Справа № 223/917/15-ц
Провадження № 2/223/43/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2016 року місто Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі:

судді Луньової О.Г.

секретар Швиденко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» про стягнення моральної шкоди в звязку з виробничою травмою,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що працюючи в ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3 імені ОСОБА_2» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія», під час змінного наряду, 30.07.2007 року отримав травму розрив звязочного апарату правого голеностопного суставу з явищем гемартроза, гематоми стопи. За наслідками травми було проведено розслідування нещасного випадку та встановлено, що травма повязана з виробництвом, та складено акт про нещасний випадок Н-1 № 45, затверджений керівництвом 02.08.2007 року. Висновком Медико-соціальної експертної комісії від 09.10.2007 року позивачу була встановлена стійка втрата професійної працездатності на 20 %. Позивач просив суд стягнути з відповідача ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» на його користь моральну шкоду в сумі 10000 грн.

Позивач в судове засідання не зявився, надав письмову заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив суд розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив в задоволені позову відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи та письмову заяву позивача, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював в ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3 імені ОСОБА_2» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія».

При виконанні трудових обовязків 30.07.2007 року з позивачем трапився нещасний випадок, він отримав виробничу травму розрив звязочного апарату правого голеностопного суставу з явищем гемартроза, гематоми стопи, про що був складений акт № 45 форми Н-1 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом (а.с.8).

Висновком Медико-соціальної експертної комісії від 09.10.2007 року позивачу вперше була встановлена стійка втрата професійної працездатності внаслідок травми на виробництві на 20 %.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно з ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України Про охорону праці відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності.

Однак, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, згідно ст. 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2006 рік, не відповідає за завдану моральну шкоду, оскільки зупинено дію абз. 4 ст. 1, підпункту є п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які потягли втрату працездатності, втрачено чинність Законом України від 23.02.2007 року Про внесення змін до Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Крім того, з Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності виключена ч. 3 ст. 34 відповідно до положень Закону України від 23 лютого 2007 року Про внесення змін до Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

В судовому засіданні встановлено, що внаслідок виробничої травми пошкоджено здоровя позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоровя, погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України.

Відповідно до п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоровя тощо.

Суд, враховуючи вимоги розумності, справедливості і домірності завданої моральної шкоди, постійний характер негативних наслідків, обмеження життєдіяльності, порушення та зміну звичайного укладу життя і особистих звязків, вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» на користь ОСОБА_1 в порядку відшкодування моральної шкоди в розмірі 6000 грн., що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються, позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Суд, розглянувши справу та частково задовольняючі позовні вимоги, вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір на користь держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України в розмірі 487 грн. 20 коп.

Керуючись ст. 268 ЦК України, ч. 2 ст. 153, ст. 237-1 КЗпП України, ст. 9 Закону України Про охорону праці, Постановою Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-9 рп/2004, ст. 3, 8, 10, 15, 60, 79, 88, 212 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» на користь ОСОБА_1, одноразово, 6000 (шість тисяч) гривень, в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя на виробництві при виконанні трудових обовязків.

Стягнути з Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» на користь держави судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційної інстанції через Вугледарський міський суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області ОСОБА_3