АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Волошина М.П.,

суддів - Куценко Т.Р., Демченко Е.Л.,

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 08 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку на прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку на прийняття спадщини.

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 12 травня 2013 року помер її батько ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді квартири, що належала йому на праві власності та в якій він був зареєстрований та проживав на момент своєї смерті, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В травні 2015 року позивачка звернулася до Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, 07 травня 2015 року нотаріусом Першої дніпропетровської нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що позивачем пропущено шестимісячний строк для її прийняття.

У зв'язку з чим позивачка звернулась до суду з вказаним позовом та просила визначити додатковий строк для прийняття спадщини.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 08 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог позивачки відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішенн, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що строк для прийняття спадщини позивачем пропущений без поважних причин.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, відповідають матеріалам справи й вимогам закону. При цьому доказам, що подані сторонами, суд дав належну правову оцінку (ст. 212 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 травня 2013 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири, що належала йому на праві власності та в якій він був зареєстрований та проживав на момент своєї смерті, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Факт родинних відносин між ОСОБА_2 та померлим ОСОБА_4 підтверджується її свідоцтвом про народження.

У травні 2015 року позивач звернулася до Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

07 травня 2015 року нотаріусом Першої дніпропетровської нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що позивачем пропущено шестимісячний строк для її прийняття.

ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є дітьми померлого, а отже спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_4, який не залишив заповіту.

Судом також встановлено, що після смерті ОСОБА_4 прийняв спадщину лише його син ОСОБА_3 шляхом подання заяви до нотаріальної контори.

Позивачка ОСОБА_5 у встановлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини не подала, зі спадкодавцем на час смерті постійно не проживала, а тому нотаріус відмовив ОСОБА_5 та надала їй постанову, в якій вказала, що остання пропустила строк подачі заяви про прийняття спадщини та роз'яснила, що остання має право звернутися до суду про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

В якості обґрунтування поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини позивачка зазначала, що вона багато років зареєстрована та фактично проживає в місті Полтава, та на час смерті свого батька і по теперішній час має проблеми зі станом здоров'я. Крім того у неї були відсутні будь - які документи, які необхідні для оформлення спадщини.

Ст. 1269 ЦК України встановлює, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем за місцем відкриття спадщини особисто.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту ї відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкоємцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 № 20/5, письмова заява про прийняття спадщини та відмову від неї подається спадкоємцем особисто до нотаріальної і контори за місцем відкриття спадщини. Якщо заява, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа. Справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

За змістом ч. 3 ст. 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощам для спадкоємця на вчинення цих дій. (Постанова Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-148цс15)

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Безспірних доказів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини позивачка суду не надала, саме по собі захворювання «вузловий зоб І ступеня» та призначення лікування данного захворювання, що потребувало здійснення ряду постійних та систематичних процедур (постійне звернення до лікаря на обстеження, приймання ліків) не свідчить про наявність об'єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини.

В апеляційній скарзі заявниця посилається на те, що вона не могла вчасно звернутися до нотаріальної контори для прийняття спадщини, оскільки на час смерті свого батька вона мешкала у місті Полтава, а місце відкриття спадщини місто Дніпропетровськ.

Вказані посилання безпідставні, оскільки позивачка не була позбавлена можливості направити заяву про прийняття спадщини поштою, як це передбачено Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 № 20/5.

Доводи апеляційної скарги про неповне дослідження обставин справи є безпідставними та не спростовують правильності висновків суду про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Відповідно до положень ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає матеріалам справи та вимоги закону, що регулює зазначені правовідносини, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308,315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду чинна з моменту проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.П.Волошин

Судді: Е.Л.Демченко

ОСОБА_6