22.02.2016 227/634/16-ц
У Х В А Л А

22.02.2016 року м.Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Корнєєва В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю " Артіль старателів" Полярна" про стягнення моральної шкоди внаслідок смерті батька від виробничої травми на виробництві,-

В С Т А Н О В И В :

18.02.2016 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю " Артіль старателів" Полярна" про стягнення моральної шкоди внаслідок смерті батька від виробничої травми на виробництві.

Суд, розглянувши позовну заяву та додані до неї документи приходить до висновку про необхідність повернення позовної заяви позивачам з наступних підстав:

Частина 1 статті 109 ЦПК України встановлює, що позови до юридичних осіб пред"являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Стаття 414 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Стаття 2 Цивільного процесуального кодексу України встановлює, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право". Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про міжнародне приватне право», якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені цим Законом, застосовуються правила цього міжнародного договору.

Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов'язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок.

Відповідно до ст.3 даного закону він застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом:1) визначення застосовуваного права;2) процесуальна правоздатність і дієздатність іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб;3) підсудність судам України справ з іноземним елементом;4) виконання судових доручень;5) визнання та виконання в Україні рішень іноземних судів.

Згідно ч.1 ст.4 вказаного закону право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

Україною та Російською Федерацією підписано Конвенцію про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, що підписана від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року (надалі - Конвенція).

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 10 листопада 1994 року N 240/94-ВР зазначену конвенцію, що підписана від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року ратифіковано, внаслідок чого вона набула чинності. Також зазначену конвенцію ратифікувала і Російська Федерація.

Судом встановлено, що правове регулювання підсудності цивільних справ з іноземним елементом, а саме між громадянином України та юридичною особою Російської Федерації або особами без громадянства, іноземцями, що проживають (зареєстровані) на території України та Російської Федерації визначається виключно лише Конвенцію про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, що підписана від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року, а тому норми Цивільного процесуального кодексу України та Закону України «Про міжнародне приватне право», щодо підсудності зазначеного позову не можуть бути застосовані.

Відповідно до ст. 51 Конвенції кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує наступні рішення, винесені на території інших Договірних Сторін: а) рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов'язань (далі - рішень).

Згідно п.1 ч.1 ст.20 зазначеної Конвенції якщо в частинах II-V цього розділу не встановлено інше, позови до осіб, які мають місце проживання на території однієї з Договірних Сторін, подаються, незалежно від їх громадянства, в суди цієї Договірної Сторони, а позови до юридичних осіб подаються в суди Договірної Сторони, на території якої знаходиться орган управління юридичної особи, його представництво або філія.

Відповідно до ст.42 даної Конвенції зобов'язання про відшкодування шкоди, крім тих, що випливають з договорів і інших правомірних дій, визначаються за законодавством Договірної Сторони, на території якої мало місце дія або інша обставина, що послужила підставою для вимоги про відшкодування шкоди. Якщо особа, що спричинила шкоду і потерпілий є громадянами однієї Договірної Сторони, застосовується законодавство цієї Договірної Сторони. По справах, згаданих у пунктах 1 і 2 цієї статті, компетентний суд Договірної Сторони,на території якої мало місце дія або інша обставина, що послужила підставою для вимоги про відшкодування шкоди. Потерпілий може пред'явити позов також у суді Договірної Сторони, на території якої має місце проживання відповідач.

Позивачами в своїй заяві зазначається, що 08.03.2006 року їх батько ОСОБА_3 отримав смертельну травму на виробництві, працюючи по контракту на виробничому кооперативі « Артіль старателів» « Полярна» на території Російської Федерації, що підтверджується копією акта про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1, що додається до позовної заяви. Як вбачається із доданих до заяви матеріалів відповідач є юридичною особою та зареєстрован як страхователь по місцю знаходження в ГУ Регіонального відділення ФСС РФ по ОСОБА_4

Отже, судом встановлено, що предметом вказаного позову є відшкодування шкоди, заподіяної під час виконання трудових обов"язків та позовні вимоги заявлено до юридичної особи, яка знаходиться на території Російської Федерації, і таким чином справа не підсудна ОСОБА_5 міськрайонному міському суду Донецької області, на підставі зазначеної Конвенції.

Пункт 4 частина 3 статті 121 ЦПК України встановлює, що позовна заява повертається у випадку якщо справа не підсудна цьому суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 119, 121, 210, 293 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю " Артіль старателів" Полярна" про стягнення моральної шкоди внаслідок смерті батька від виробничої травми на виробництві - повернути позивачам.

Роз'яснити позивачам, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до компетентного суду Російської Федерації.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В.Корнєєва