справа № 208/390/16-ц
№ провадження 2/208/1180/16
04 травня 2016 р. м. Дніпродзержинськ
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., при секретареві Шешуревої Я.І.,
- представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та процентів річних за договором позики, -
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та процентів річних за договором позики.
У своєму позові позивач просить суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь заборгованість за договором позики від 01 лютого 2014 року укладеного між ним та відповідачем ОСОБА_3, яка складає 15 000 грн. Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь три проценти річних від простроченої суми заборгованості, які складають 849, 45 грн.
В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що 01 лютого 2014 року між ним та ОСОБА_3 був укладений у письмовій формі договір позики коштів. Згідно укладеного договору позики ним було передано у борг ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 15 000 грн., які відповідач зобов'язався повернути не пізніше 01 березня 2014 року. Він неодноразово звертався до відповідача про добровільну сплату боргу, але відповідач ухиляється від повернення боргу.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилалась на обставини зазначені в позові, просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 01 лютого 2014 року укладеного між ним та відповідачем ОСОБА_3, яка складає 15 000 грн. Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь три проценти річних від простроченої суми заборгованості, які складають 849, 45 грн.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином, причини не явки до суду не повідомив.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 01 лютого 2014 року був укладений договір позики, умовами якого є отримання ОСОБА_3 від ОСОБА_2 коштів в розмірі 15 000 грн., строком повернення не пізніше 01 березня 2014 року.
Згідно до висновку ДІМ Дніпровського РВ Ярошенко Ю.С. від 22.06.2015 року до ЧЧ Дніпровського РВ із заявою звернувся ОСОБА_2, в якій просить вжити заходів до ОСОБА_3, котрий взяв в борг гроші в сумі 15 000 грн. та на сьогоднішній день гроші не повернув, в ході розгляду матеріалу встановлено, що відносини які склались між ОСОБА_2, та ОСОБА_3 є цивільно - правовими.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 на даний час позивачу ОСОБА_2 кошти за договором позики від 01 лютого 2014 року не повернув.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
Згідно до розрахунків, сума боргу складає 15 000 грн. та 849, 45 грн. = (15 000 грн. х 3 % річних х 689 (днів прострочення)), які підлягають стягненню з відповідача.
У правовому висновку про застосування ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, який міститься в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, вказано, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.
Враховуючи викладене та те, що на даний час відповідач ОСОБА_3 грошові кошти позивачу ОСОБА_2 не повернув, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 509, 625, 1046, 1047, 1048 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 224, 233 ЦПК України, суд, -
Позовні ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та процентів річних за договором позики, задовольнити.
Стягнути з відповідача ОСОБА_3, на користь ОСОБА_2:
- 15 000 (п'ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. - суму боргу;
- 849 (вісімсот сорок дев'ять) грн. 45 коп. - 3 % річних за період прострочення виконання зобов'язання.
Усього: 15 849 (п'ятнадцять тисяч вісімсот сорок дев'ять) грн. 45 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний термін апеляційної скарги з дня його проголошення.

Суддя Похваліта С. М.