгляду справи, та остаточно просив стягнути з ПАТ «ЦГЗК» на свою користь:

- вихідну допомогу при звільненні у розмірі 3 147 грн 60 коп.;

- середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26 лютого 2009 року по 01 листопада 2009 року у розмірі 12 004 грн 80 коп.;

- моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що у період з 05 лютого 1981 року по 25 грудня 1981 року, з 19 жовтня 1982 року і по день звільнення 26 лютого 2009 року він працював на посадах підземного прохідника та підземного бурильника шпурів (скважин) на шахті «Орджонікідзе» ВАТ «ЦГЗК», який згодом було перейменовано на ПАТ «ЦГЗК».

Посилаючись на те, що у 2015 році він дізнався, що відповідно до Галузевої угоди при звільненні з підприємства відповідач зобов'язаний був виплатити йому вихідну допомогу в розмірі трьохмісячної заробітної плати, оскільки він пропрацював на ньому більше 20 років, проте вказана допомога йому виплачена не була, ОСОБА_2 просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «ЦГЗК» на користь ОСОБА_2 одноразову допомогу при звільненні у розмірі 3 147 грн 60 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26 лютого 2009 року по 01 листопада 2009 року у розмірі 12 004 грн 80 коп. та 2 000 - у рахунок відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «ЦГЗК» відхилено, рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «ЦГЗК», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 5 Закону України «Про колективні договори і угоди» від 01 липня 1993 року № 3356-XII встановлено, що умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов'язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали. Умови колективних договорів або угод, що погіршують порівняно з чинним законодавством становище працівників, є недійсними, і забороняється включати їх до договорів і угод.

Статтею 9 цього ж Закону передбачено, що Положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов'язковими для всіх суб'єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду. Вимоги Галузевої угоди розповсюджуються на всі підприємства відповідної галузі.

Статтею 16 КЗпП України встановлено, що умови колективного договору, що погіршують порівняно із чинним законодавством і угодами становище працівників, є недійсними.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми трудового права, які їх регулюють, виходив з того, що умови Колективного договору підприємства погіршують становище позивача в порівнянні з умовами Галузевої Угоди, у зв'язку із чим дійшов обґрунтованого висновку про застосування умов Галузевих угод, виконання яких є обов'язковим для відповідача; при цьому врахував, що з часу звільнення позивача відповідач не провів з ним повного розрахунку та вихідна допомога не виплачена, а тому наявні підстави для стягнення з останнього середнього заробітку за час затримки розрахунку за наведеним розрахунком суду з урахуванням меж позовних вимог, та стягнення моральної шкоди у розмірі 2000 грн, що відповідає перенесеним позивачем моральним стражданням.

Посилання ПАТ «ЦГЗК» у поданій касаційній скарзі на пропуск ОСОБА_2 строку позовної давності є необґрунтованими, оскільки одноразова допомога та вихідна допомога не належать до фонду оплати праці, тому на них не поширюються положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оплату праці» структура заробітної плати складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати, а також інших заохочувальних та компенсаційних виплат. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Роз'яснення цієї норми права надав Конституційний Суд України у своєму рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України, ст. ст. 1, 12 Закону України «Про оплату праці».

Так, у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення вихідної допомоги, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та моральної шкоди, спричиненої невиплатою вихідної допомоги, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М.Мазур