Ухвала

іменем україни

18 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ домоволодіння в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - Третя херсонська державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 01 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 02 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що на підставі свідоцтва про право на спадщину вона є власником 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та розташовані на земельній ділянці площею 600 кв. м. Власником іншої частини зазначеного житлового будинку є відповідач ОСОБА_4

Посилаючись на те, що між ними виникають спори щодо користування будинком та земельною ділянкою, з урахуванням уточнень позовних вимог просила суд поділити в натурі домоволодіння та визначити порядок користування земельною ділянкою.

У лютому 2014 року ОСОБА_4 пред'явила зустрічний позов до ОСОБА_3, в якому просила суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом та визнати за нею право власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що домоволодіння АДРЕСА_1 належало її діду ОСОБА_5, після смерті якого відкрилася спадщина на вищезазначене майно.

Спадкоємцем першої черги була його дружина ОСОБА_6, яка фактично прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 померла, після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частини вищезазначеного домоволодіння. Спадкоємцями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стали їх онуки: ОСОБА_4 та її брат ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на 1/2 частини спірного домоволодіння та спадкоємцем першої черги стала його донька ОСОБА_3

Посилаючись на те, що остання спадщину після смерті ОСОБА_7 не прийняла, із заявою до нотаріальної контори не зверталась, не брала участі в утриманні житлового будинку, проте у порушення вимог чинного законодавства їй було видане свідоцтво про право власності на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_2 просила позов задовольнити.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 01 вересня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 02 грудня 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено.

Поділено домоволодіння АДРЕСА_1 між співвласниками: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до часток кожного згідно із судовою будівельно-технічною експертизою від 30 квітня 2014 року, а саме:

виділено у власність ОСОБА_3 із домоволодіння АДРЕСА_1 45/100 частини у житловому будинку літ. «А», приміщення 1-3 (житлова), площею 29,4 кв. м, інвентарною вартістю 21 858 грн, Ѕ частини прибудови літ. «а» площею 13,7 кв. м, інвентарною вартістю 6 910 грн, загальною площею 38,4 кв. м, інвентарною вартістю 28 768 грн, яка менше на 5/100 ідеальної приналежної частки в спірному домоволодінні;

виділено у власність ОСОБА_4 із домоволодіння АДРЕСА_1 55/100 частини у житловому будинку літ. «А», приміщення 1-4 (житлова) площею 6,5 кв. м, приміщення 1-5 (кухня), площею 6,6 кв. м, приміщення 1-6 (житлове), площею 11,6 кв. м, загальною площею 24, 7 кв. м, інвентарною вартістю 28 420 грн, Ѕ частини прибудови літ. «а», площею 13,7 кв. м, інвентарною вартістю 6 910 грн, загальною площею 38,4 кв. м, інвентарною вартістю 35 330 грн, яка більше на 5/100 ідеальної приналежної частки у спірному домоволодінні.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 компенсацію за зменшення частки на 5/100 за ідеально приналежну у розмірі 3 205 грн.

Визначено порядок користування земельною ділянкою площею 955 кв. м, домоволодінням АДРЕСА_1 між співвласниками відповідно до часток кожного згідно з повторною судовою будівельно-технічною експертизою від 03 липня 2014 року.

Надано у користування ОСОБА_3 відповідно до другого варіанта повторної судової будівельно-технічної експертизи ізольовану земельну ділянку площею 477,5 кв. м, яка відповідає ідеальній приналежній площі, на якій розташовані об'єкти нерухомості, а саме: по фасаду від правої бокової межі 9,88 м; поворот ліворуч вглиб земельної ділянки 12,80 м.; поворот праворуч до зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А» - 1,50 м; крізь зовнішню стіну житлового будинку літ. «А» та по осі перегородки між приміщеннями №№ 1-3 та 1-4 і 1-6 6,80 м; поворот праворуч по осі зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А» - 0,10 м; поворот ліворуч по осі перегородки (яку необхідно возвести для поділу прибудови літ. «а») та крізь зовнішню стіну прибудови літ. «а» - 3,55 м; від стіни житлового будинку літ. «А» - 1.0 м; поворот ліворуч вздовж зовнішньої стіни прибудови літ. «а» - 10,50 м; поворот ліворуч - 13,24 м; поворот праворуч - 20,34 м до межі тильного фасаду з відступом від правої бокової межі - 6,42 м.

Надано у користування ОСОБА_4 відповідно до першого варіанта повторної судової будівельно-технічної експертизи ізольовану земельну ділянку площею 477,5 кв. м, яка відповідає ідеально приналежній площі, на якій розташовані об'єкти нерухомості, а саме: по фасаду від правої бокової межі 9,88 м; поворот ліворуч вглиб земельної ділянки 12,80 м; поворот праворуч до зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А» - 1,50 м; крізь зовнішню стіну житлового будинку літ. «А» та по осі перегородки між приміщеннями №№ 1-3 та 1-4 і 1-6 6,80 м; поворот праворуч по осі зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А» - 0,10 м; поворот ліворуч по осі перегородки (яку необхідно возвести для поділу прибудови літ. «а») та крізь зовнішню стіну прибудови літ. «а» - 3,55 м; від стіни житлового будинку літ. «А» - 1,0 м; поворот ліворуч вздовж зовнішньої стіни прибудови літ. «а» - 8,70 м; поворот ліворуч - 12,24 м; поворот праворуч - 22,02 м до межі тильного фасаду з відступом від правої бокової межі - 7,42 м.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні первинного позову та задовольнити зустрічні позовні вимоги.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер батько ОСОБА_3 - ОСОБА_7

Після його смерті відкрилася спадщина на Ѕ частини домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Спадкоємцем першої черги за законом майна ОСОБА_7 є його донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на час відкриття спадщини була неповнолітньою.

ОСОБА_4 є рідною сестрою ОСОБА_7 та власницею 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтв про право на спадщину після смерті діда ОСОБА_5 та баби ОСОБА_8, виданих 22 вересня 2009 року державним нотаріусом Третьої херсонської державної нотаріальної контори Черкашиною Н.І.

26 березня 2008 року ОСОБА_3 звернулася до нотаріальної контори із заявою, в якій вона повідомила про смерть свого батька - ОСОБА_7 та його статус спадкоємця після смерті ОСОБА_5

29 березня 2013 року із заявою про прийняття спадщини від імені ОСОБА_3 звернулася її мати ОСОБА_10

Державним нотаріусом 29 травня 2013 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого ОСОБА_3 успадкувала 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_2 спадкоємцем якого був ОСОБА_7

Задовольняючи первинний позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що спірний житловий будинок належить сторонам на праві спільної часткової власності та може бути поділений в натурі.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, апеляційний суд виходив з відсутності факту порушення вимог закону при видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_3

З такими висновками місцевого суду погодився і суд апеляційної інстанції.

Проте погодитися з такими висновками апеляційного суду не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Таким вимогам закону ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України

2003 року правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

За змістом указаної норми ЦК України 2003 року застосовується до спадщини, яка відкрилася, але була прийнята спадкоємцями після 01 січня 2004 року; якщо спадщина була прийнята до 01 січня 2004 року, застосовується ЦК Української РСР (у редакції 1963 року).

Згідно зі ст. 548 ЦК Української РСР (у редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР (у редакції 1963 року) діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном та (або) подання нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 з 15 січня 1981 року зареєстрована у спірному домоволодінні.

Крім того, згідно з довідкою голови квартального комітету № 27 Комсомольського виконавчого комітету районної у м. Херсоні ради від 18 січня 2014 року у будинку АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_4 разом з донькою ОСОБА_11 (том 1, а. с. 158).

За таких обставин ОСОБА_4 є такою, що прийняла спадщину після смерті свого брата ОСОБА_7, відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР (у редакції 1963 року).

Переглядаючи рішення районного суду, апеляційний суд у порушення вимог ст. 303 ЦПК України на зазначене уваги не звернув, доводів ОСОБА_4 не перевірив, не звернув уваги на те, що за правилами ЦК Української РСР (у редакції 1963 року), які на відміну від ЦК України, не передбачали автоматичне прийняття спадщини неповнолітньою особою, та у порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України дійшов передчасного висновку про відхилення її апеляційної скарги.

У силу наданих чинним ЦПК України повноважень апеляційний суд не усунув допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, та не врахувавши доводів апеляційної скарги, залишив рішення суду першої інстанції без змін.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постановлена у справі ухвала апеляційного суду - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 02 грудня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська