Справа № 492/1725/15-ц
Провадження №2/492/178/16
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Крутової О. М.,

при секретарі судового засідання Іванової Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до земельного відділу Державної адміністрації Арцизького району Одеської області про визнання права на земельну частку (пай), -

ВСТАНОВИВ:

10.12.2015 р. ОСОБА_1 (далі за текстом позивач) звернувся до суду з позовом до земельного відділу Державної адміністрації Арцизького району Одеської області (далі за текстом відповідач) про визнання права на земельну долю (пай), мотивуючи свої вимоги тим, що 14.01.1987 р. поступив на роботу водія та у члени колгоспу «Батьківщина», про що внесено запис у трудову книжку колгоспника. У процесі господарської діяльності колгосп неодноразово реорганізовувався у КСП, СВК. Припинив трудову діяльність 11.10.2004 р. та звільнений на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю в Україні і виключений із членів СВК «Батьківщина». Під час розпаювання земель, позивача не внесли до списку осіб, які мають право на пай. Після звернення із заявою до керівництва юридичної особи, відповідно до протоколу №6 від 14.07.2004 р. прийнято рішення надати позивачу земельний пай площею 7,7 умовних кадастрових гектар. Однак, реалізувати своє право на земельну долю (пай) не встиг, тому що наказом голови СВК «Батьківщина» №17 від 11.10.2004 р. позивача виключили зі складу членів кооперативу, у звязку із ліквідацією юридичної особи. Просить суд визнати за ним право на земельну долю (пай) та зобовязати Державну адміністрацію Арцизького району Одеської області видати сертифікат на право на земельну долю (пай) із земель резервного фонду на території Виноградівської селищної ради. Крім того, позивач зазначив, що право на земельну долю являється правом, що не має умовних строків для реалізації, тому строки позовної давності на таки правовідносини не поширюються.

У судове засідання позивач не зявився, надіслала до суду заяву, в якій просив розглядати справу в порядку письмового провадження в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити (а. с. 36).

Відповідач в судове засідання не з'явився; про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток про виклик до суду, однак до суду не з'являвся, клопотання про розгляд справи у його відсутності не подавав, про причини неявки суд не повідомляв, заперечення не надавав (а. с. 22, 26, 29, 32, 35) .

У звязку з неявкою сторін в судове засідання, суд ухвалив, у відповідності до ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає у задоволені позову відмовити з наступних підстав.

Між сторонами склалися правовідносини, що випливають із земельного законодавства, пов'язані з визнанням права особи на земельну частку (пай).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

14.07.1987 р. ОСОБА_1 прийнятий на роботу водієм та в члени колгоспу «Родина», на підставі рішення правління №1, про що свідчить запис у трудовій книжці колгоспника №2942 (а. с. 7).

У період перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах, з вказаною юридичною особою, остання декілька разів була реорганізована.

Відповідно до ст. 25 Земельного кодексу України (далі за текстом ЗК України), у господарстві проведена приватизація земель колективного сільськогосподарського підприємства.

Згідно копії виписки з рішення правління СВК «Батьківщина» Арцизького району Одеської області від 14.07.2004 р., розглянута і задоволена заява про виділ ОСОБА_1 земельного паю у розмірі 7,7 га (а. с. 10).

11.10.2004 р. ОСОБА_1 звільнений і виключений зі складу членів СВК «Батьківщина», відповідно до наказу №17 від 11.10.2004 р., на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю в Україні, у звязку з ліквідацією юридичної особи, про що зроблено відповідний запис у трудовій книжці колгоспника №2942 (а. с. 8).

Згідно копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців станом на 14.09.2009 р. юридична особа - СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИЙ ОСОБА_2 «БАТЬКІВЩИНА» припинила свою діяльність у звязку з визнанням її банкрутом за рішенням Господарського суду Одеської області від 07.09.2009 р. (а. с. 11 14).

Відповідну до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям від 08.08.1995 р. право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Судом встановлено, що позивач знав про порушення його права на земельну частку (пай) ще у 2004 році, оскільки саме у цьому році він звернувся із заявою до СВК «Батьківшина» Арцизького району Одеської області про виділ земельного паю (а. с. 10).

Але, матеріали справи не містять відомостей про звернення позивача до сільської ради або до Арцизької районної державної адміністрації стосовно оформлення документів на отримання земельного паю, після ліквідації юридичної особи.

Твердження позивача щодо не поширення строків позовної давності до земельних правовідносин про право особи на земельну долю (пай), суд не бере до уваги (а. с. 20).

Оскільки, відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю 3 (три) роки.

Позивач звернувся до суду з позовом 10.12.2015 р. і не надав жодних обґрунтувань та доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку позовної давності, в період часу з 2004 по 2015 роки.

Враховуючи викладене, суд вважає, у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до земельного відділу Державної адміністрації Арцизького району Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) слід відмовити, з підстав пропуску строків позовної давності.

Керуючись ст. 257 Цивільного кодексу України, ст. ст. 15, 30, 57 - 60, 64, 158, 197, 208, 209, 215, 224 - 226, 228, 233 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 (19.12.1960 р. н., і/ н НОМЕР_1) відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подання в 10 (десяти) денний строк, з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Сторони, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя О. М. Крутова