АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/971/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Карпусь С.А.

суддів: Баса О.Г., Федорової Н.О.

секретаря Бондаря О.В.

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2,

ОСОБА_3, адвоката Драпчука С.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ярмолинецького районного суду від 25 березня 2016 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників розгляду, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних. В обґрунтування позову зазначала, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12 грудня 2011 року, яке набрало законної сили, стягнуто з колишнього чоловіка ОСОБА_3 на її користь 1/2 частину вартості земельної ділянки, що становить 19624,50 грн.; 1/2 частину вартості будівельних матеріалів, які знаходяться на земельній ділянці, що становить 9847 грн. та 1/2 частину грошових коштів в сумі 11200 грн., що були сплачені подружжям за погашення кредиту. За її зверненням 12 березня 2012 року було відкрито виконавче провадження ВП№31649309, яке до цього часу залишається невиконаним. Посилаючись на те, що станом на 07.12.2015 року відповідач не провів з нею повного розрахунку, що дає їй право на отримання інфляційних нарахувань та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України, просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь 30682,77 грн. понесених інфляційних втрат, 3663,78 грн. трьох процентів річних та 2300 грн. судових витрат понесених у зв'язку з виконанням судового рішення.

_________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Шевчик О.М. Провадження № 22-ц/792/971/16

Доповідач - Карпусь С.А. Категорія № 59

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 18 лютого 2015 року передано справу на розгляд за підсудністю до Ярмолинецького районного суду.

Рішенням Ярмолинецького районного суду від 25 березня 2016 року позов задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 30666,31 грн. інфляційних втрат, 3645,23 грн. 3% річних та 1750 грн. витрат пов'язаних з виконанням рішення суду, а всього 36061,54 грн.

Вирішено питання про судові витрати. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вважає рішення суду незаконним, просить його в частині стягнення з нього інфляційних нарахувань та трьох процентів річних скасувати, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм процесуального та матеріального права, зокрема положень ст. 625 ЦК України. Ця норма розміщена в розділі I «Загальні положення про зобов'язання» книги п'ятої ЦК, в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання і поширюється на всі види грошових зобов'язань.Грошові зобов'язання, відповідальність за які встановлена ст. 625 ЦК, передбачають договірні відносини. Вважає, що дія цієї статті поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. З рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що зазначено в ст. 11 ЦК. Не відповідає фактичним обставинам справи ототожнення судом першої інстанції правовідносин, що виникли між сторонами на підставі рішення суду, із зобов'язальними правовідносинами.

В запереченні на апеляційну скаргу представник позивача, посилаючись на законність рішення суду першої інстанції, просив відхилити апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, про що свідчить поштове повідомлення.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу з підстав, зазначених у ній.

Представник ОСОБА_1 заперечив апеляційну скаргу, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12 грудня 2011 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1/2 частину вартості земельної ділянки, що становить 19624,50 грн.; 1/2 частину вартості будівельних матеріалів, які знаходяться на земельній ділянці, що становить 9847 грн. та 1/2 частину грошових коштів в сумі 11200 грн., що були сплачені подружжям за погашення кредиту. Рішення суду набрало законної сили.

Постановою державного виконавця Другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 12 березня 2012 року відкрито виконавче провадження ВП№31649309 про примусове виконання виконавчого листа №2-4482 від 16.01.2012 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 цих коштів.

За даними карткового рахунку позивача в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_3 сплатив їй 20.11.2015 року 1080 грн. та 01.12.2015 року 905,93 грн..

Тому позивач просила стягнути з відповідача на її користь інфляційні втрати на суму боргу за період з 07.12.2012 року по 20.11.2015 року та три проценти річних за цей період та за період з 21.11.2015 року по 01.12.2015 року і з 01.12.2015 року по 07.12.2015 року, про що свідчить відповідний розрахунок (а.с. 99).

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, у частині п'ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникнути з рішення суду.

Згідно із ч. 2 ст.625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, установивши, що рішенням суду з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто грошові кошти в розмірі 19624,50 грн., 9847 грн. та 11200 грн., а всього 40671,50 грн. і таке зобов'язання зводиться до сплати грошей, отже, є грошовим зобов'язанням, дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності між сторонами грошових зобов'язань, які ОСОБА_3 належним чином не виконує, що дає підстави для стягнення на користь позивача 30666,31 грн. інфляційних втрат за весь час прострочення та 3645,23 грн. три проценти річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов'язання.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду України від 01.10.2014 року № 6-113цс14 та від 30 березня 2016 року № 6-2168цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

В частині стягнення з відповідача на користь позивача 1750 грн. витрат, пов'язаних з виконанням рішення суду дане рішення суду не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що на спірні правовідносини не поширюються положення ст. 625 ЦК України спростовуються викладеними вище обставинами та мотивами і не ґрунтуються на законі.

Підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ярмолинецького районного суду від 25 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча /підпис/ С.А. Карпусь

Суддя /підпис/ О.Г. Бас

Суддя /підпис/ Н.О. Федорова

Згідно оригіналу: суддя апеляційного суду С.А. Карпусь