Справа № 539/1837/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Жаги Е. Г.

при секретарі судового засідання Гусак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що на протязі 2013 року він надав відповідачу в борг 445 000 гривень для здійснення підприємницької діяльності. Грошові кошти за спільною домовленістю необхідно було повернути за першою вимогою не пізніше трьох, семи банківських днів, про що зазначено у боргових розписках, які власноручно писав ОСОБА_2 коли отримував від нього гроші. На його неодноразові звернення з вимогою повернення коштів ОСОБА_2 не відреагував. Таким чином, взяті на себе зобовязання відповідач не виконав, позику не повернув.

Просить стягнути з відповідача на свою користь борг в сумі 445 000 гривень, суму інфляційних витрат в розмірі 360 895 грн., сукупний розмір 3% річних за несвоєчасне виконання зобовязання в сумі 35 315,39 грн. та пеню за несвоєчасне повернення коштів в сумі 214 334,97 грн.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечуючи проти стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача основної суми боргу в розмірі 445 000 грн. ОСОБА_3, суму інфляційних витрат визнає лише в розмірі 56 181 грн., сукупний розмір 3% річних за несвоєчасне виконання зобовязання в сумі 11 626,854 грн. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені за несвоєчасне виконання зобовязання, то представник відповідача вважає, що вона взагалі задоволенню не підлягає, оскільки умовами договорів позики не передбачено такої відповідальності як пеня та не встановлений розмір.

Суд, вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши письмові докази в справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що спір між сторонами виник з договірних правовідносин.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом за загальними принципами міжнародного права.

Нормами ст 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно з вимогами ч. 2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з правовою позицією, викладеною Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 18.09.2013 року по справі № 6-63цс13, застосування якої в силу ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

На підтвердження укладення договору позики позивачем представлено суду ксерокопії розписок, власноручно написаних відповідачем, про, що він сам зазначив у судовому засіданні, якими підтверджено факт отримання боржником грошей та волевиявлення боржника у визначений у розписках строк повернути отримані кошти (а.с.9-13).

Зі змісту розписок вбачається, що саме між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2В були укладені договори позики на загальну суму 445 000 грн. та відповідач зобов'язувався повернути позивачу отримані кошти за першою вимогою не пізніше 3-х, 7-ми банківських днів (а.с.9-13).

Зобов'язання, як зазначено у статті 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно вимог ч.2 ст.530 ЦК України встановлено, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства

Таким чином, підтвердженням передачі грошей та укладання договору позики є розписки і відповідач визнав факт написання розписок саме ним.

При цьому протягом часу розгляду справи в суді відповідач не порушував питання про визнання цієї угоди недійсною.

Судом також встановлено, що відповідач на даний час кошти не повернув. А наявність боргових документа у позивача згідно ст.545 ЦК також підтверджує той факт, що боржник не виконав свого зобов'язання.

У порушення договору позики, відповідач своїх зобов'язань щодо повернення коштів позивачу згідно боргових розписок не виконав, чим порушує права позивача що підлягають захисту в судовому порядку, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 445 000 грн. 00 коп.

Що стосується суми інфляційних витрат, то вона підлягає стягненню розмірі 56 181 грн., а 3% річних становить 11 626 грн.85 коп., оскільки за договором позики від 03.07.2013 року строк повернення позики починав свій перебіг з 16.08.2015 р. та закінчувався 18.08.2015року, отже, виходячи із положень ч.І ст.612 ЦК України, перший день прострочення виконання зобов'язання за цим договором буде 19.08.2015р.

З урахуванням наведеного, інфляційні витрати за порушення умов цього договору, в частині своєчасності повернення позики, за період 19.08.2015 р. по 13.06.2016 року (в межах заявленого позивачем за періоду), становлять 4530,00 грн. з розрахунку 500000 х 1.0906 - 500000 де, 50 000 - сума боргу за договором, 1.0906 - сукупний індекс інфляції - ((102,3:100) х (98,7:100) х( 102:100) х(100,7:100) х (100,9 :100) х (99,6:100)* (101:100)* (103,5:100) *(100,1:100))

Три проценти річних від простроченої суми, за цим договором, за період з 19.08.2015 р. по 13.06.2016р. (в межах заявленого позивачем періоду), виходячи з розміру простроченої суми -50000 грн. та строку прострочення за вказаний період (300 днів) складають 1232,88 грн. з розрахунку (50000 х 3/365 х 300)/100.

За договором позики від 26.07.2013 року, строк повернення позики починав свій перебіг 16.08.2015 р. та закінчився 22.08.2015р., отже виходячи із положень ч.І ст.612 ЦК України перший день прострочення виконання зобов'язання за цим договором 23.08.2015р.

З урахуванням наведеного, інфляційні втрати, за порушення умов цього договору, в частині своєчасності повернення позики, за період 23.08.2015 р. по лютий місяць 2016 року (в межах заявленого позивачем за періоду), становить: 20 385,00 грн. з розрахунку 225000 х 1,0906 - 225000 де, 225000- сума боргу за договором, 1,0906 - сукупний індекс інфляції ((102,3:100) х (98, 7:100) х(102:100) х(100,7:100) х (100,9 :100) х (99,6:100)* (101:100)* (103,5:100) *(100,1:100)).

3% річних від простроченої суми, за цим договором, за період з 23.08.2015 р. по 13.06.2016р. (в межах заявленого позивачем за періоду), виходячи з розміру простроченої суми - 225 000 гри., та строку прострочення за вказаний період (296 днів) складають 5473,97 грн. з розрахунку (225000 х 3/365 х 296)/100.

За договором позики від 01.08.2013 р., строк повернення позики починав свій перебіг 16.08.2015 р. та закінчувався 22.08.2015р., отже виходячи із положень ч.І ст.612 ЦК України перший день прострочення виконання зобов'язання за цим договором буде 23.08.2015р.

З урахуванням наведеного, інфляційні втрати за порушення умов цього договору, в частині своєчасності повернення позики за період з 23.08.2015 р. по лютий місяць 2016 року (в межах заявленого позивачем за періоду), становить: 6 795,00 грн. з розрахунку 75000 х 1,0906- 75000 де, 75000- сума заборгованості за договором, 1,0906- сукупний індекс інфляції ((102,3:100) х (98,7:100) х(102:100) х(100,7:100) х (100,9 :100) х (99,6:100)* (101:100)* (103,5:100) *(100,1:100)).

3% річних від простроченої суми, за цим договором, за період з 23.08.2015 року по 13.06.2016 року (в межах заявленого позивачем за періоду), виходячи з розміру простроченої суми - 75 000 грн., та строку прострочення за вказаний період (296 днів) складають 1824,66 грн. з розрахунку (75 000 х 3/ 365 х 296)/100.

За договором позики від 12.09.2013 року, строк повернення позики починав свій перебіг 16.08.2015 р. та закінчувався 22.08.2015року, отже виходячи із положень ч.І ст.612 ЦК України перший день прострочення виконання зобов'язання за цим договором буде 23.08.2015року.

З урахуванням наведеного, інфляційні втрати, за порушення умов цього договору, в частині своєчасності повернення позики, за період з 23.08.2015 р. по лютий місяць 2016 року (в межах заявленого позивачем за періоду), становить 6 795,00 грн. з розрахунку 75000 х 1,0906- 75000 де, 75 000- сума заборгованості за договором, 1,0906- сукупний індекс інфляції ((102,3:100) х (98,7:100) х(102:100) х(100,7:100) х (100,9 :100) х (99,6:100)* (101:100)* (103,5:100) *(100,1:100)).

3% річних від простроченої суми, за цим договором, за період з 23.08.2015 року по 13.06.2016 року (в межах заявленого позивачем за періоду), виходячи з розміру простроченої суми - 75 000 грн., та строку прострочення за вказаний період (296 днів) складають 1824,66 грн. з розрахунку (75000 х 3/ 365 х 296)7100.

За договором позики від 11.10.2013року строк повернення позики настав 18.10.2013 року, отже виходячи із положень ч.І ст.612 ЦЬС України перший день прострочення виконання зобов'язання за цим договором буде 19.10.2013р.

З урахуванням наведеного, інфляиійні втрати, за порушення умов цього договору, в частині своєчасності повернення позики, за період з 19.10.2013 р. по лютий місяць 2016 року (в межах заявленого позивачем за періоду), становить 16220,00 грн. з розрахунку 20000 х 1,8838 - 20000 де, 20000- сума заборгованості за договором, 1,8138 сукупний індекс інфляції (100:100)*(100,4:100)*(100,2:100) х(100,5:100) х(100,2:100) х(100.6:100) х(102,2:100) х(103,3:100) х(103,8:100) х(101:100) х(100,4:100) х(100,8:100) х(102,9:100) х(102,4:100)х(101,9:100) х (103 :100) х (103,1:100) х(105,3:100) х (110,8:100) х(114:100) х(102,2:100) х (100,4:100) х (99:100) х (99,2:100) х (102,3:100) (98,7:100) х(102:100) х(100,7:100) х (100,9 :100) х (99,6:100) *(101:100)* (103,5:100) *(100,1:100))

3% річних від простроченої суми, за цим договором, за період з 19.10.2013 р. по 13.06.2016р. (в межах заявленого позивачем за періоду), виходячи з розміру простроченої суми - 20 000 грн., та строку прострочення за вказаний період (773 днів) складають 1270,66 грн. з розрахунку 20000 х 3/ 365 х 773/100.

З урахуванням наведеного сукупний розмір інфляційних втрат за усіма договорами позики укладеними між сторонами цього спору, за якими позивач вимагає стягнення заборгованості у даній справі, становить 56 181 (п'ятдесят шість тисяч сто вісімдесят ода) гривня 00 коп., з розрахунку: 4530,00 грн. (розмір інфляційних втрат за договором позики від 03.07.2013 р.); -20385,00 грн. (розмір інфляційних втрат за договором позики від 26.07.2013 р.); - 6795,00 грн. (розмір інфляційних втрат за договором позики від 01.08.2013 р,.) 6 795,00 грн. (розмір інфляційних втрат за договором позики від 12.09.20ІЗ.р.)- 17 676,00 грн. (розмір інфляційних втрат за договором позики від 11.10.2013р.).

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язання, в розмірі облікової ставки НБУ від суми боргу (розмір якої відповідно до розрахунку позивача становить 445 000грн.), за період прострочення з 13.06.2015р. по 13.06.2016 р. (в межах строку позовної давності). Розмір суми пені, заявленої до стягнення у даній справі відповідно до розрахунку позивача становить 214 334, 97 грн.

Відповідно до ч.І статті 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного грошового зобов'язання за кожен день прострочки виконання. (ч.І і ч.2 ст.549 Цивільного кодексу України).

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).

В той же час виконання зобов'язання забезпечуються, якщо не встановлено договором або законом. (ч.І ст.548 ЦК України).

Умовами договору позики від 03.07.2013 р., договору позики від 26.07.2013 р., договору позики від 01.08.2013 р., договору позики від 12.09.2013 р., договору позики від 11.10.2013р.. за якими стягується заборгованість у даній справі, не передбачено такої відповідальності як пеня та не встановлений її розмір.

А тому позовні вимоги про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язань, не грунтуються на вимогах закону та умовах договорів позики, укладених між сторонами даного спору, а отже і такими що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 549-552, 625, 1046, 1047, 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 445 000(чотириста сорок пять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму інфляційних витрат в розмірі 56 181(пятдесят шість тисяч сто вісімдесят одну) гривню 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сукупний розмір 3% річних за несвоєчасне виконання зобовязання в сумі 11 626( одинадцять тисяч шістсот двадцять шість) гривень 85 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 5 128 (пять тисяч сто двадцять вісім) грн.08 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_5 Е. Г.