Справа № 368/1691/14-ц
провадження № 2/368/6/2016
Рішення

Іменем України

"08" грудня 2016 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого - судді Шевченко І.І.

при секретарі Гребеневич А.І.

з участю представника позивача по первісному позову та представника відповідача по зустрічному позову ОСОБА_1

з участю представника позивача по зустрічному позову та представника відповідача по первісному позову ОСОБА_2П

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»», ОСОБА_3 про визнання окремих частин договору недійсним, -

в с т а н о в и в:

представник позивача уточнив позовні вимоги позивача та просить суд стягнути з гр. ОСОБА_3, гр. ОСОБА_5 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за договором № 64/П/60/2007- 840 від 18.05.2007 року в сумі: 32 194,56 доларів США та 60 919,25 грн., стягнути з гр. ОСОБА_3, гр. ОСОБА_5 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» витрати по сплаті судового збору в сумі 3654,00 грн., посилаючись на те, що 18.05.2007 року Відкрите акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є ОСОБА_6 акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» та фізична особа резидент України гр. ОСОБА_3 уклали кредитний договір № 114/П/14/2008-840, згідно з умовами якого позивач надав 1-му відповідачу на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) в доларах США з метою придбання автотранспортного засобу на загальну суму 19 029,70 доларів США із розрахунку 14,40 % на рік строком з 18.05.2007 року по 16.05.2014 року. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості.

Відповідно до розділу 3.2 «Порука» кредитного договору гр. ОСОБА_3, гр. ОСОБА_5 зобовязалися відповідати перед позивачем як солідарні боржники.

Відповідно до розділу 3.2 кредитного договору 2-й відповідач зобовязався безвідзивно та безспірно відповідати перед позивачем за належне виконання 1-м відповідачем взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору № 64/П/60/2007-840 від 18.05.2007 року.

При цьому 2-й відповідач повинен виконати всі зобовязання в тому ж порядку, який встановлений для 1-го відповідача кредитним договором.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України в разі невиконання зобовязання боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, як і боржник, зокрема відповідає за сплату основного боргу і процентів, за відшкодування збитків, за сплату неустойки, якщо інше не встановлено договором поруки.

Кредит було отримано 1-м відповідачем 18.05.2007 року, що підтверджується заявою на видачу готівки (меморіальним ордером) від 18.05.2007 року.

Відповідно до умов кредитного договору, викладених в п. 2.2.1, 2.2.3 1-й відповідач зобов'язався вносити чергові мінімальні платежі, щомісячно, до 18 числа поточного місяця, при цьому щомісячний платіж в сумі визначеній в пп. 2.2.2. кредитного договору.

1-м відповідачем станом на 31.03.2014 року порушені пункти 2.2.1, 2.2.2., 4.3.3. кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами.

Відповідно до п. 4.2.5. кредитного договору позивач має право вимагати від 1-го відповідача дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту/кредитної лінії, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором, можливих штрафних санкцій, якщо 1-й відповідач несвоєчасно чи не в повному обсязі сплатив черговий платіж.

Відповідно до п. 5.1. кредитного договору у разі прострочення 1-м відповідачем строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту /кредитної лінії, 1-й відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 5.2. кредитного договору у разі порушення 1-м відповідачем вимог пп. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 кредитного договору, 1-й відповідач зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 10 (десять) відсотків від суми кредиту, визначеної у п. 1.1. кредитного договору, за кожен випадок.

Станом на 25.04.2014 року за 1-м відповідачем наявна заборгованість по кредитному договору в сумі доларів США, в тому числі: непогашений кредит - 17 434, 02 доларів США; несплачені відсотки - 14 760, 54 доларів США; несплачена пеня за прострочення строків виконання зобовязань - 3 448, 71 доларів США, несплачений штраф за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу - 1 902,97 доларів США; що за курсом Національного Банку України станом на 25.04.2014 року 1138, 32 за 100 (сто) доларів США становить 427 396, 39 грн., в тому числі: непогашений кредит - 198 454, 95 грн.; несплачені відсотки - 168 022,19 грн.; несплачена пеня за прострочення строків виконання зобовязань - 39 257, 36 грн.; несплачений штраф за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу - 21 661, 89 грн.; загальна сума заборгованості в складає: 32 194,56 доларів США та 60 919,25 гривень.

У звязку з виникненням заборгованості по оплаті передбачених кредитним договором платежів позивач неодноразово повідомляв відповідачів про факт виникнення заборгованості та її розмір. Однак на даний час кредитна заборгованість відповідачами не погашена.

Відповідачі уникають зустрічей з представниками позивача і не здійснюють ніяких дій для погашення заборгованості.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання мас виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зустрічним позовом звернулася ОСОБА_4, яка просить суд визнати недійсним договір «Автопакет» №64/П/60/2007-840 від 18.05.2007 р., укладений між ОСОБА_6 акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_3, ОСОБА_4 в частині всіх умов щодо прав та обов'язків ОСОБА_4 як поручителя за належне виконання зобовязань ОСОБА_3 перед ОСОБА_6 акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра»», судові витрати покласти на відповідача ОСОБА_6 акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», посилаючись на те, що 19.07.2003 року між нею та ОСОБА_3 було укладено шлюб. У спільному шлюбі вона та ОСОБА_3 перебували до 26.02.2010 р., коли шлюб між ними було розірвано. Проте, вона та ОСОБА_3 проживали разом, мали спільний побут та вели господарство лише до 2007 року.

Їй було відомо про отримання колишнім чоловіком ОСОБА_3 (з яким вона на той час була одружена, але спільно вже не проживала) в 2007 року кредиту для купівлі автомобіля. Про це їй повідомив сам ОСОБА_3, який тоді повідомив про оформлення кредиту та звернувся до неї з проханням поставити підписи на пустих аркушах паперу, мотивуючи це необхідністю отримання згоди подружжя на придбання автомобіля та запевнив її, що їй не доведеться витрачати власний час на оформлення документів, необхідно лише розписатись у позначених ним місцях, а все інше зробить його знайомий, який допомагає йому з придбанням авто. Оскільки вона та ОСОБА_3 перебували в досить хороших відносинах вона піддалась на його вмовляння та поставила підписи на чистих аркушах паперу у позначених ОСОБА_3 місцях. Оскільки жодних банківських документів вона не підписувала, про те, що вона є поручителем ОСОБА_3 вона навіть не здогадувалась.

З отриманої нею копії позовної заяви їй стало відомо, що ПАТ «Комерційний банк «Надра» має вимогу до неї як до поручителя та солідарного боржника. Зокрема, вона, отримавши копію кредитного договору № 64/П/60/2007-840 від 18.05.2007 р. дізналась, що вона є стороною договору та виступає поручителем, який безвідзивно і безспірно відповідає перед банком за належне виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобовязань. Проте, вона заперечує проти того, що нею було взято зобовязання за договором поруки, оскільки її волевиявлення на укладання договору поруки не було. Тому з підстав означених нижче кредитний договір №64/П/60/2007-840 від 18.05.2007 р. в частині зобовязань її як поручителя ОСОБА_3 повинен бути визнаний недійсним.

Згідно ч. 1 ст. 1 Цивільного кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору.

Згідно ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Слід зазначити, що про існування кредитного договору №64/П/60/2007-840 від 18.05.2007р., за яким вона виступає перед банком поручителем ОСОБА_3, вона дізналась лише з поданої ПАТ «Комерційний банк «Надра» позовної заяви, оскільки як зазначалось раніше поставила підписи на чистих аркушах паперу у позначених ОСОБА_3 місцях, які в подальшому були використанні останнім для друкування на них кредитного договору і за її підписом.

При цьому, ознайомившись з кредитним договором №64/П/60/2007-840 від 18.05.2007 р. вона побачила, що текст договору роздрукований на її підпис зверху та текс лежить над її підписом.

Виходячи з вказаних обставин під час укладання кредитного договору №64/П/60/2007- 840 від 18.05.2007 р. її волевиявлення на укладання договору поруки та взяття на себе відповідальності за виконання ОСОБА_3 зобовязань перед банком не було.

Отже, її волевиявлення при укладанні кредитного договору №64/П/60/2007-840 від 18.05.2007 р. не було вільним і відповідало її внутрішній волі.

Статтею 553 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником; порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі; поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 4 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно з ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно ст. 217 Цивільного кодексу України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Відповідно до ст. 236 Цивільного кодексу України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Отже, з наведених положень Цивільного кодексу України вбачається, що однією з підстав визнання правочину недійсним є відсутність вільного волевиявлення учасника правочину і відповідність його внутрішній волі.

Згідно ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 59 Цивільного процесуального кодексу України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Представник позивача по первісному позову вимоги по зустрічному позову не визнав та заперечував проти їх задоволення з мотивів зазначених у первісному позові, тому просив їхній позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Відповідач по первісному позову та позивач по зустрічному позову та його представник вимоги позивача по первісному позову щодо вимог відповідача ОСОБА_4 не визнали в повному обсязі та просили відмовити з тих підстав, що зазначені у зустрічному позову, а також те, що воно підтверджено висновком експертів № 16672-16674/14-34/5601-5609/16-34 від 08.11.2016 року0 а вимоги по їхньому позову задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином, а тому суд вважає ухвалити рішення на підставі наявних в справі матеріалів.

Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне уточнені позовні вимоги позивача ПАТ «КБ «Надра банк»» задовольнити частково, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити повністю виходячи з наступного.

В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

18 травня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір «Автопакет» № 64/П/60/2007-840, за яким банк у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності надав відповідачу ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 19 029,70 доларів США в порядку і на умовах визначених цим договором.

Згідно п. 1.1.2 договору ціль кредиту: придбання Автотранспортного засобу та витрати, повязані з державною реєстрацією Автотранспортного засобу в МРЕВ при УДАІ УМВС України.

Згідно п. 1.1.3.1 плата за користування кредитом: відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 14,4 % відсотків на місяць. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення кредиту.

Згідно п. 1.1.4 строк, на який позичальнику надано кредит: банк надає позичальнику кредит з терміном погашення до 16 травня 2014 р.

Плата за користування коштами в рамках ліміту Кредитної лінії: відсотки за користування коштами в рамках ліміту кредитної лінії розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 1,69 % відсотків на місяць. Нарахування відсотків за користування коштами в рамках кредитної лінії здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення кредитної лінії.

Строк, на який позичальнику надано кредитну лінію: банк надає позичальнику кредитну лінію з терміном погашення до 16 травня 2014 р.

Згідно п. 2.2 виконання зобовязань по поверненню коштів, отриманих в рамках кредиту/кредитної лінії та сплата передбачених цим договором платежів: позичальник повертає кредит та сплачує банку передбачені п.1.1.3.1. цього договору відсотки безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на поточний рахунок 78394374 у передбаченому п.2.2.3. цього договору, шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу, розмір якого складає 364 (триста шістдесят чотири) доларів США

Згідно п. 2.4 договору якщо протягом дії цього договору позичальник несвоєчасно та/чи неповністю вніс черговий мінімально платіж(і) та/чи інші платежі, то банк приймає виконання позичальником своїх зобовязань по договору в наступному порядку: прострочені відсотки за користуванням кредитною лінією; прострочені відсотки за користування кредитом; відсотки за користування кредитною лінією; відсотки за користування кредитом; пені та штрафи; прострочена сума кредитної лінії; прострочена сума кредиту; сума кредитної лінії; сума кредиту.

Згідно заяви на видачу готівки від 18.05.2007 року відповідачем ОСОБА_3 було отримано грошові кошти в сумі 19 029,70 доларів США на виконання договору № 64/П/60/2007-840 від 18.05.2007 р.

Згідно розділу 5 договору передбачає відповідальність сторін, а саме: у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту/кредитної лінії, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. У разі порушення позичальником вимог п. п. 4.3.1.,4.3.2.,4.3.7.,4.3.9.,4.3.10. цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% (десять) відсотків від суми кредиту, визначеної у п. 1.1 цього договору, за кожен випадок. У випадку невиконання чи неналежного виконання зобовязань, передбачених цим договором, винна сторона відшкодовує іншій стороні всі завдані у звязку з цим збитки.

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи 04.02.2011 року відбулася зміна найменування юридичної особи на ОСОБА_6 акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»».

Як вбачається з наданих позивачем розрахунків заборгованості за вказаним кредитним договором внаслідок неналежного виконання своїх зобов'язань у позичальника ОСОБА_3 станом на 25.04.2014 року створилась наступна заборгованість за кредитним договором: непогашений кредит - 17 434, 02 доларів США; несплачені відсотки - 14 760, 54 доларів США; несплачена пеня за прострочення строків виконання зобовязань - 3 448, 71 доларів США, несплачений штраф за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу - 1 902,97 доларів США; що за курсом Національного Банку України станом на 25.04.2014 року 1138, 32 за 100 (сто) доларів США становить 427 396, 39 грн., в тому числі: непогашений кредит - 198 454, 95 грн.; несплачені відсотки - 168 022,19 грн.; несплачена пеня за прострочення строків виконання зобовязань - 39 257, 36 грн.; несплачений штраф за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу - 21 661, 89 грн.; загальна сума заборгованості в складає: 32 194,56 доларів США та 60 919,25 гривень.

Окрім того, в договорі «Автопакет» № 64/П/60/2007-840 від 18.05.2007 року в розділі 3 визначено забезпечення виконання зобовязання, а саме: заставою та порукою.

Зокрема, згідно з цим договором поручитель безвідзивно та безспірно зобовязується відповідати перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобовязань, що витікають з цього Договору. Поручитель відповідає перед банком утому ж обємі, що і позичальник. Позичальник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право банка вимагати виконання зобовязань, вказаних у цьому договорі, повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобовязань, так і при невиконанні позичальником зобовязань в цілому. Поручитель відповідає перед банком за виконання зобовязань у повному обємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами. Поручителем у даному договорі зазначено ОСОБА_5.

Оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що основний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов задоволенню у повному обсязі з таких підстав.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу - ст.526 ЦК України.

Згідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами Договору або встановлений законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ніяких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач ОСОБА_3 не надав.

Враховуючи, що внаслідок неналежного виконання договірних зобов'язань за кредитним договором у позичальника ОСОБА_3 виникла заборгованість у розмірі 32 194 дол.. США 56 центів та 60 919 грн.. 25 коп., тому суд вважає, що суму заборгованості необхідно стягнути саме з ОСОБА_3, тому вимоги позивача в цій частині у повному обсязі є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості із ОСОБА_5 та зустрічного позову суд, то виходить з такого.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Статтею 554 ЦК передбачено, що за виконання боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст. 208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених ч.1 ст. 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі.

Згідно зі ст. 547 ЦК України правочин щодо зобов'язання виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, або якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.ч.2, 3 ст. 215 ЦК України).

За клопотанням представника відповідача ОСОБА_2 ухвалою Кагарлицького районного суду була призначена судово-технічна експертиза.

Відповідно до висновку експертів судово-технічної експертизи № 16672-16674/14-34/5601-5609/16-34 від 08.11.2016 року, проведеної судовими експертами Київського науково дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, підписи у договорі «Автопакет» № 64/п/60/2007-840 від 18.05.2007 виконані кульковими ручками, спорядженими пастами різних відтінків синьо-фіолетового та фіолетово-синього кольору.

Друкований текст у договорі «Автопакет» № 64/п/60/2007-840 від 18.05.2007, нанесений електрофотографічним способом з використанням друкуючих пристроїв з лазерним монохромним способом друку.

Договір «Автопакет» № 64/п/60/2007-840 від 18.05.2007 виготовлений шляхом монтажу: кожна сторінка договору друкувалася неодночасно (тобто не за один прохід аркуша через механізм друкуючого пристрою), а з використанням двох різних друкуючих пристроїв; при цьому основний текст договору на лицьовій стороні 1 -го аркуша, на зворотній стороні 2-го аркуша та з обох сторін 3-го аркуша договору нанесений після виконання підписів від імені ОСОБА_5.

Встановити проміжки часу, з якими виконувались підписи від імені ОСОБА_5 та друковані тексти (включаючи лінії граф) у договорі «Автопакет» № 64/п/60/2007-840 від 18.05.2007, не видається можливим у звязку із відсутністю в експертів впроваджених у судово- експертну практику України методик встановлення часу виконання друкованих текстів, нанесених з використанням друкуючих пристроїв з лазерним способом друку.

У договорі «Автопакет» № 64/п/60/2007-840 від 18.05.2007 відсутні ознаки штучного зістарювання.

Визначити, чи виконані підписи від імені ОСОБА_4 на сторінках 1-6 у наданому на дослідженні договорі «Автопакет» № 64/п/60/2007-840 від 18.05.2007 не представляється можливим, так як значна частина штрихів цих підписів перетинається зі штрихами підписів від імені Відділення № 60 Філії ВАТ КБ «Надра», що унеможливлює отримання вирізок штрихів цих підписів у достатній для проведення досліджень кількості.

Підписи від імені ОСОБА_4 на сторінці 7 у наданому на дослідження договорі «Автопакет» № 64/п/60/2007-840 від 18.05.2007 виконані у період часу ймовірно пізніше липня 2011 року. Більш точно встановити період виконання підписів у документі не представляється можливим із причини малої кількості наданих зразків порівняння із штрихами такої ж рецептури, як у досліджуваних підписах. Отже, досліджувані підписи виконані відповідно не у вказану в документі дату: 18.05.2007.

Відповісти на питання ухвали «Чи нанесений ... тонер принтера у той час, яким датований договір «Автопакет» № 64/п/60/2007-840 від 18.05.2007 р.?» не видається можливим через відсутність у експертів впроваджених у судово-експертну практику України методик встановлення абсолютного часу нанесення друкованих текстів, що виконані з використанням друкуючих пристроїв з лазерним способом друку.

Оскільки експертиза проведена спеціалізованою експертною установою - КНДІСЕ, комісією експертів, які попереджалися про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України, висновок є повним, вмотивованим, відповідає Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та Науково-методичним рекомендаціям з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затв. Наказом Міністерства юстиції України N 53/5, 08.10.1998 р. зі змін., суд приходить до висновку, що цей висновок експертизи є належним і допустимим доказом в тлумаченні ст. ст. 57-59 ЦПК України, тому суд кладе його в основу рішення.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, проте позивачем не було надано належних доказів, які б спростовували вищевказаний експертний висновок, та клопотання про призначення повторної експертизи заявлено не було, хоч судом було роз'яснено представнику позивача положення ст. ст. 10,11,60 ЦПК України.

Доводи представника позивача щодо того, що укладений «Автопакет» № 64/п/60/2007-840 від 18.05.2007 року з поручителем ОСОБА_5 є дійсним не є належним та не допустимим доказом укладання договору поруки з ОСОБА_5 Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд вважає доведеним, що відсутнє волевиявлення ОСОБА_5О на виникнення цивільних прав і обов'язків, обумовлених договору поруки, що має наслідком визнання договору поруки недійсним відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України. За таких обставин зустрічний позов про визнання зазначеного договору недійсним є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Банком заявлено позов до ОСОБА_5О як до поручителя, і останній відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України звернувся з даним зустрічним позовом для захисту свого права, оспорюючи договір поруки. Одним з способів захисту прав відповідно до ст. 16 ЦК України є визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Враховуючи наведене, правові підстави для покладання відповідальності на ОСОБА_5О за невиконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором відсутні, а тому в задоволення позову банку до ОСОБА_5О слід відмовити.

Згідно зі ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження позовних вимог до ОСОБА_3, а тому позовні вимоги позивача до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Відповідачем ОСОБА_5 надано достатньо доказів на підтвердження зустрічного позову, які позивачем не спростовані, тому зустрічний позов про визнання договору поруки недійсним підлягає задоволенню, а у позові позивача ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_5 слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, оскільки вимоги позивача ПАТ КБ «Надра» задоволено частково, то і підлягають до задоволення частково судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1827 грн.. 00 коп., що становить 50 % .

Щодо судових витрат позивача по зустрічному позову ОСОБА_4 за проведення експертизи в сумі 17 315 грн. 00 коп., витрат на правову допомогу в сумі 4000 грн. 00 коп. та витрат по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., то суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Пропорційність застосовується, насамперед, коли позов має майновий характер, адже лише вони можуть мати розмір. Водночас правило пропорційності є загальним, а тому повинно застосовуватися як в майнових, так і в немайнових справах.

Стосовно витрат на правову допомогу, то відповідно до ст.. 84 ЦК України це витрати сторони, що вона понесла у звязку із оплатою допомоги адвоката. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю сторін. На підтвердження цієї обставини суду слід надати договір про надання правової допомоги та документ, що свідчить про оплату гонорару. Це можуть бути квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ.

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною витрати. У постанові від 01 жовтня 2002 року у справі № 30/63 Верховний Суд України звертає увагу на те, що судові витрати за участю адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, якій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Стосовно представництва в судових засіданнях, то відповідно до п. 2 ст. 84 ЦПК України розмір такої компенсації з урахуванням справи визначається судом. Відповідно до ст.. 12 Закону України «Про адвокатуру» ця оплата здійснюється на підставі угоди між громадянином та адвокатом.

Відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачені такі граничні розміри компенсації витрат на правову допомогу якщо компенсації сплачуються іншою стороною, а саме: у ст. 1 цього ж Закону визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Згідно договору про надання правової допомоги від 15.09.2014 року, який був укладений між ОСОБА_4 та адвокатом ОСОБА_2, з якого адвокат прийняв на себе зобовязання на представництво її інтересів та надання правової допомоги у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»», ОСОБА_3 про визнання окремих частин договору недійсним.

Згідно свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 3038/10 від 29.12.2005 р. ОСОБА_2 має право на зайняття адвокатською діяльністю.

Квитанцією про оплату послуг від 08.12.2016 р. підтверджено проведення оплати в сумі 4000 грн. 00 коп.

Згідно розрахунку вартості надання правової допомоги він складається з наступного: 826,80 грн. за правовий аналіз документів, 826,80 грн. за підготовку та подачу зустрічного позову, 275,60 грн. за подачу клопотань та 2204 грн. 80 коп. за представництва в судових засіданнях, а всього 4134,00, а договірна ціна 4100 грн. 00 коп..

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» з 01.09.2014 року по 31.12.2014 року установлено розмір мінімальної заробітної плати в сумі 1218 грн. 00 коп. та згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» з 01.01.2015 року по 01.03.2015 року установлено розмір мінімальної заробітної плати в сумі 1218 грн. 00 коп. і було проведено чотири судових засідання протягом 6 год. 20 хв. і становить 3085 грн. 60 коп.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 01.05.2016 року по 30.11.2016 року установлено розмір мінімальної заробітної плати в сумі 1450 грн. 00 хв. і проведено 1 судових засідань за 0 год. 3 хв. і становить 29 грн. 00 коп.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 01.12.2016 року по установлено розмір мінімальної заробітної плати в сумі 1600 грн. 00 коп. і проведено 1 судових засідань за 1 год. 30 хв. і становить 960 грн. 00 коп., а всього було проведено 6 судових засідань і становить 4074 грн. 60 коп.

Окрім того, позивачем по зустрічному позову були понесені витрати за правовий аналіз документів, написання клопотань та підготовку документів по написанню зустрічної позовної заяви в сумі 1929 грн. 20 коп., так як було витрачено на це три з половиною години.

Проте розрахунок зроблено судом за вказані витрати становить наступний: за правовий аналіз документів та підготовку документів по написанню зустрічної позовної заяв становить кожне по 730 грн. 80 коп., а написання клопотань становить 243 грн. 60 коп., а всього 1705 грн. 20 коп.

Оскільки позивач по зустрічному позову ОСОБА_4 просить суд стягнути з відповідача ПАТ КБ «Надра». за представництва в судових засіданнях в сумі 2204 грн. 80 коп. та 1929 грн. 20 коп. за правовий аналіз документів та подачі позовної заяви до суду, а зроблений судом розрахунок становить відповідно 5779 грн. 80 коп., тому судові витрати позивача ОСОБА_4 становлять 4000 грн. 00 коп., які підлягають стягненню з відповідача ПАТ КБ «Надра».

Стосовно витрат на за проведення експертизи в сумі 17 315 грн. 00 коп., то вказані витрати підтверджуються копією квитанції про їх сплату № 10844818-1 від 15.04.2015 року, а тому підлягають стягненню з відповідача ПАТ «КБ «Надра»» на користь позивача ОСОБА_4

Позивачем по зустрічному позову ОСОБА_4 була сплачено судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. (квитанція № 8898863-1 від 19.09.2014 р.), яке підлягають стягненню з відповідача ПАТ «КБ «Надра»» на користь позивача ОСОБА_4

На підставі викладеного та керуючись ст.. 99 Конституції України, ЦК України, ст.ст. 10, 60, 61, 88, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Уточнені позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (, р/р 8077, МФО 380764) заборгованість за договором № 64/П/60/2007-840 від 18.05.2007 року в сумі 32 194 (тридцять дві тисячі сто девяносто чотири) дол.. США 56 центів та 60 919 (шістдесят тисяч девятсот девятнадцять) грн.. 25 коп.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (, р/р 8077, МФО 380764) витрати по сплаті судового збору в сумі 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн.. 00 коп.

У задоволені решти уточнених позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»», ОСОБА_3 про визнання окремих частин договору недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір «Автопакет» № 64/П/60/2007-840 від 18.05.2007 р., укладений між ОСОБА_6 акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_3, ОСОБА_4 в частині всіх умов щодо прав та обов'язків ОСОБА_4 як поручителя за належне виконання зобов'язань ОСОБА_3 перед ОСОБА_6 акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра»»

Стягнути із Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на користь ОСОБА_4 понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., витрати понесені на правову допомогу в сумі 4000 грн. 00 коп. та витрати понесені за проведення технічної експертизи в сумі 17 316 грн. 00 коп., а всього 21 559 (двадцять одну тисячу пятсот пятдесят девять) грн.. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами , які брали участь у справі і не були присутніми в судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І.І. Шевченко