22.11.2016 Єдиний унікальний № 371/1387/16-ц
МИРОНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Єдиний унікальний № 371/1387/16-ц

Провадження №2/371/671/16

22 листопада 2016 року м. Миронівка

Суддя Миронівського районного суду Київської області Рудик Ю.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби у Київській області, треті особи: прокуратура Київської області, Головне управління Національної поліції в Київській області про відшкодування шкоди завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури,

ВСТАНОВИВ:

До суду з таким позовом звернувся позивач ОСОБА_1 Свої вимоги обґрунтував тим, що 10 грудня 2007 року прокуратурою Миронівського району Київської області відносно нього було порушено кримінальну справу за фактом вчинення ним злочинів, передбачених ст. 366 ч.1, 364 ч.3 КК України.

16 січня 2008 року постановою слідчого прокуратури Миронівського району його, слідчого СВ Миронівського РВ ГУ МВС України в Київській області, було відсторонено від займаної посади та 21 січня 2008 року наказом начальника ГУ МВС України в Київській області тимчасово відсторонено від виконання службових обовязків.

22 січня 2008 року слідчим прокуратури Миронівського району щодо нього був застосований запобіжний захід підписка про невиїзд з постійного місця проживання.

16 грудня 2013 року слідчим в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд стосовно нього скасований.

24 липня 2014 року начальником СВ Миронівського РВ ГУ МВС України були скасовані постанови про відсторонення позивача від посади слідчого СВ Миронівського РВ ГУ МВС України в Київській області та накладення арешту на його майно, як незаконні та недоцільні, а 25 липня 2014 року кримінальна справа № 0000011 закрита, у звязку встановленням відсутності в діях кримінального правопорушення.

У відповідності до ст. ст. 1, 5 Закону України від 01.12.1994 року № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (далі за текстом Закону) підлягає відшкодуванню спричинена шкода, завдано громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення під час розслідування чи судового розгляду справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до ст. 3 Закону громадянину відшкодовується заробіток, який він втратив внаслідок незаконних дій. Статтею 4 вказаного Закону відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які підлягають відшкодуванню відповідно до п. 1 ст. 3 Закону визначаються з урахуванням заробітку неодержаного громадянином за час відсторонення від роботи.

Відповідно до розрахунку, наданого Миронівським ВР ГУМВС України в Київській області за період часу з лютого 2008 року по травень 2013 року, позивач мав отримати кошти в сумі сто тисяч вісімсот двадцять сім гривень 50 коп. ( без врахування надбавок, премій тощо).

Крім того, позивачу спричинена моральна шкода, яка у відповідності до ст. 3 Закону підлягає відшкодуванню. Розмір моральної шкоди позивачем визначено у 1000 000 грн.

У звязку з цим позивач просить прийняти до провадження позовну заяву та відкрити провадження у справі. Стягнути з Державного казначейства України відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 100827,50 грн. та моральної шкоди в розмірі 1 000 000 грн. за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку на його користь з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України.

Оглянувши позовну заяву та додані до неї докази, вважаю, що у відкриття провадження у справі необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 122 ч.2 п. 1 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди.

Положеннями частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Згідно з пунктами 1, 5 частини першої статті 3 цього Закону у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, громадянинові відшкодовуються (повертаються) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій, а також моральна шкода.

Відшкодування шкоди в таких випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 частини першої статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади) (частина перша статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.

Пунктами 11, 12 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», затвердженого наказом Мінюсту України від 4 березня 1996 року № 6/5, Генеральної прокуратури України від 4 березня 1996 року № 3 та Мінфіну України від 4 березня 1996 року № 41, у разі закриття кримінальної справи за відсутністю у діянні складу злочину слідчий зобовязаний розяснити громадянинові порядок поновлення його порушених прав і відшкодування іншої шкоди.

Отже, чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, при цьому встановлення розміру грошових доходів, втрачених громадянами унаслідок незаконних дій зазначених органів, віднесено до компетенції цих органів, а не суду.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Зазначена правова позиція викладена у Постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України №6-2089цс15 від 24 лютого 2016 року.

Позовна заява позивачем подана без дотримання цих вимог у звязку з чим у відкритті провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись ст. 122 ч.2 п. 1) ЦПК України, на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», правової позиції Верховного Суду України у справі за№6-2089цс15 від 24 лютого 2016 року -

У Х В А Л И В :

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби у Київській області, треті особи: прокуратура Київської області, Головне управління Національної поліції в Київській області про відшкодування шкоди завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури відмовити.

Позовну заяву з додатками повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області на протязі пяти днів з часу отримання копії ухвали через Миронівський районний суд Київської області.

Суддя Підпис Ю.В.Рудик

Згідно з оригіналом

Суддя Ю.В. Рудик