Справа № 604/811/16-ц
Провадження № 2/604/382/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Сидорак Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі - Відповідач) про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 лютого 2013 року. Прортягом першого року спільного сімейного життя сторони проживали у м. Запоріжжя. Проте з момену народження дитини, а саме з 19 липня 2014 року, та до теперішнього часу Позивач разом із донькою ОСОБА_3 проживає за місцем її реєстрації, у с. Богданівка, Підволочиського району. Відповідач з червня 2014 року бере участь у проведенні АТО, займає посаду командира батареї у Запорізькій 55 окремій артилерійській бригаді. Спільне життя з Відповідачем не склалося по тій причині, що у них різні погляди на життя та різні бачення сім'ї. Сім'я розпалася і будь-які можливості відновити нормальні стосунки відсутні. Шлюб між ними, на думку Позивача, існує лише формально, а подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому просить розірвати шлюб, визначити місце проживання їх малолітньої дитини разом із нею.

Сторони в судове засідання не з'явилися.

Позивач подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги задовольнити, проти заочного вирішення справи не заперечила.

Відповідач, будучи належним чином повідомленими про дату і час розгляду справи, повторно не з'явився, причин неявки не повідомив. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3, виданим повторно 23.08.2016 року Підволочиським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, 02 лютого 2013 року зареєстрували шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_4, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - «ОСОБА_1».

Від шлюбу сторони мають одну спільну малолітню доньку: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4, видане 01 серпня 2014 року Виконавчим комітетом Кам'янківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області).

Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до чч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.

Сімейні відносини між сторонами відсутні. Позивач, як і Відповідач, враховуючи його неявки до суду, не мають бажання зберегти сім'ю та дальше перебувати у шлюбі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя.

Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 107, 169, 208, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 02 лютого 2013 року, актовий запис №18.

Малолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, після розірвання шлюбу залишити на виховання матері ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 (двадцять) копійок.

Копію рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до Підволочиського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача з поданням такої заяви у десятиденний термін з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, на рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Сидорак Г.Б.