Номер провадження: 22-ц/785/4889/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого Сватаненка В.І.

суддів Суворова В.О., Черевка П.М.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом Військової прокурори Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району до ОСОБА_2, Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, третя особа Реєстраційна служба Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області «Про визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме», за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 квітня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

29.01.2016 року Військова прокуратура Б.-Дністровського гарнізону Південного регіону України звернулась до суду із зазначеним позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Білгород-Дністровської КЕЧ району, по якому просила визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 22.09.2014 року, видане органом приватизації державного житлового фонду ВК Білгород-Дністровської міської ради ОСОБА_2 на 43/100 часток квартири АДРЕСА_1, а також скасувати державну реєстрацію права власності відповідача на вказану частку квартири.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, прокурор посилався на те, що видане органом приватизації державного житлового фонду ВК Білгород-Дністровської міської ради ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на житло від 22.09.2014 року, а саме на зазначені частки квартири є незаконним, таким, що видане з порушенням чинного законодавства, оскільки посвідчує право власності відповідача на жилу площу, яка є житловим фондом Міністерства Оборони України, що знаходиться на обліку Білгород-Дністровської КЕЧ району, та зареєстрована в якості гуртожитку для малих сімей.

Позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник Міністерства оборони України позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник Білгород-Дністровської КЕЧ позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ВК Білгород-Дністровської міської ради заперечував проти задоволення позовних вимог через їх безпідставністю, посилаючись на те, що дії ВК в частині надання дозволу і погодження надання спірного житлового приміщення в постійне користування ОСОБА_2, а в подальшому його приватизації останньою відповідають нормам чинного законодавства.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позовних позивача заперечувала з підстав їх необгрунтованості.

Представник третьої особи до суду не з'явився.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 квітня 2016 року у задоволені позову Військової прокурори Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Білгород-Дністровської КЕЧ району було відмовлено.

08.06.2016 року Міністерство оборони України подали апеляційну скаргу на вказане рішення районного суду, по якій просять рішення суду скасувати, ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

По справі встановлені наступні фактичні обставини у справі та відповідні ним правовідносини.

Судом установлено та матеріалами справи підтверджується, що 22 вересня 2014 року Органом приватизації житлового фонду виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на житло, а саме на 43/100 часток квартири №57, в будинку 12 Б, по вул. Південній, м. Білгород-Дністровського Одеської області (а.с. 8).

На підставі вказаного свідоцтва за ОСОБА_2 26 веересня 2014 року було зареєстровано право власності на зазначене вище нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.03.2016 року (а.с. 52).

Позивач у своїй позовній заяві та в судовому засіданні наголошував, що квартира АДРЕСА_2 є житловим фондом Міністерства Оборони України, що знаходиться на обліку Білгород-Дністровської КЕЧ району та зареєстрована в якості гуртожитку для малих сімей, а тому орган приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради незаконно видав свідоцтво про право власності на житло, без наявних на то правових підстав, тому реєстрація права власності за відповідачем на вказане нерухоме майно підлягає скасуванню.

Однак, районний суд не погодився з навееденими доводами позивача і вважав їх голослівними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст.10, ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦП України обставини справи які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що підставою для видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на житло було розпорядження органу приватизації житлового фонду виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № 10689 від 22 вересня 2014 року, яке в установленому законом порядку не було оскаржено та не скасовано.

Тобто, оцінка правомірності прийняття зазначеного розпорядження органу приватизації ні ким не надавалась та відповідно його законність не перевірялась. А без належного вирішення даного питання, не можливо вирішити питання щодо законності видачі свідоцтва про право власності на житло та подальшої державної реєстрації цього права.

Крім того, на доказ того, що спірна квартира знаходиться на обліку Білгород-Дністровської КЕЧ району позивач посилається на рішення Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради народних депутатів №680 від 19.06.1997 року, відповідно до якого було вирішено зареєструвати другий під'їзд будинку №12 Б по вул. Південній, м. Білгород-Дністровського Одеської області (до якого входить і квартира 57) в якості гуртожитку для малих сімей в кількості 27-ми квартир за виключенням квартир №39, 41, 48, 51, 53, 59, 60,66 (а.с. 10).

Однак зазначене рішення не є належним доказом перебування спірної квартири на обліку Білгород-Дністровської КЕЧ району, а лише посвідчує факт надання нерухомому майну статусу гуртожитку, статусу службового приміщення вказаним квартирам надано не було.

Відповідно до ст. 12 Житлового кодексу України виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у межах і в порядку, встановлених законодавстом Союзу РСР, цим Кодексомта іншими актами законодавства Української РСР, на території району, міста району в місті, зокрема приймають рішення про включення жилих приміщень до числа службових.

Відповідно до ст. 118 Житлового кодексу України, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради нароних депутатів.

Позивачем не надано доказів включення спірного приміщення до числа службового.

Крім того, наведені доводи позивача спростовуються наданими сторонами суду доказами.

Так, відповідно до акту приймання-передачі військового майна комісією, створеною відповідно до рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради№ 105 від червня 2004 рок, встановлено факт передачі у 2005 році житлового будинку по вул. Південній, 12 Б, в м. Білгород-Дністровському Одеської області до комунальної власності територіальної громади міста м. Білгород-Дністровського (а.с. 12, 44, 45).

Відповідно до листа виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 8 квітня 2016 року №02/15-29-1445/793 згідно рішення виконкому від 08.12.2005 року №806, після прийняття до комунальної власності територіальної громади міста, 9-ти поверховий 2-х під'їздний 72-х квартирний будинок по вул. Південна, 12 Б, був переданий на баланс створеному на підставі рішення міськвиконкому Білгород-Дністровської ради від 19.04.2001 року №222 об'єднанню співвласників багатоквартирних будинків (ОСББ) "Южноє".

З огляду на викладене, суд першої інстанції вважав, що позивачем не надано суду доказів перебування квартири № 57, в будинку 12 Б, по вул. Південній, м. Білгород-Дністровського Одеської області на момент її приватизації відповідачем на обліку Білгород-Дністровської КЕЧ району, із чого слідує, що видача свідоцтва про право власності на житло від 22.09.2014 року на спірне нерухоме майно та реєстрації права власності на вказане майно за відповідачем, не порушує права позивача, тому позовні вимоги є необгрунтованими та підлягають залишенню без задоволення.

Колегія суддів вважає? що даний висновок є вірним.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Колегія суддів вважає, що районний суд, давши оцінку поясненням сторін по справі та на підставі сукупності зібраних по справі доказів, прийшов до правильного обґрунтованого висновку, що твердження позивача є доведеними та підтвердженими, у звязку з чим підлягаючими задоволенню.

Висновки суду першої інстанції відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, зясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованих висновків про задоволення позовних вимог.

Висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

Апеляційна скарга не містить доводів, які мають бути підставами для скасування рішення суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, є правильним по суті, відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України, підстави для його скасування та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 квітня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з Міністерства оборони України судовий збір у розмірі 1515,80 грн. в дохід держави.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

28.09.2016 року м. Одеса