АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 2-592/11
Провадження № 22-ц/792/1899/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Карпусь С.А.,

суддів: Ярмолюка О.І., Федорової Н.О.

секретаря Шевчук Ю.Г.

з участю: представника ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Москалюк С.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на ухвалу Волочиського районного суду Хмельницької області від 23 серпня 2016 року за заявою стягувача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" про поновлення строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника розгляду, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Рішенням Волочиського районного суду від 14.09.2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 10 листопада 2012 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № 235612-cred від 25 червня 2008 року в сумі 9614,09 доларів США, що еквівалентно 76816,33 грн. та судових витрат.

12.08.2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з заявою про поновлення строку для пред'явлення до виконання дубліката виконавчого листа, виданого Волочиським районним судом 15.06.2016 року, посилаючись на пропущення строку його пред'явлення до 11.11.2012 року (а.с.140).

Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 23 серпня 2016 року відмовлено ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в задоволенні заяви про поновлення строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на їх користь боргу за кредитом та судових витрат. Копію ухвали направлено боржнику.

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Чорний С.Б. Провадження №22ц/792/1899/16

Доповідач -Карпусь С.А. Категорія № ухвала

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вважає ухвалу суду незаконною, просить її скасувати та задовольнити заяву ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про поновлення строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого Волочиським районним судом 15.06.2016 року. Суд порушив норми процесуального права, що привело до неправильного вирішення даного питання. Так, суд не врахував положення ч.2 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 73, 371 ч.1 ЦПК України та роз'яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в постанові №8 від 25 вересня 2015 року «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах». Суд не дослідив належним чином обставини щодо отримання Банком виконавчого листа після пропущення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в порядку ч. 3 ст. 76 ЦПК України.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні заяви Банку про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, суд першої інстанції виходив з відсутності поважних причин для відновлення цього строку та недоведеності заявником існування об'єктивних причин, які б унеможливлювали вчинення дій, направлених на пред'явлення виконавчого листа для виконання.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони суперечать матеріалам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Частинами 1 та 2 ст. 368 ЦПК України передбачено, що питання, пов'язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу. За кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Частиною 1 ст. 371 ЦПК України визначено, що стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання, зокрема протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 24 цього Закону стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Таким чином, чинне законодавство пов'язує можливість відновлення судом пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання із наявністю поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин пропуску вказаного строку оцінюються судом, виходячи з наявності обставин, які об'єктивно перешкоджали заявнику реалізувати своє право на пред'явлення виконавчого листа до виконання протягом законодавчо встановленого строку.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 23 лютого 2012 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Волочиського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №2-592/2011, виданого 07.12.2011 року Волочиським районним судом, про стягнення 76816,33 грн. боргу на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з ОСОБА_2.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Волочиського районного управління юстиції від 27 березня 2013 року вказаний виконавчий лист повернуто стягувачеві та роз'яснено Банку, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений для виконання в строк до 27 березня 2014 року.

Представник стягувача в судовому засіданні підтвердив, що Банк не отримував вказаного виконавчого листа та цієї постанови. Відсутні такі відомості в матеріалах справи.

За повідомленням виконавчої служби Волочиського районного відділу ДВС від 22 серпня 2016 року, на даний час не перебуває на примусовому виконанні виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та за повідомленням Банку від 22.08.2016 року виконавчі листи було втрачено та до виконання повторно не пред'являлись.

За зверненням стягувача на підставі ухвали Волочиського районного суду від 26 квітня 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 15 червня 2016 року видано дублікат виконавчого листа № 2-592/11.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК скориставшись правом, наданим йому чинним законодавством України, в серпні 2016 року звернулося до місцевого суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Суду у справі Глоба проти України, no. 15729/07, від 05.07.2012 року).

З огляду на викладене, з врахуванням встановлених фактичних обстави справи, оскільки в матеріалах справи відсутні докази виконання рішення або скасування (зміни) останнього, колегія суддів приходить до висновку, що причини пропуску заявником строку пред'явлення дубліката виконавчого листа до виконання є поважними, і тому вважає, що заява про поновлення пропущеного строку для пред'явлення дубліката виконавчого листа до виконання є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

За таких обставин, у суду першої інстанції не було підстав для відмови у задоволенні такої заяви і оскаржувана ухвала підлягає скасуванню відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України з постановленням нової ухвали про задоволення заяви ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313- 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» завольнити.

Ухвалу Волочиського районного суду Хмельницької області від 23 серпня 2016 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" задовольнити.

Поновити Публічному акціонерному товариству Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" пропущений строк для пред'явлення до виконання дубліката виконавчого листа №2-592/11, виданого Волочиським районним судом Хмельницької області 15 червня 2016 року на підставі рішення Волочиського районного суду від 14 вересня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором №235612-cred від 25 червня 2008 року в сумі 9614,09 доларів США, що еквівалентно 76816,33 грн. та судових витрат.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча /підпис/ С.А. Карпусь

Суддя /підпис/ Н.О. Федорова

Суддя /підпис/ О.І. Ярмолюк

Згідно оригіналу: суддя апеляційного суду С.А. Карпусь