АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/3998/13-ц 22-ц/774/221/К/16
Справа № 215/3998/13-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/221/К/16 суддя Камбул М.О.
Категорія - 27 (ІІІ) Суддя-доповідач - Братіщева Л.А.
РІШЕННЯ

Іменем України

25 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Братіщевої Л.А.,

суддів - Грищенко Н.М., Михайлів Л.В.,

при секретарі - Євтодій К.С.,

за участю: представника позивача ПАТ «Дельта Банк» - Прокопчук Ольги Юріївни,

представника відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 16 вересня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»(надалі - ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 25.07.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (надалі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 0, згідно з умовами якого, банк надав відповідачу в кредит грошові кошти в сумі 23 377,03 доларів США з кінцевим терміном повернення 25.07.2014 року, зі сплатою 13 % річних за користування кредитом.

В забезпечення виконання позичальником зобов'язань за вказаним кредитним договором, між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки за № 0-П від 25.07.2007 року, відповідно до якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором.

30.12.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_6 було укладено договір поруки № 236580, умовами якого передбачено, поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором від 25.07.2007 року.

Відповідач ОСОБА_3 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до виникнення простроченої заборгованості за кредитом.

Уточнивши позовні вимоги в останній редакції від 25 грудня 2014 року, ПАТ «Дельта Банк» вказував, що станом на 21.11.2014 року ОСОБА_3 має заборгованість в сумі 404 976,26 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту в сумі 14 373,78 доларів США, що за курсом НБУ 100 доларів США - 1 509,624 грн., становить 216 990,03 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 12 452,52 долари США, що еквівалентно 187 986,23 грн. Зазначену заборгованість ПАТ «Дельта Банк» просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, а також судовий збір у розмірі 3 654 грн.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 16 вересня 2015 рокуу задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі. Зокрема, судом не враховано, що представником позичальника не заперечувалась наявність боргу, а отже була ним визнана. Позичальник свідомо та навмисно не оплачував кредит для того, щоб в майбутньому взагалі уникнути будь-яких зобов'язань перед банком. Також, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що банк не має права на стягнення заборгованості за кредитним договором через сплив строку позовної давності, який було невірно визначено судом. Оскільки строк виконання зобов'язання визначений конкретною датою - 24.07.2014 року, то початок перебігу строку позовної давності має відраховуватись саме з цієї дати. Крім того, судом не взято до уваги, що право вимоги по спірному кредитному договору перейшло до ПАТ «Дельта Банк» лише 08.12.2011 року, а строк позовної давності почали відраховувати від дати останньої оплати, яка була здійснена в жовтні 2009 року, фактично позбавивши права на звернення до суду.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_5 зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.07.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за № 0, відповідно умов якого, банк надав позичальнику кредит в сумі 23377,03 доларів США, з кінцевим терміном повернення 24.07.2014 року, зі сплатою 13 % річних за користування кредитними коштами. (том 1, а.с.6-14)

25.02.2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду №1 до вказаного договору, згідно якої, було змінено графік погашення кредиту. (том 1, а.с.18-20)

З метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, 25 липня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 0-П, відповідно до якого остання зобов'язалась відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_3 по кредитному договору від 25 липня 2007 року. (том 1, а.с.23-24)

Крім того, 30 грудня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 був укладений договір поруки № 236580, відповідно до якого останній зобов'язався відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_3 по кредитному договору від 25 липня 2007 року. (том 1, а.с.21-22)

ПАТ «УкрСиббанк», яке є правонаступником АКІБ «Укрсиббанк», за договором купівлі-продажу прав вимоги від 08 грудня 2011 року, відступило право вимоги, в тому числі і за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк». (том 1, а.с.35-37, том 2, а.с.22-30)

Судом першої інстанції також установлено, що останній платіж за умовами договору ОСОБА_3 здійснив 02 жовтня 2009 року (том 2, а.с.115-120), після чого грошові зобов'язання за договором ним не виконувались, у зв'язку з чим станом на 21.11.2014 року відповідач має заборгованість в сумі 404 976,26 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту в сумі 14 373,78 доларів США, що за курсом НБУ 100 доларів США - 1509,624 грн., становить 216 990,03 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 12 452,52 долари США, що еквівалентно 187 986,23 грн. (том 1, а.с.191)

Заперечуючи проти позову ПАТ «Дельта Банк», представник відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_5 звернулася до суду із заявою, в якій просила застосувати до вимог банку наслідки пропуску ним строку позовної давності.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк», суд першої інстанції виходив із того, що банк пропустив трирічний строк позовної давності для звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки відповідач повинен був сплачувати кредит щомісячними платежами, у жовтні 2009 року ОСОБА_3 здійснив останній платіж за кредитом та в подальшому нараховані платежі не сплачував, а банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише у липні 2013 року.

Проте повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений термін.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов'язки виникають у кожного контрагента.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

Отже, початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Відповідно до п.1.2.2 кредитного договору від 25 липня 2007 року позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору, але не в будь-якому випадку не пізніше 24.07.2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору.

Згідно з п.1.3.3 та 1.3.4 кредитного договору, нарахування процентів здійснюється щомісяця та строк сплати з 01 по 05 число включно кожного місяця, наступного за тим, за який банком були нараховані проценти.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Разом з тим, ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів у разі прострочення сплати чергових платежів.

Відповідно до п. 6.1.2 кредитного договору від 25 липня 2007 року, визначено, що у випадку порушення позичальником термінів погашення будь-яких грошових зобов'язань за кредитним договором та/або термінів сплати плати за кредит строком більш ніж на один місяць, та/або порушення позичальником та/або заставодавцем та/або поручителем умов укладеного з банком договору щодо надання забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором, банк має право змінити термін погашення кредиту та плати за кредит за цим договором в порядку визначеному в п. 6.2 договору.

Так п.6.2 кредитного договору передбачено, що банк повідомляє позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом за договором шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою (цінним листом з описом та повідомленням про вручення) за адресою позичальника. Терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов'язковими до повернення і сплати в повному обсязі банку з 32 календарного дня, рахуючи з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту за умови, що банк направив за адресою позичальника повідомлення (вимогу) про порушення зобов'язань, а позичальник не усунув зазначених банком порушень протягом 31 календарного дня з дати одержання вищезазначеного повідомлення (вимоги) банку.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 березня 2010 року АКІБ «УкрСиббанк» було пред'явлено вимогу до ОСОБА_3 про зміну терміну повернення кредиту та процентів за користування кредитом в сторону зменшення та повідомлено про дострокове повернення кредиту, а саме дострокове виконання боргових зобов'язань позичальника за кредитним договором в повному обсязі протягом 31 календарного дня з дати отримання цієї досудової вимоги (том 1, а.с.69)

Дана вимога була отримана ОСОБА_3 - 01.04.2010 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (том 1, а.с.71).

Згідно довідки-розрахунку заборгованості (том 2, а.с.114-118) 16.07.2009 року відповідачем було здійснено останній платіж спрямований на погашення заборгованості за кредитом, а 02.10.2009 року ОСОБА_3 було останній раз сплачено проценти.

Враховуючи, що АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» було встановлено новий строк повернення кредиту, що передбачено умовами кредитного договору, колегія суддів приходить до висновку, що строк позовної давності має обчислюватись з 02 травня 2010 року, тобто з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст.1050 ЦК України та п.6.1.2, 6.2 кредитного договору від 25 липня 2007 року.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що так як строк виконання зобов'язання визначений конкретною датою - 24.07.2014 року, то початок перебігу строку позовної давності має відраховуватись саме з цієї дати, оскільки вони є безпідставними та суперечать встановленим судом обставинам справи.

Однак, суд першої інстанції вказаних фактичних обставин справи не врахував та дійшов помилкового висновку про те, що початок перебігу строку позовної давності має відраховуватись з жовтня 2009 року - дати здійснення відповідача останнього платежу за кредитним договором. Тому доводи апеляційної скарги щодо невірного визначення судом початку перебігу строку позовної давності знаходять своє підтвердження.

Нормою ч.3 ст. 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Виходячи з основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, принципу рівності правового регулювання окремого виду правовідносин і аналізуючи норми розділу V ЦК України "Строки та терміни. Позовна давність" у їх сукупності, слід дійти висновку про поширення норми ч.3 ст. 267 ЦК України як на загальну, так і спеціальну позовну давність.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов'язана лише з наявністю про це заяви сторони. Таким чином, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

З матеріалів справи вбачається, що представник відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_5 07.05.2015 року, до ухвалення судом першої інстанції рішення по справі, звернулася до суду з заявою в якій просила застосувати строк позовної давності до вимог ПАТ «Дельта Банк» та відмовити йому у задоволенні позову. (том 2, а.с.73)

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що строк повернення всієї суми кредиту є таким, що настав з 02 травня 2010 року, а з позовом до суду банк звернувся лише у липні 2013 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість застосувати до спірних правовідносин загальний трирічний строк позовної давності за наявності відповідної заяви відповідача, що в силу вимог ст. 267 ЦК України є правовою підставою для відмови у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк».

Посилання представника позивача на неврахування судом того факту, що право вимоги по спірному кредитному договору перейшло до ПАТ «Дельта Банк» лише 08.12.2011 року, а строк позовної давності почали відраховувати від дати останньої оплати, яка була здійснена в жовтні 2009 року, фактично позбавивши права на звернення до суду, не можуть бути взяті колегією суддів до уваги, оскільки відповідно до положень ч.2 ст.267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності, а згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду на підставі п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України необхідно змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3,4 ч.1 ст.309, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 16 вересня 2015 року змінитив частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Л.А.Братіщева

Судді: Н.М.Грищенко

Л.В. Михайлів