_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/6800/16-ц
Провадження № 2/520/3596/16
УХВАЛА

про визнання мирової угоди та закриття провадження у справі

18 серпня 2016 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Прохорова П.А.

при секретарі Цвігун А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права власності,

встановив:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває вказана цивільна справа.

18 серпня 2016 року сторони звернулись до суду з заявою про затвердження мирової угоди щодо спору, який перебуває у провадженні суду, яка укладена між сторонами та умови якої є для них прийнятними.

Відповідно до такої заяви сторони повідомили що дійшли згоди щодо обставин та умов про право власності на квартиру АДРЕСА_1 а також про залишок заборгованості, та щодо залишку заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_3 що стягнуто з нього за рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 грудня 2014 року №509/562/14-ц, що є предметами спору у справі, та зауважили про те, що наслідки затвердження мирової угоди їм відомі та зрозумілі.

В судове засідання учасники справи не зявились, про час та місце його проведення були повідомлені завчасно, належними чином. Згідно поданої до канцелярії суду заяви сторін про затвердження мирової угоди сторони просили суд вирішити справу за їх відсутності.

З викладеного суд доходить висновку про можливість вирішення зазначеного клопотання про затвердження мирової угоди за відсутності сторін.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи.

У разі укладення сторонами мирової угоди, суд досліджує її відповідність закону, зясовує, чи не порушує така угода прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та за наявності відповідних підстав постановляє ухвалу про закриття провадження у справі та закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди.

Згідно записів у заяві про затвердження мирової угоди, вказівки за текстом такої угоди, наслідки визнання судом мирової угоди сторонам відомі та зрозумілі, а за такого суд вважає заяву про визнання мирової угоди та закриття провадження у справі у зв'язку з досягненням мирової угоди обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, з матеріалів цивільної справи вбачається, що:

1.06 березня 1982 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що свідчить видане Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського МУЮ свідоцтво про шлюб (видане повторно на бланку серії І-ЖД №011361)

2.В період подружніх відносин за ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2, про що вказує акт №41 приймання-передачі квартири АДРЕСА_3, із відміткою про його реєстрацію у органах БТІ за р.№98 доп. стр.143 реєстр 3112 від 27.11.1995 року.

3.09 липня 2013 року між ОСОБА_2 (позичальником) та ОСОБА_3 (позикозавцем) було укладено договір позики, за яким ОСОБА_2 у позику 115000,00 дол. США зі строком повернення до 09.08.2013 року. В звязку з невиконанням позичальником свого обовязку ОСОБА_3 звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з відповідним позовом про стягнення заборгованості, шо було задоволено судом та стягнуто з ОСОБА_1В на користь ОСОБА_3 заборгованість в розмірі 1969844,45 грн. Вказане рішення набуло законної сили, та його копія долучена до матеріалів справи.

Правовий режим майна, що перебуває у спільній сумісній власності врегульовано положеннями ст. 368 ЦК України: так, майно, набуте подружжями за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Кореспондуючою є спеціальна норма закону, встановлена ст. 60 СК України, за якою майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Таким чином вбачається, що наведена квартира є обєктом спільної сумісної власності вказаного подружжя.

При цьому щодо обставин визнання подружжям прав власності ОСОБА_3 на спірну квартиру суд зазначає наступне.

Згідно зі змістом ч.4 ст. 65 СК України договір, укладений одним з подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Таким чином передача майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя за погашення зобовязання, що виникло у період подружніх відносин сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кореспондує вказаним положенням ч.4 ст. 65 СК України, та засадам законодавства, що регулює порядок розпорядження майном подружжя.

Засади ст.ст. 3,11 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року гарантують кожній особі право на захист судом її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів.

Звертаючись до суду за захистом свого права позивач визначає предмет та підстави позову.

Згідно п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Разом з тим, відповідно до ст. 10, ст. 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1-3 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до п. 4 статті 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом.

Згідно із ч. 3 ст. 206 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі, повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

З огляду на викладене, зважаючи на відсутність у суду відомостей про обставини, які б унеможливлювали визнання судом цієї мирової угоди, суд вважає за можливе визнати мирову угоду і закрити провадження у справі, оскільки умови мирової угоди не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтересів інших осіб.

Крім того, у зв'язку з закриттям провадження і справі, вжиті в ході розгляду справи заходи забезпечення позову підлягають скасуванню, що кореспондує положенням ч.6 ст. 154 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 6 ст. 154, ст. 175, п. 4 ч. 1 ст. 205, ч. 3 ст. 206 ЦПК України,

ухвалив:

Клопотання сторін про визнання мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права власності - задовольнити.

Визнати мирову угоду, укладену 18 серпня 2016 року між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, з приводу спору, що перебував на вирішенні Київського районного суду м. Одеси в рамках провадження по справі №520/6800/16-ц:

Визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_4, загальною площею 47,5 квадратних метрів.

Встановити наявність у ОСОБА_2 обовязку сплатити залишок боргу сумі 412800 грн. (чотириста дванадцять тисяч вісімсот гривень нуль копійок) на користь ОСОБА_3 протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту підписання Мирової угоди (з 18 серпня 2016 року).

Встановити визнання ОСОБА_2 обовязку протягом 5 (п'яти) календарних днів з моменту затвердження судом Мирової угоди (18 серпня 2016 року), зняти з реєстрації місця проживання усіх осіб, зареєстрованих у квартирі №3, яка розташована за адресою: місто Одеса, вулиця Левітана, будинок 108.

Затвердити домовленість сторін про те, що судові витрати, сплачені кожною із сторін по даній справі, їм не компенсуються, а усі витрати, пов'язані з виконавчим провадженням по виконанню виконавчого листа від 15 квітня 2015 року, виданого Овідіопольським районним судом Одеської області на виконання рішення суду від 15.12.2014 року по справі №509/562/14-ц, що виникатимуть чи можуть виникнути після затвердження судом цієї Мирової угоди, покладаються на ОСОБА_2.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права власності - закрити.

Вжиті згідно ухвали Київського районного суду м. Одеси №520/6800/16-ц від 15.06.2016 року у вигляді заборонити всім фізичним особам та юридичним особам вчиняти дії, які спрямовані на відчуження у будь-який спосіб квартири під №3, яка розташована в Київському районі міста Одеси, за адресою: вул. Левітана, 108 - скасувати.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси, шляхом подання апеляційної скарги в п'ятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя Прохоров П. А.