РІШЕННЯ

Іменем України

15 серпня 2016 р. Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Омельченко І.І.

з участю секретаря - Логвиненко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кобеляки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Кобеляцької державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Полтавській області про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 та Кобеляцької ДНК ГУЮ у Полтавській області про визнання заповіту недійсним, зазначивши, що 25 червня 2013 року помер її батько, ОСОБА_3, після смерті якого залишилося спадкове майно, спадщину на яке прийняла позивач, як донька померлого 2/3 частки та дружина ОСОБА_4 1/3 частка.

30 вересня 2013 року померла ОСОБА_4. На випадок своєї смерті, ОСОБА_4 залишила заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_2.

Даний заповіт позивач вважає недійсним з таких підстав:

1) ОСОБА_4 склала заповіт раніше смерті чоловіка ОСОБА_3;

2) заповіт складено за зловмисної домовленості ОСОБА_4, ОСОБА_2 та державного нотаріуса Кобеляцької державної нотаріальної контори.

Враховуючи вище викладене, ОСОБА_1 прохає суд визнати заповіт ОСОБА_4 від 24 травня 2013 року недійсним та визнати за нею право на спадкування майна після смерті ОСОБА_4 Також прохає суд зобовязати Кобеляцьку державну нотаріальну контору Головного управління юстиції у Полтавській області закрити спадкову справу за заповітом ОСОБА_4 та оформити нову спадкову справу з спадкування майна ОСОБА_4 за законом ОСОБА_1 Понесені судові витрати прохає стягнути із відповідачів в рівних частинах.

19.07.2016 року ОСОБА_1 надала суду доповнення до позовної заяви, в якій вказала, що ОСОБА_4 склала заповіт ще за життя ОСОБА_3, а державний нотаріус не довів останнього до відому про існування такого заповіту, що свідчить про те, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало її волі, а тому прохала суд визнати заповіт ОСОБА_4Є недійсним на підставі п.2 ст. 1257 ЦК України. Крім цього прохала суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане на ім`я ОСОБА_2

Позивач, ОСОБА_1, в судовому засіданні позов підтримала та прохала його задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_2, в судовому засіданні позов не визнала та заперечувала проти його задоволення.

Представник відповідача, Кобеляцької державної нотаріальної контори ГУЮ у Полтавській області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі. Проти задоволення позову заперечував.

Суд, заслухавши учасників процесу, розглянувши матеріали справи, знаходить , що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що, 30.09.2013 року померла ОСОБА_4 (а.с.23).

На випадок своєї смерті, ОСОБА_4 24 травня 2013 року залишила заповіт, яким все її майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті, заповіла повністю ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.153).

Протягом передбаченого законом шестимісячного строку, із заявами про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_2 (а.с.139) та ОСОБА_1 (а.с.145).

06 червня 2014 року Кобеляцька державна нотаріальна контора за вих. № 615/02-14 направила ОСОБА_1 запит із проханням надати докази, що вона являється спадкоємцем на обовязку частку у спадщині, а також було повідомлено, що після померлої ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулась ОСОБА_2 (а.с.147).

15 липня 2014 року ОСОБА_2 видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за № 2-1086 та № 2-1088 (а.с.204,205).

08.10.2014 року та 20.10.2014 року ОСОБА_2 подала до Кобеляцької державної нотаріальної контори заяви про часткову відмову від спадщини (а.с.31,37), однак дані заяви не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки такі заяви подані за межами строку, передбаченого ч.5 ст. 1269 ЦК України, для відкликання заяви про прийняття спадщини. На час подачі таких заяв ОСОБА_2 отримала свідоцтва про прийняття спадщини на спадкове майно.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1257 ЦК України передбачені підстави недійсності заповіту, відповідно до якої заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

За змістом Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року визначено те, що заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається ним перед його підписом. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою за правилами, викладеними в пунктах цієї Інструкції. На бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках.

Виходячи з положень ст. 202 та ст. 1233 ЦК України заповіт є одностороннім правочином, тобто дією однієї сторони, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Положеннями статті 1254 ЦК України передбачено, що заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт, а також скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Відповідно до роз'яснень п. 19 постанови пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Судом встановлено, що при оформленні ОСОБА_4 заповіту були дотримані вимоги до форми заповіту.

Даний заповіт записаний державним нотаріусом Кобеляцької державної нотаріальної контори та до підписання прочитаний вголос заповідачем ОСОБА_4 після чого власноручно нею підписаний в присутності нотаріуса (а.с.153).

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 зверталась до Кобеляцького районного суду Полтавської області із позовом до ОСОБА_2 та Кобеляцької державної нотаріальної контори Полтавської області про визнання права на обовязкову частку у спадщині, яка залишилась після смерті ОСОБА_4. Рішенням суду від 19 квітня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Дане рішення Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області залишено без змін.

Твердження позивача, ОСОБА_1, що заповіт складено під впливом і за допомогою державного нотаріуса, а також зловмисної домовленості ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки суду не надано доказів того, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Таким чином, суд вважає, що заповіт, складений ОСОБА_4 24 травня 2013 року є дійсним, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Всі інші вимоги ОСОБА_1 є повязаними із вимогою про визнання заповіту недійсним, є похідними від даної вимоги, а тому враховуючи, що у визнанні заповіту недійсним позивачу відмовлено, то не підлягають задоволенню й інші вимоги ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 1233, 1257 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Кобеляцької державної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Кобеляцький районний суд Полтавської області на протязі 10 днів з дня його винесення.

Суддя: