АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 639/6964/15-ц Головуючий суддя І інстанції Єрмоленко В.Б.
Провадження № 22-ц/790/3362/16 Суддя доповідач Коваленко І.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року судова колегія судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Коваленко І.П.,

суддів - Довгаль А.П.., Коровіна С.Г.

при секретарі - Калюжній Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 березня 2016 року по справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на незаконні дії державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Ізотова П.П. в частині винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.03.2014 р. за виконавчим провадженням № 40131953 про стягнення на користь ОСОБА_4 судового збору в сумі 94 грн. 10 коп.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що державний виконавець не мав права накладати арешт на нерухомість відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», тому просив визнати постанову Жовтневого ВДВС ХМУЮ недійсною та анулювати, а стягнення державним виконавцем судового збору вважає юридичним нонсенсом.

Представник Жовтневого ВДВС ХМУЮ заявлені вимоги не визнав, надав письмові заперечення, в яких зазначив, що з 07.10.2013 р. в провадженні державного виконавця знаходиться виконавчий лист, виданий Жовтневим районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судового збору у розмірі 94 грн. 10 коп. Оскільки рішення боржником не виконане, грошові кошти не сплачені, державним виконавцем, керуючись ст.ст.52, 57 Закону України «Про виконавче провадження» , винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Державний виконавець посилається на те, що його дії відповідали Закону України «Про виконавче провадження», здійснені в межах наданих йому повноважень, права чи свободи заявника порушені не були. В зв'язку з цим просив відмовити у задоволенні скарги заявника та розглядати справу без участі представника Жовтневого ВДВС ХМУЮ.

Стягувач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, справа розглянута у його відсутності.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 березня 2016 року в задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції та скасування постанови про арешт майна боржника - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на порушення судом вимог діючого законодавства.

В судове засідання державний виконавець не з'явився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення. ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду з'явився, однак, після відмови у задоволені його клопотання про відвід колегії суддів, покинув зал судового засідання.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушені їх права чи свободи.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 19 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Статтею 27 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

За правилами ст. 28 ч.1 цього Закону у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Згідно зі ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

За вимогами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.07.2013 р. стягнуто з ОСОБА_2 користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 94 грн. 10 коп. Рішення набрало законної сили, 29.08.2013 р. видано виконавчий лист.

08.10.2013 року постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 40131953 на підставі виконавчого листа № 2-3448/11, виданого 29 квітня 2013 року Жовтневим районним судом м. Харкова.

З огляду на те, що боржником ОСОБА_2 рішення суду у передбачений Законом строк не було виконано, постановою старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ від 28.03.2014 р., з метою забезпечення фактичного виконання рішення, накладено арешт на все майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення.(а.с. 4).

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку стосовно того, що боржником рішення суду у наданий державним виконавцем строк не виконано, постановою ст. державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ від 28.03.2014 р., з метою забезпечення фактичного виконання рішення, накладено арешт на все майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення. Отже, дії державного виконавця під час виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 94 грн. 10 коп. відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Посилання в апеляційній скарзі на постанову державного виконавця Зубенко А.А. від 06 лютого 2004 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження колегією суддів не приймаються, оскільки дії ВДВС стосовно вчинення цієї виконавчої дії заявником не оскаржувались.

Із скарги ОСОБА_2 вбачається, що він оскаржує дії державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Ізотова П.П. в частині винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.03.2014 р. за виконавчим провадженням № 40131953 про стягнення на користь ОСОБА_4 судового збору в сумі 94 грн. 10 коп. (а.с. 2). Отже, яке відношення до даної скарги має постанова державного виконавця Зубенко А.А. від 06 лютого 2004 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження в скарзі не зазначено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду законна і обґрунтована, постановлена з дотриманням вимог процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч. 2 ст. 307, ст. 313, п.4 ч.1 ст.314, 315 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: