Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2001/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.09.2016 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого судді Левка Т.Ю., при секретарі Роман К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 державна нотаріальна контора, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 сільської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 державна нотаріальна контора, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Вимоги позову мотивовано тим, що 05 січня 2016 року помер рідний брат позивача - ОСОБА_4, який заповіту не залишив. Після смерті спадкодавця залишився житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в с.Чорнотисів, вул. І. Франка, 14. Померлий проживав один. Спадкоємців першої черги немає, а позивач є спадкоємцем до майна померлого за законом другої черги. Позивач вказує, що на момент відкриття спадщини він був зареєстрований і проживав окремо від спадкодавця , одразу ж після його смерті приїхав додому в с. Чорнотисів і вступив в управління і володіння спадковим будинком, де проживає і на даний час. У визначений законом шестимісячний строк позивачем було подано письмову заяву до ОСОБА_3 державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом, після смерті брата, де в усній формі йому було надано розяснення - відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок. За таких обставин позивач змушена звернутися до суду із даним позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради, який належним чином своєчасно повідомлений про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, надіслав до суду письмову заяву, про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 державної нотаріальної контори, належним чином своєчасно повідомлений про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, заяв, клопотань від нього не надходило, тому справу розглянуто за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 05 січня 2016 року помер рідний брат позивача - ОСОБА_4, який заповіту не залишив. На сьогоднішній час його батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_1 також померли.

Останнім місцем проживання брата позивача було: с. Чорнотисів, вул. І. Франка, 14, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом ОСОБА_2 сільської ради від 20.07.2016 р. №1044. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно - житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в с. Чорнотисів, вул. І. Франка, 14.

Згідно довідки виконкому ОСОБА_2 сільської ради від 20.07.2016 р. №1045 в спадковому будинку на день смерті спадкодавця померлий проживав один.

Таким чином, спадкоємців першої черги щодо спадкового майна немає.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Таким чином єдиним спадкоємцем до майна померлого за законом другої черги є позивачка ОСОБА_1 рідний брат померлого.

Позивач прийняв спадщину, оскільки одразу ж після смерті брата приїхав додому в с. Чорнотисів і вступив в управління і володіння спадковим будинком, де проживає і на даний час. У порядку ст.169 ЦК України, у визначений законом шестимісячний строк ним було подано письмову заяву до ОСОБА_3 державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті брата ОСОБА_4.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

У зв'язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті брата позивач звернувся до ОСОБА_3 державної нотаріальної контори.Разом з тим, державним нотаріусом позивачу було в усній формі було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів та розяснено про необхідність звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до акту обстеження обєкту нерухомого майна від 21.07.2016 року, технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 21.07.2016 року, виготовленого інженером по технічній інвентаризації обєктів нерухомого майна вбачається, що житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в с. Чорнотисів, вул ОСОБА_6, 14, Виноградівського району, будівництвом завершений (рік побудови будинку 1978), оціночна вартість складає - 39831 грн. Загальна корисна площа житлового будинку становить 35,2 кв.м., в тому числі житлова площа - 17,4 кв.м.

На земельній ділянці розміщені:

-Житловий будинок літ. А

-Убиральня літ. Б

-Сарай свинарник літ. В

-Огорожа №1.

Згідно довідки виконкому ОСОБА_2 сільської ради №1043 від 20.07.2016 року житловий будинок в с.Чорнотисів, вул.І.Франка, 14, Виноградівського району на підставі запису по господарської книги№11, особового рахунку 0639-1рахується за ОСОБА_4, який помер 05.01.2016 року.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Так, 5 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року N 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення" (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року").

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачкою та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачкою на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1262, 1268, 1270, 1274 ЦК України, ст.ст. 10, 27, 31, 60, 61, 169, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, мешканцем с. Чорнотисів, вул. Першотравнева, 5, Виноградівського району, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями (житловий будинок літ. А, убиральня літ. Б, сарай (свинарник) літ. В, Огорожа літ. N1) № 14, загальна площа якого становить 35,2 кв.м., в тому числі житлова площа - 17,4 кв.м., який розташований по вул. І. Франка в с. Чорнотисів, Виноградівського району, в порядку спадкування за законом, що рахується за ОСОБА_4, який помер 05.01.2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_7