Справа № 344/7965/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1906/2016
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Проскурніцький П.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.

за участю секретаря: Драганчук У.М.

сторін: представника ПАТ КБ "ПриватБанк" Рокетської С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") до відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції (далі - ВДВС Івано-Франківського МУЮ) та ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 16 липня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

05.06.2015 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що між Банком та ОСОБА_3 09 вересня 2008 року було укладено кредитний договір, а 10 вересня 2008 року укладено договір іпотеки № 4186. Згідно п. 33.3 договору іпотеки ОСОБА_3 передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлові підвальні приміщення № І-ІV, загальною площею 127,1 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 29 серпня 2006 року № 2796 та нежитлові підвальні приміщення загальною площею 4,5 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 10 вересня 2008 року № 4173.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_5 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.05.2016 року у виконавчому провадженні № 51104082, постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Стельмахом С.Л. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.10.2010 року у виконавчому провадженні № 21542146, постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Рибак М.М. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.03.2012 року у виконавчому провадженні № 31697802 було накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_3 та оголошено заборону на його відчуження.

Відомості про обтяження нерухомого майна зареєстровані відділом ДВС Івано-Франківського МУЮ у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Отже, в ПАТ КБ «Приват Банк» право на іпотеку виникло до винесення державними виконавцями відділу ДВС Івано-Франківського МУЮ постанов від 16.05.2016 року, 19.10.2010 року, 16.03.2012 року про накладення арешту на нерухоме майно. Накладення арешту на іпотечне майно позивача порушує його права як іпотекодержателя, перешкоджає йому задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна.

Просили зобов'язати міський відділ ДВС Івано-Франківського МУЮ зняти арешти з майна, що належить на праві власності ОСОБА_3, а саме - нежитлові підвальні приміщення № І-ІV, загальною площею 127,1 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлові підвальні приміщення загальною площею 4,5 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

12.03.2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк" подало заяву про уточнення позовних вимог. Просили звільнити майно з-під арештів, накладених відділом ДВС Івано-Франківського МУЮ, що належить на праві власності ОСОБА_3,, а саме - нежитлові підвальні приміщення № І-ІV, загальною площею 127,1 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлові підвальні приміщення загальною площею 4,5 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 13.07.2016 року позов задоволено. Знято арешти з нежитлових підвальних приміщень № І-ІV, загальною площею 127,1 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлові підвальні приміщення загальною площею 4,5 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Банку 243,60 грн. судових витрат.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 04.08.2016 року заяву представника ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначила, що про розгляд справи ні ОСОБА_3, ні його представникам повідомлено не було, повісток не отримували, ухвал суду на поштову адресу не надходило.

Вказала, що ОСОБА_3 знаходиться за кордоном, а тому особистго не міг брати участі в судових засіданнях. Судом першої інстанції було порушено вимоги ст.ст.74, 224 ЦПК України та п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції".

Участь з боку відповідача завжди має обов'язковий характер і визначається тими підставами, у зв'язку з якими проведено арешт майна. Пат КБ "ПриватБанк" не надав жодного доказу у підтвердження своїх позовних вимог, жодних обгрунтувань позовних вимог.

Просила заочне рішення скасувати.

Колегія суддів, вислухавши доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що Між закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приват Банк» та ОСОБА_3 10 вересня 2008 року було укладено договір іпотеки (а.с.12-14).

Згідно п. 33.3 договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: нежитлові підвальні приміщення № І-ІV, загальною площею 127,1 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 29 серпня 2006 року № 2796 та нежитлові підвальні приміщення загальною площею 4,5 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 10 вересня 2008 року № 4173.

Відповідно до п. 16.7. цього договору, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_5 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.05.2016 року у виконавчому провадженні № 51104082, постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Стельмаха С.Л. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.10.2010 року у виконавчому провадженні № 21542146, постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Безрукого О.В. про відкриття виконавчого провадження від 12.10.2010 року у виконавчому провадженні № 21980867, постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Рибак М.М. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.03.2012 року у виконавчому провадженні № 31697802 було накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_3 та оголошено заборону на його відчуження (а.с.10-11).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

З положень ст. 3 Закону України «Про іпотеку», вбачається, що у разі порушення боржником основного зобов'язання, відповідно до іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких не передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку та зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ст. 44 закону України «Про виконавче провадження» у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна.

Статтею 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» регламентовано, що пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

За змістом ч. 1 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Згідно ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Порядок і умови звільнення арешту з майна, на яке накладено арешт, право власності на яке належить не боржникові, а іншій особі визначені ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частин 1 та 2 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Статтею 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» регламентовано, що пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

В даному випадку договір іпотеки, укладений раніше, ніж винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження державними виконавцями. Обтяження всього нерухомого майна боржника унеможливлює звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на предмет іпотеки.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильного висновку суду першої інстанції при вирішенні спору.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового або зміни рішення.

Розглянувши справу в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 16 липня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий П.І. Проскурніцький

Судді: І.В. Бойчук

Л.В. Ясеновенко