РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючої судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,-

встановив:

18 липня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 07 серпня 2015 року він виявив на своїй земельній ділянці в м. Хмельницькому за адресою вул. Трудова, 11Д побутове сміття в обємі 5 м3. Вказує, що сміття було вивезене на ділянку 06 серпня 2015 року та з цього приводу він звернувся з відповідною заявою до Зарічанського РВМ. Зазначає, що 07 серпня 2015 року в протоколі огляду місця події зафіксувано, що на вказаній ділянці знаходиться побутове сміття об'ємом біля 5м3, в якому було виявлено плівку поліетиленову, каністри від грунтівки, мішки від цементу та сухої штукатурки, скло, пакувальну плівка від облицювальної плитки. В останній були вклеєні супровідні документи на облицювальну плитку, а саме пакувальні листи на прізвище ОСОБА_5. Опитаний ОСОБА_5 повідомив, що в березні 2015 р він на замовлення ОСОБА_6 відправив їй облицювальну плитку зі знайденими пакувальними листами. ОСОБА_6 повідомила, що вона весною 2015 року замовила у ФОП ОСОБА_5 облицювальну плитку для свого будинку по вул. Рибалка, 82/2. Дільничим за вказаною адресою були опитані майстри, які виконували ремонт: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які в поясненнях вказали, що дійсно виконують ремонт в ОСОБА_6 по вул Рибалка, 82/2, зокрема виконували облицювальні роботи плиткою, що була замовлена у ОСОБА_5. Також вказали, що дійсно 06.08.15 року вони вивозили сміття, зображене на фото з його ділянки. Як орендар земельної ділянки, вказує, що він має право на користування нею без улаштування на ній стихійних сміттєзвалищ третіми особами. Вважаю, що зібраними матеріалами доводиться факт вивозу сміття на його земельну ділянку і ним понесено витрати, а тому просить стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 завдану майнову шкоду, що складаються з витрат, які потрібно зробити для відновлення порушеного права, а саме витрат, які згідно висновку незалежного оцінювача, пов'язані з вивезенням сміття та належною його утилізацією. Вартість робіт згідно експертного висновку 5516 гривень. Вартість незалежної експертної оцінки 2500 гривень. Роздруківка фото та ксерокопій 140,25 гривень. Загальна ціна позову 8156,25 грн. та судовий збір.

В судовому засіданні позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачів ще й коефіцієнт інфляції в сумі 188 грн., а всього 9446, 40 грн.

Представник відповідачів в судовому засіданні заперечив щодо заявлених позовних вимог, додавши письмові заперечення.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позову, внаслідок наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Так судом встановлено, що 28 вересня 2009 року між Хмельницькою міською радою та ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі, згідно п.1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови, яка знаходиться по вул.. Трудовій, 11/ОСОБА_7 укладено до 06.08.2011 р.

Даний договір оренди землі було поновлено на новий термін до 06.08.2017 р., що вбачається із додаткової угоди від 22.04.2015 р.

Із протоколу огляду місця події від 07.08.2015 р. вбачається, що під час огляду земельної ділянки по вул. Трудовій, 11/Д м. Хмельницького було виявлено сміття в обємі 5 м3, в якому було виявлено плівку поліетиленову, каністри від грунтівки, мішки від цементу та сухої штукатурки, скло, пакувальні листи на прізвище ОСОБА_5, що також вбачається із пакувального листа від 05.03. № 50631.

Відповідно до листа ЗВМ ХМВ УМВС України від. 16.10.2015 р. вбачається, що за результатами проведеної перевірки в ході огляду земельної по вул. Трудовій, 11Д було виявлено сміття, а саме упакувальну плівку з накладними на товар на прізвище ОСОБА_5. Опитаний ОСОБА_5 повідомив, що він отримав замовлення на плитку від ОСОБА_6, якій в березні місяці 2015 року відправив плитку. ОСОБА_6 від будь-яких пояснень згідно ст. 63 КУ відмовилась. Також було встановлено, що в її будинку по вул. М.Рибалко 82/2, м. Хмельницького ремонтні роботи виконував ОСОБА_3, який вказав, що вивіз будівельного сміття здійснював ОСОБА_4 Опитаний ОСОБА_4 повідомив, що для вивозу сміття, а саме упаковок з облицювальної плитки, з вищевказаного будинку він наймав автомобіль, але хто саме водій даного автомобіля та куди він вивозив сміття останньому не відомо, що також вбачається із письмового пояснення ОСОБА_4

Відповідно до листа ФОП ОСОБА_8 вбачається що за адресою по вул.. М.Рибалко, 82/2 Г м. Хмельницького викликів 06.08.2015 р. не було.

Позивач звертаючись з даним позовом до суду просить стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 завдану майнову шкоду, що складаються з витрат, які потрібно зробити для відновлення порушеного права, а саме витрат, які згідно висновку незалежного оцінювача, пов'язані з вивезенням сміття та належною його утилізацією, додавши до позовної заяви також рахунок фактуру від 17.09.2015 р. на послуги автомобіля самоскида та навантажувача по вивезенню побутового сміття та скла, платіжне доручення на суму 5 280 грн., акт здачі приймання робіт, договір про прийом скла, видаткову накладну на 115 грн., платіжне доручення від 01.10.2015 р. на суму 2500 грн. та від 01.08.2016 р на суму 275, 60 грн., товарні чеки на суму 66 грн. та 74,25 грн., а також звіт з незалежної оцінки, згідно висновку якого вартість матеріального збитку нанесеного орендарю ОСОБА_1, внаслідок забруднення земельної ділянки твердими побутовими відходами, за адресою: м. Хмельницький, вул.. Трудова, 11Д, становить 5 516 грн. станом на 21.09.2015 р.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, указана норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права повязане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання субєктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач посилається на ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вказана стаття визначає загальні підстави для відшкодування - в рамках позадоговірних (деліктних) зобовязань.

Для застосування деліктної відповідальності як виду цивільно-правової відповідальності необхідною є наявність відповідних умов: а) завдання шкоди; б) протиправності у поведінці заподіювана шкоди; в) причинного звязку між першими двома елементами; г) вини заподіювана шкоди.

Наявність всіх вищезазначених умов є обовязковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди (п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 р.).

Позивач не навів жодних належних та допустимих доказів, які б доводили, що у діях відповідачів є протиправна поведінка та причинний звязок такої поведінки із шкодою, яка була заподіяна позивачу внаслідок несанкціонованого вивезення будівельного сміття на його земельну ділянку за адресою: м. Хмельницький, вул. Трудова, 11/Д, а тому, правових підстав для відшкодування відповідачами позивачу майнової шкоди немає.

На протокол огляду місця події від 07.08.2015 р. та лист начальника Зарічанського ВМ ХМВ УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_9 від 16.10.2015 р., на які посилається позивач як на підставу винуватості відповідачів, не доводять факт вини останніх.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя