Справа № 344/8274/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1517/2016
Головуючий у 1 інстанції Мелещенко Л.В.
Суддя-доповідач Васильковський В.М.
01 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:
головуючого Васильковського В.М.
суддів: Малєєва А.Ю., Меленко О.Є.,
секретар Петрів Д.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на рішення Івано-Франківського міського суду від 19 травня 2016 року, -
в с т а н о в и л а :
в червні 2015 року ПАТ «ВАБ» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації звернувся з даним позовом, посилаючись на те, що 19.09.2011 з ОСОБА_3 укладено договір банківського обслуговування, за яким їй надано кредит у сумі 15 500 грн, терміном повернення - 19.09.2014 із сплатою 15 % річних, щомісячною комісією 1,5 % від суми кредиту. Станом на 21.05.2015 заборгованість становить 69 242,26 грн, а саме: кредит - 12 820,95 грн, відсотки за користування кредитом - 5 936,43 грн, комісія за РО - 6 742,50 грн, неустойка (штраф, плата за пропуск платежів) - 43 742,38 грн, тому просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості.
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 19 травня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» борг за договором банківського обслуговування № BL_NК00076360 від 19.09.2011 на загальну суму 28 969,64 грн, що складається з заборгованості за кредитом 12 820,95 грн, відсотків за користування кредитом 4 638,69 грн, комісії за РО 6 510 грн, неустойки (штрафу, плати за пропуск платежів) 5 000 грн, а в дохід держави 243,60 грн судового збору.

В апеляційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» посилається на необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відповідач від виконання зобов'язань ухиляється. Відповідно до ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кошти у строк та в порядку, що встановлені договором. В кредитному договорі від 19.09.2011 зазначений термін повернення кредиту - 19.09.2014. Згідно п. 6.4 кредитного договору договір набуває чинності з моменту підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань. Суд не врахував, що в строк, зазначений у кредитному договорі заборгованість має бути в повному обсязі повернута кредитодавцеві. На момент звернення до суду умови договору відповідачем не виконані. У кредитному договорі не вказано, що позикодавець може звернутися до суду 19.09.2014, ця дата - строк повернення кредиту. Звернувшись до суду 11.06.2015 року за захистом своїх порушених прав, банк не пропустив строк позовної давності. Судом безпідставно позбавлено позивача права на отримання частини відсотків, комісії та пені на загальну суму 40 272,62 грн. Просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні частини відсотків - 1 324,74 грн, частини комісії за РО - 232,50 грн та частини пені - 38 724,38 грн, ухваливши в цій частині нове рішення про стягнення зазначених сум; в решті рішення залишити без змін.

В засідання апеляційного суду сторони, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, не з'явились повторно. Представник ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», підтримуючи апеляційну скаргу, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.09.2011 між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_3 укладено договір банківського обслуговування № BL_NК00076360, згідно відповідачу надано кредит на поточні потреби у сумі 15 500 грн, терміном повернення - 19.09.2014 із сплатою відсотків 15 % річних, щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом 1,5 % від суми кредиту. Так як відповідач свої зобов'язання не виконала, станом на 21.05.2015 заборгованість за кредитним договором становить 69 242,26 грн та складається: заборгованість за кредитом - 12 820,95 грн, відсотки за користування кредитом - 5 936,43 грн, комісія за РО - 6 742,50 грн, неустойка (штраф, плата за пропуск платежів) - 43 742,38 грн.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Представник відповідача заявив про застосування позовної давності, відповідачем не здійснювалося жодних дій, які б свідчили відповідно до ст. 264 ЦК України про переривання строку позовної давності, а позивач не надав суду доказів, що підтверджують поважність причини пропуску позовної давності. Так як термін повернення кредиту за договором банківського обслуговування встановлений 19.09.2014, останній платіж здійснений відповідачем 19.04.2012, а позов поданий до суду 11.06.2015, то суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача заборгованості за період з 11 червня 2012 року по 19 вересня 2014 року (кінцевий термін повернення кредиту), а саме: заборгованість за кредитом - 12 820,95 грн, відсотки за користування кредитом - 4 638,69 грн, комісія за РО - 6 510 грн. Окрім того, суд дійшов до переконання, що розмір пені слід зменшити до 5 000 грн, оскільки пеня значно перевищує розмір збитків.

Висновок суду першої інстанції не повністю відповідає вимогам закону та обставинам справи у зв'язку з неправильним застосуванням норм статей 257, 261, 267 та 526, 551 ЦК України, що призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За змістом ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Разом із тим, за змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Обмеживши розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача останнім терміном повернення кредиту, встановленим договором банківського обслуговування від 19.11.2011 № BL_NК00076360 - 19 вересня 2014 року, суд першої інстанції помилково ототожнив поняття як "строк договору" і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст. ст. 530, 631 ЦК України).

Оскільки кошти за договором банківського обслуговування в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом, комісія та пеня підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29 червня 2016 року (справа № 6-1188цс16).

З матеріалів справи вбачається, що з позовом до ОСОБА_3 банк звернувся 11 червня 2015 року.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № BL_NК00076360 розмір заборгованості за період з 11.06.2012 по 20.05.2015 (в межах загальної позовної давності) становить: заборгованість за кредитом - 12 820,95 грн, відсотки за користування кредитом - 5 771,14 грн (5 936,43 грн - 165,29 грн), комісія за РО - 6 742,50 грн, неустойка (плата за пропуск платежів) - 43 742,38 грн (за останні 12 місяців перед зверненням кредитора до суду) (а. с. 12-13).

Колегія суддів не погоджується, також, із висновком суду першої інстанції про зменшення розміру неустойки (пені) до 5 000 грн.

Частина 3 статті 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 3 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14).

Оскільки заборгованість за кредитом, процентами, комісією складає загальну суму 25 334,59 грн, з огляду на викладене, ураховуючи принцип співмірності, розмір неустойки слід зменшити із 43 742,38 грн до 25 334 грн.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, а зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що згідно ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

Судовий збір у розмірі 606,32 грн згідно вимог ст. 88 ЦПК України, ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" слід стягнути з ОСОБА_3 в спеціальний фонд Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 19 травня 2016 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за договором банківського обслуговування № BL_NК00076360 від 19.09.2011 станом на 21.05.2015 на загальну суму 50 668 грн 59 коп., що складається із заборгованості за кредитом в сумі 12 820,95 грн, відсотків за користування кредитом в сумі 5 771,14 грн, комісії за РО в сумі 6 742,50 грн, неустойки (штрафу, плати за пропуск платежів) в сумі 25 334 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 606 грн 32 коп. судового збору в спеціальний фонд Державного бюджету України за наступними реквізитами: отримувач - УДКСУ у м. Івано-Франківську; код ЄДРПОУ отримувача-37952250; банк отримувача - ГУДКСУ в Івано-Франківській області; код банку отримувача (МФО) - 836014; рахунок отримувача - 0002; код класифікації доходів бюджету - 22030001; Апеляційний суд Івано-Франківської області.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення. Касаційна скарга на рішення може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Малєєв А.Ю.

Меленко О.Є.