У Х В А Л А

31 серпня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М., Гуменюка В.І.,Яреми А.Г.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення апеляційного суду Запорізької області від 16 березня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до приватного підприємства «Пульс-Агро» про стягнення заборгованості із сплати орендної плати та розірвання договору оренди,

встановила:

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 10 грудня 2015 року, з урахуванням ухвали від 10 лютого 2016 року про виправлення описки, позов задоволено.

Зобов'язано ПП «Пульс-Агро» сплатити ОСОБА_4 заборгованість за орендною платою у натуральній формі у вигляді 1 500 кг. зерна та 6 тис. кг. соломи.

Договір оренди землі № 3, укладений між ОСОБА_4 та ПП «Пульс-Агро», розірвано.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 16 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, в позові відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року ОСОБА_4 відмовлено у відкритті касаційного провадження.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного та ухвалу касаційного судів та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме пункту 4 частини першої статті 24, частини першої статті 32, частини другої статті 22 Закону України «Про оренду землі».

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, виходив із того, що сторонами не узгоджено інший, ніж передбачений у договорі оренди, розрахунок орендної плати, відсутні підстави в примусовому порядку у формі судового рішення покладати на орендаря обов'язок видати позивачу саме натуроплату та визначати її конкретний розмір. Окрім того доказів щодо систематичної несплати орендної плати позивачем не надано.

У наданих для порівняння ухвалах та рішеннях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ:

- від 4 лютого 2015 року року суд касаційної інстанції виходив із того, що відповідачем не в повному обсязі сплачена орендна плата за користування земельною ділянкою у 2012 році, що є істотним порушенням умов договору оренди й підставою для розірвання такого договору, окрім того умовами зазначеного договору передбачена можливість, умови та порядок сплати орендної плати зерном, борошном, насінням та водою, а тому видається за можливість стягнення заборгованості саме у такій формі;

- від 13 червня 2012 року суд касаційної інстанції виходив із того, що відповідач належним чином не виконував умови договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість, що свідчить про порушення умов договору оренди, систематичність чого є підставою для припинення права користування згідно ЗК України;

- від 26 лютого 2014 року суд касаційної інстанції виходив із того, що відповідачем систематично не виконуються істотні умови договору, зокрема сплата орендної плати в розмірі, передбаченому договором, а тому наявні підстави для його розірвання;

- від 9 квітня 2014 року суд касаційної інстанції виходив із того, що відповідач порушує умови договорів оренди землі в частині своєчасної та повної виплати орендної плати, що відповідно до вимог Закону України «Про оренду землі» є підставою для розірвання спірних правочинів.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що судами касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшли протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до приватного підприємства «Пульс-Агро» про стягнення заборгованості із сплати орендної плати та розірвання договору оренди за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення апеляційного суду Запорізької області від 16 березня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

В.І. Гуменюк

А.Г. Ярема