Справа № 559/3223/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Юзьвяк Б.Г.

при секретарі Комісарук Г.П.,

за участю адвоката ОСОБА_1 (представник позивача)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3

про стягнення боргу за договором позики

ВСТАНОВИВ:

В обгрунтування позову позивач посилається на наступне. Позивач 24 вересня 2015 року за договором позики коштів, передала позичальнику, ОСОБА_3 (відповідачу) у власність 10000 (десять тисяч) доларів США, що на день складання позовної заяви складає за комерційним банківським курсом еквівалентно 220000 (двісті двадцять тисяч гривень 00 коп.). Факт отримання коштів підтверджується розпискою, власноручно написаною Позичальником під час укладення договору позики, яка, 24.09.2015 року засвідчена приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу ОСОБА_4

Згідно договору позики коштів Позичальник (відповідач) зобов'язаний повернути позику позивачу, як Позичкодавцю, відповідно до еквіваленту в доларах США на момент повернення позики, але не нижче суми позики, до 31 грудня 2016 року.

Повернення позики має бути здійснено за адресою проживання Позичкодавця, або шляхом внесення грошових коштів в депозит на його імя, або іншим законним способом за домовленістю. Кошти вносяться Позичальником частинами в сумі не нижче еквіваленту 500 (п'ятсот) доларів США щомісяця протягом дії договору позики.

Станом на дату звернення з позовом до суду відповідач (Позичальник) ОСОБА_3 протягом трьох місяців, з 24.09.2015 по 24.12.2015 року не сплатив передбачену умовами договору позики, суму в розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) доларів США, або суму в розмірі 34855 грн. (тридцять чотири тисячі вісімсот п'ятдесят п'ять).

Позивач неодноразово намагалася повернути свої кошти, але відповідач ухиляється від виконання зобов'язання.

Таким чином, відповідач свідомо не виконує обов'язки щодо повернення коштів, передбачені договором позики коштів, укладеним між сторонами 24.09.2015 року.

Частиною 1 ст.1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, встановленим договором.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 1052 ЦК України передбачено, що у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, враховуючи, що відповідач свідомо не виконує обов'язки щодо повернення коштів, передбачених договором позики, позивач, керуючись вимогами ст.ст.l050-1052 ЦК України вимушена вимагати дострокового повернення позики та відшкодування завданої їй моральної шкоди.

Відповідач ОСОБА_3 знаючи про те, що повинен повернути кошти, передбачені договором позики, ухиляється від виконання своїх грошових зобов'язань. У позивача є підстави вважати, що відповідач розпоряджається своїм майном та грошовими коштами, що належать йому на праві власності, з метою уникнути свого обов' язку щодо повернення коштів, що може призвести до неможливості їх повернення.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» за змістом ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

У зв'язку із невиконанням зі сторони відповідача своїх грошових зобов' язань позивач зазнала значної моральної шкоди, яка виразилася в емоційних та душевних стражданнях та хвилюваннях. Свідомо ухиляючись від виконання свої грошових зобов'язань, відповідач змусив позивача переживати і морально страждати. Внаслідок протиправної поведінки відповідача позивач позбавлена можливості реалізувати свої уподобання та бажання, як звичайна людина, яка вела досить енергійний спосіб життя, що викликало у позивача моральні страждання. У зв'язку з цією ситуацією, позивач відчуває себе ошуканою, що негативно позначилося на її психологічному стані, змусило її сильно нервувати і переживати. Крім цього, протиправні дії відповідача спричинили порушення звичного життєвого укладу позивача, тому що у неї з' явилася необхідність відстоювати свої права у судовому порядку, витрачати на це багато свого часу. Відшкодування заподіяної моральної шкоди позивач визначає у сумі 10000 гривень. Ця сума обумовлена глибиною душевних страждань, значним погіршенням внаслідок цих страждань стану здоров'я та необхідністю захищати свої права у судовому порядку. Позивач була змушена прикладати додаткових зусиль для організації та налагодження звичайного режиму життя.

З огляду на вищевикладене позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача кошти в сумі 10000 (десять тисяч) доларів США, що еквівалентно 230000 (двісті тридцять тисяч грн. 00 коп.). та стягнути на користь позивача 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позов з підстав, викладених у позовній заяві. Дещо змінила позовні вимоги, та просила стягнути суму позики по курсу, який встановлений Національним банком України на сьогоднішній день, тобто на день стягнення, бо курс долара до гривні змінився від часу подання позову.

Позивач ОСОБА_2 доповнила, що фактично відповідач позичив ці кошти значно давніше, ніж у вересні 2015 року і нічого з них не віддав. Більш того, відповідач відкрито заявляє, що коштів не поверне, при телефонних дзвінках з цього приводу висловлює навіть погрози і тиск. До позивача на роботу також приходила дружина відповідача на влаштовувала скандал, намагаючись принизити честь і гідність відповідача. Відповідач був хорошим знайомим для позивача, вона йому довіряла, а тепер за свої гроші вона повинна ще переживати, нервуватись, міняти свій звичний уклад життя, бо не може їх повернути та користуватись ними на свій розсуд, ходити до суду. Крім того позивачу стало відомо, що відповідач після подання позову до суду, зняв з обліку свій транспортний засіб, напевно таким чином намагаючись уникнути накладення на нього арешту та повернення позичених коштів. Тому свої моральні страждання позивач оцінює в 10000 гривень.

Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоча двічі належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Вислухавши пояснення позивача та її представника, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим та підлягає до задоволення.

Згідно договору позики укладеного 24 вересня 2015 року між ОСОБА_2 (Позикодавець) та ОСОБА_3 (Позичальник), Позикодавець передача Позичальнику грошові кошти в сумі 220000 (двісті двадцять) тисяч гривень, що еквівалентно 10000 (десяти тисячам) доларів США.

Згідно п.2 цього договору зазначену вище суму Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцю відповідно до еквіваленту в доларах на момент повернення позики, але не нижче суми позики, до 31 грудня 2016 року.

Повернення позики має бути здійснено за адресою проживання Позикодавця, або шляхом внесення грошових коштів в депозит на його імя, або іншим законним способом за домовленістю. Кошти вносяться Позичальником частинами в сумі не нижче еквіваленту 500 (п'ятсот) доларів США щомісяця протягом дії договору позики.(а.с.6.)

Заява написана ОСОБА_3 24.09.2015 року та засвідчена приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу ОСОБА_4 підтвержує, що ці кошти були отримані ОСОБА_3 від ОСОБА_2 (а.с.7.)

Довідка Національного банку України від 25.02.2016 року вказує на те, що на 26 лютого 2016 року офіційний курс долара США до гривні становить 2724,86 за 100 доларів США. (а.с.26.)

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж саму кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що договір позики між сторонами мав місце і укладений 24.09.2015 року. Позичальник ОСОБА_3 повинен був повернути запозичені кошти частинами, в сумі що еквівалентна 500 доларів у місяць з тим щоб повернути всю запозичену суму до 31 грудня 2016 року.

Своїх зобов'язань відповідач не виконує, і з часу укладення договору чергових платежів по поверненню запозичених грошей не проводив. Отже відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України у позивача (позичальника) виникає законне право вимагати дострокового повернення всієї суми позики.

На час стягнення сума, що еквівалентна 10000 доларів США, що мав повернути Позичальник відповідає 272486,42 грн. (27,248642 да 1 долар х 10000 доларів).

І відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд рахує, що моральна шкода за тієї умови що відповідач позичивши значні кошти не повертає їх, не робить для цього абсолютно ніяких спроб, та ще запевняє позичальника, що ці кошти ніколи не будуть повернуті, висловлює погрози на адресу позичальника, намагається принизити його честь та гідність, має місце. На думку суду розмір моральних страждань у цьому випадку для особи, що пов'язана такою нестабільною ситуацією відповідає сумі 10000 гривень, що порівняно з коштами, що запозичені, і якими особа ризикує не є завищеною сумою.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.10,60,212 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та моральної шкоди - задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 ( (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) 272486 (двісті сімдесят дві тисячі чотириста вісімдесят шість) гривень 42 копійки як стягнення заборгованості за договором позики, 10000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди, та 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок витрат по сплаті судового збору, а всього 282973 (двісті вісімдесят дві тисячі дев'ятсот сімдесят три) гривні 62 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) в прибуток держави 2337 (дві тисячі триста тридцять сім) гривень 66 копійок недоплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд з поданням в 10-денний апеляційної скарги з дня проголошення рішення. Особа, що не була присутня при розгляді справи має право оскаржити рішення у той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: