Провадження № 2/161/4018/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2016 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Заболотько Д.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника Луцької міської ради ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до Луцької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, ОСОБА_3 свій позов мотивують тим, що 26 січня 2010 року помер їхній батько ОСОБА_4, який все належне йому майно в рівних частках заповів їм , згідно заповіту від 07.02.2000р., складеного приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_5 Після смерті їхнього батька відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1. Дана квартира належала спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі договорів довічного утримання від 17.01.2000р., які були укладені з непрацездатними матірю спадкодавця (їхньою бабою) ОСОБА_6 та батьком спадкодавця (їхнім дідом) ОСОБА_7 Відповідно до укладених договорів довічного утримання, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 передали у власність спадкодавця ОСОБА_4 по належній їм частині квартири АДРЕСА_2, що належала їм на праві приватної власності, взамін чого ОСОБА_9 зобовязувався надавати відчужувачам довічне матеріальне забезпечення. Договори довічного утримання, посвідчені приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_5, та зареєстровані в нотаріальному реєстрі за номером 1 та номером 2. Окрім цього, під час свого життя їхні дід та баба склали заповіт від 15.10.2004р., яким все своє рухоме та нерухоме майно заповіли їхньому батькові ОСОБА_4 Їхні дід та баба померли 12 січня 2008 року та 30 березня 2009 року відповідно. Після смерті їхнього батька вони звернулися до державного нотаріуса Першої Луцької нотаріальної контори - ОСОБА_10 за видачою свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом. Однак, нотаріусом у видачі документа було відмовлено, через те, що відсутня державна реєстрація права власності на спадкове майно, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. За час їхнього життя їхній батько не зареєстрував право власності в бюро технічної інвентаризації на квартиру АДРЕСА_1, що стало причиною відмови у видачі їм свідоцтв на спадкове майно, оскільки, відповідно до положень ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Вони фактично прийняли спадкове майно, систематично ведуть догляд за ним, сплачуть платежі, повязані з утриманням спадкової квартири. На момент відкриття спадщини вони постійно проживали зі спадкодавцем.

Посилаючись на вищенаведене, позивачі просять суд визнати за ними, в рівних частках, право власності на спадкове майно, а саме: квартиру АДРЕСА_3, після смерті ОСОБА_4, який помер 26 січня 2010 року.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача не заперечувала щодо задоволення позову.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 091803 від 26 січня 2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області вбачається, що 26 січня 2010 року помер ОСОБА_4.

Судом встановлено, що останній є батьком позивачів. Їхні родинні відносини з померлим підтверджуються: свідоцтвом про народження серії ІІ-ЕГ № 448005 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та свідоцтвом про народження серії ІІ-ЕГ № 012487 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10-11).

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається, в тому числі, з квартири АДРЕСА_3, яка належала спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі договорів довічного утримання від 17.01.2000р., які були укладені з непрацездатними матірю спадкодавця ОСОБА_6 та батьком спадкодавця ОСОБА_7

Відповідно до укладених договорів довічного утримання, посвідчених приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_5, та зареєстрованих в нотаріальному реєстрі за номером 1 та номером 2, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 передали у власність спадкодавця ОСОБА_4 по належній їм частині квартири АДРЕСА_2, що належала їм на праві приватної власності.

За життя дід та баба позивачів ОСОБА_8 та ОСОБА_6 склали заповіт від 15.10.2004р., згідно з яким все своє рухоме та нерухоме майно заповіли батькові позивачів - ОСОБА_4 Їхні дід та баба померли 12 січня 2008 року та 30 березня 2009 року відповідно.

Як встановлено судом, після смерті батька, відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України, позивачі, у встановленому законом порядку і терміни, звернулися до державного нотаріуса Першої Луцької нотаріальної контори - ОСОБА_10 за видачею свідоцтв про право власності на спадщину за заповітом.

Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, нотаріусом у видачі документа було відмовлено, через те, що відсутня державна реєстрація права власності на вищевказане спадкове майно.

За час їхнього життя їхній батько не зареєстрував право власності в бюро технічної інвентаризації на квартиру АДРЕСА_1, що стало причиною відмови у видачі їм свідоцтв на спадкове майно.

Відповідно до ст.1296 ЦК України , спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, за таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати за позивачами право власності на квартиру АДРЕСА_4, після смерті батька ОСОБА_4, який помер 26 січня 2010 року.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 328, 392, 1216, 1218, 1223, 1269, 1274 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_3, в рівних частках, право власності на спадкове майно, а саме: квартиру АДРЕСА_4, після смерті батька ОСОБА_4, який помер 26 січня 2010 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання скарги про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта