Ухвала

іменем україни

14 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

Ситнік О.М., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про зміну способу і порядку виконання рішення суду, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - на ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 16 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (далі - ВПВР УДВС ГТУЮ у Херсонській області) звернувся до суду із заявою про зміну порядку і способу виконання рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 травня 2013 року, обґрунтовуючи її тим, що на виконанні відділу перебуває виконавче провадження із виконання виконавчого листа, виданого 19 липня 2013 року Голопристанським районним судом Херсонської області, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 грошових коштів на загальну суму 1 998 250 грн. Під час перевірки майнового стану боржника було встановлено, що ОСОБА_5 належить житловий будинок та земельна ділянка, які розташовані по АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що реалізацію наведеного вище будинку в установленому законом порядку провести неможливо, так як в ньому зареєстрована та проживає малолітня дитина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, а орган опіки та піклування відмовився надати дозвіл на відчуження будинку, головний державний виконавець просив суд змінити порядок та спосіб виконання рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 травня 2013 року зі стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 1 998 250 грн на звернення стягнення на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, право користування яким має неповнолітня дитина, шляхом продажу його з прилюдних торгів за ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності.

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 29 грудня 2015 року заяву головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Херсонській області задоволено.

Постановлено змінити порядок та спосіб виконання рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 травня 2013 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 250 тис. доларів США, що еквівалентно 1 998 250 грн, шляхом звернення стягнення на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_5, шляхом продажу вказаного будинку з прилюдних торгів.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 16 лютого 2016 року ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 29 грудня 2015 року скасовано та постановлено нову ухвалу, якою заяву головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Херсонській області залишено без задоволення.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_4 - просить скасувати ухвалу апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

У ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Така ж норма міститься і в ст. 373 ЦПК України.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленого ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Судом установлено, що рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 травня 2013 року, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 250 тис. доларів США, що еквівалентно 1 998 250 грн.

Постановою державного виконавця ВДВС Голопристанського РУЮ від 24 липня 2013 року відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Голопристанським районним судом Херсонської області від 19 липня 2013 року на виконання зазначеного вище рішення суду.

19 серпня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, що належить боржнику ОСОБА_5, лише в межах суми боргу.

Згідно з довідкою Голопристанського районного сектора управління Державної міграційної служби у будинку за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрована малолітня дитина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Виконуючи положення п. 4.5.9 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої за № 489/20802, яким передбачено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону, 27 січня 2015 року державний виконавець повторно звернувся до начальника служби у справах дітей Голопристанської районної державної адміністрації з проханням надати дозвіл на реалізацію належного боржнику ОСОБА_5 житлового будинку.

Листом від 19 лютого 2015 року служба у справах дітей Голопристанської районної державної адміністрації повідомила ВДВС Голопристанського РУЮ про відмову в наданні такого дозволу із посиланням на ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб та безпритульних дітей», ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» та ч. 4 ст. 177 СК України.

Вважаючи зазначену обставину такою, що ускладнює (унеможливлює) виконання рішення суду про стягнення із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 грошових коштів, державний виконавець звернувся до суду із заявою про зміну порядку та способу виконання цього рішення зі стягнення грошових коштів на звернення стягнення на майно боржника.

Змінюючи спосіб і порядок виконання рішення суду, суд першої інстанції виходив із того, що у боржника відсутнє інше майно, крім житлового будинку, внаслідок чого неможливо виконати рішення суду, а передбачені законом заходи впливу на боржника не спонукали його до виконання зобов'язань перед стягувачем.

Однак із вказаними висновками обґрунтовано не погодився апеляційний суд та правильно вважав відсутніми підстави для задоволення заяви головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Херсонській області про зміну способу і порядку виконання рішення суду на підставі ст. 373 ЦПК України, адже відповідно до встановлених Законом України «Про виконавче провадження» способів і порядку виконання судових рішень про стягнення грошових коштів такий спосіб, як звернення стягнення на майно боржника, віднесено до загального порядку звернення стягнення на кошти та інше майно боржника і є однією із послідовних дій державного виконавця, які підлягають вчиненню ним, і не потребує встановлення або зміни способу і порядку виконання рішення судом у порядку, передбаченому ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» і ст. 373 ЦПК України.

Таким чином, апеляційний суд правильно вважав, що такий спосіб виконання рішення, як звернення стягнення на майно боржника у спірних правовідносинах, не є новим заходом для виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню, оскільки такий захід міг бути і був застосований державним виконавцем самостійно.

Разом із тим колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1829цс15, задовольняючи заяву про зміну способу виконання судового рішення з повернення майна (відновлення становища, яке існувало до порушення - п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України) на стягнення його вартості (відшкодування майнової шкоди - п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України) суди фактично змінюють рішення суду по суті та самостійно змінюють спосіб захисту, передбачений ст. 16 ЦК України.

Отже, постановлена апеляційним судом оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, відповідає вищевказаним нормам матеріального та процесуального права, відсутні підстави для її скасування.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують та не дають підстав вважати, що під час постановлення оскаржуваної ухвали апеляційним судом порушено норми процесуального та матеріального права.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а постановлена у справі ухвала апеляційного суду - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 16 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: А.О. Леванчук

А.В.Маляренко

О.М.Ситнік

О.В.Ступак