У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Апаллонової Ю.В., при секретарі Кудряшовій Ю.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», третя особа відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про припинення іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

У провадження суду надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», третя особа відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про припинення іпотеки.

Одночасно із позовом до суду позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони ПАТ «Фідобанк» , Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби здійснювати будь-які дії , що можуть призвести до зміни власника майна.

Ухвалою суду від 11.10.2016 року провадження у справі відкрито.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадження якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вивчивши матеріали заяви та додані до позову документи, суд приходить до наступних висновків.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

В силу ч.3 ст. 151 ЦПК України - забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а згідно ч.5 ст. 153 ЦПК України - про вжиття забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення суду може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог і повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне звернення до цього може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб (ст. 152 ЦПК України ).

В заяві про забезпечення доказів обов'язково зазначається: а) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме; б) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який, на думку заявника, є найбільш адекватним; в) інші відомості, потрібні для забезпечення позову (в заяві необхідно зазначити, про які саме дії йде мова; місце знаходження майна; найменування осіб, в яких знаходиться майно відповідача тощо).

Відповідно до розяснень, викладених Постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, що відповідач може у будь-який час може задовольнити вимоги за рахунок предмета іпотеки та це майно може бути реалізовано відповідачем, враховуючи зміст позовних вимог, позивачем не обґрунтовано тих обставин, що права позивача можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову, що майно може бути відчужене третім особам, тощо, як цього передбачають приписи ЦПК України і що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Більш того, визнання припиненим договору іпотеки не потребує примусового виконання.

Доводи стосовно того, що у разі реалізації предмету іпотеки виконати рішення суду стане неможливим, на увагу не заслуговують, оскільки це є тільки припущенням того, що позивачеві у разі незабезпечення позову в майбутньому буде завдано шкоду його правам та інтересам, а припущення не можуть бути підставою для вирішення питання щодо забезпечення позову.

Оскільки заявником не доведено яким чином можуть бути порушені його права у разі невжиття заходів забезпечення його позову і що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому у задоволенні заяви суд відмовляє.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.10,11,60, 151-153 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», третя особа відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про припинення іпотеки, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суд Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в порядку, передбаченому ст.ст. 292-296 ЦПК України протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Ю.В. Апаллонова