ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/972/16-ц
Провадження № 2/362/1062/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2016 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

Головуючого судді Орди О.О

при секретарі Хоменко О.А

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Киїської області ОСОБА_3 про визнання договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки недійсними,-

Встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки та зобов'язання вчинити дії в якому просила визнати недійсним договір дарування житлового будинку № 35 по вулиці Ворошилова (на даний час -Софіївська) в с. Велика Вільшанка Васильківського району Київської області посвідчений приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу ОСОБА_3П 05 березня 2013 року та зареєстрованого в реєстрі 257 та договір дарування земельної ділянки площею 0,614 га яка розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Велика Вільшанка, вулиця Ворошилова (на даний час -Софіївська) , 35 посвідчений приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу ОСОБА_3П 05 березня 2013 року та зареєстрованого в реєстрі 259 та та зобов'язати ОСОБА_4В повернути їй житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку загальною площею 0,614 га які розташовані за адресою: Київська область, Васильківський район, с. В. Вільшанка, вулиця Ворошилова (на даний час -Софіївська), 35. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона була власником житлового будинку № 35 по вулиці Ворошилова (на даний час -Софіївська) в с. Велика Вільшанка Васильківського району Київської області та земельної ділянки площею 0,6139га яка розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Велика Вільшанка, вулиця Ворошилова (на даний час -Софіївська) 35. В лютому 2013 року до дому прийшла онука, яка є відповідачем по справі і запропонувала їй що вона буде здійснювати за нею постійний догляд так як вона постійно хворіє, є одинокою людиною похилого віку і вона не в змозі обробляти земельну ділянку, здійснювати догляд за будинком, оплачувати комунальні послуги а для цього необхідно у нотаріуса посвідчити договір довічного утримання. Оскільки вона дійсно хворіла то погодилась оформити саме договір довічного утримання а не якийсь інший договір. 05 березня 2013 року під час підписання договору вважала що підписує саме договір довічного утримання, договори не читала, коли приїхала додому , залишила їх в будинку де і зберігає. Після і до укладення договору відповідач обіцяла постійно її доглядати, проживати біля неї, купувати їй продукти харчування, медичні препарати, сплачувати комунальні послуги, обробляти земельну ділянку і надавати іншу допомогу. Після укладення договору Відповідач зразу поїхала від неї і дуже рідко приїзджала до неї, не купувала їй продуктів харчування, промислових товарів, медичні препарати, не оплачувала комунальні послуги та не обробляла земельну ділянку а тому взявши договір вона поїхала до адвоката за отриманням консультації, коли і дізналася що було укладено договір дарування а не договір довічного утримання. Укладення договору дарування не відповідала її волі, вона мала намір укласти договір довічного утримання і вважала що відповідачка по справі буде здійснювати за нею постійний догляд згідно умов договору.

Посилаючись на зазначені обставини, представник позивача просив визнати спірні договори дарування житлового будинку та земельної ділянки недійсними, оскільки вони укладені внаслідок обману.

Позивач в судовому засіданні пояснила, що вона є неграмотною людиною, читати не вміє, не розбирається в юридичних питаннях, онука вмовляла укласти договір говорила що буде доглядати за нею, але після того як онука забула про неї звернулася до адвоката з'ясувати що це за договір, коли нотаріус читала договір говорила дарственна, ну дарственна то і дарственна, потім запитала у нотаріуса скажіть вона буде мене доглядати, за мною ухаживати а нотаріус каже не знаю яке у неї мнение, бачила що в документі написано що це дарственна оскільки цей документ знаходиться у неї , думала що вона подарує а за неї буде онука ухажувати, онука просила подарувати, а що це значить вона не знає, а коли вона зробила дарственну то онуки вже й нема, до нотаріуса їхала самостійно на автобусі, оскільки автобус проходить повз будинку

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що документі для посвідчення спірних договорів самостійно замовляла та отримувала позивач, а після посвідчення спірних договорів позивач їх особисто реєструвала в сільській раді, що свідчить про те що позивач знала які договори посвідчуються. Крім того договір підписано особисто позивачем, що підтверджено копією договору яка міститься в матеріалах справи, крім того з тексту договору вбачається що він вголос прочитаний сторонам вголос, що свідчить про обізнаність позивача про той факт який саме укладається договір а тому підстав для задоволення позову не має, Також відповідно до вимог Цивільного кодексу нею пропущено строк позовної давності

Третя особа- приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу ОСОБА_3П в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не відомі

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст.6,627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обовязок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Отже, договір дарування спрямований на припинення права власності в дарувальника й виникнення права власності в обдарованої особи, договір дарування завжди є безоплатним, а тому дарувальник не має права вимагати від обдарованої особи зустрічних дій.

05 березня 2013 року ОСОБА_1 і ОСОБА_4 уклали договір дарування згідно якого ОСОБА_1 передала а ОСОБА_4 безоплатно прийняла у власність земельну ділянку площею 0,614 га, цільове призначення -для будівництва, обслуговування житлового будинку 0,250 га; для ведення особистого селянського господарства 0,3639 га, кадастровий номер :01:060:0021 (0,250 га) та кадастровий номер :01:060:0022 (0,3639 га) яка розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Велика Вільшанка, вулиця Ворошилова, посвідчений приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу ОСОБА_3П 05 березня 2013 року та зареєстрованого в реєстрі 259.

Відповідно до п. 13, 20,21 вищезазначеного договору дарування, дарувальник та обдаровувана підтверджують що цей договір не носить характеру мнимої та удаваної угоди , що у договорі зафіксовано усі істотні умови що стосуються цього договору та його правові наслідки , про що ставлять під цим договором особисті підписи. Будь-які попередні домовленості, які мали місце до укладення цього договору і не відображені у його тексті, після підписання договору не матимуть правового значення. Договір сторонами прочитано вголос та українська мова сторонам зрозуміла

Крім того, у п.9 договору дарування зокрема дарувальник підтвердив, що дарування здійснюється ним без будь-яких погроз, примусу, насильства, як фізичного , так і морального.

В цей-же день, 05 березня 2013 року ОСОБА_1 і ОСОБА_4 уклали договір дарування згідно якого ОСОБА_1 передала безкоштовно (подарувала) а ОСОБА_4 прийняла у дар житловий будинок № 35 з належними до нього будівлями та спорудами що знаходиться в с. Велика Вільшанка Васильківського району по вулиці Ворошилова.

Відповідно до п. 10, 17 вищезазначеного договору дарування, дарувальник та обдаровувана підтверджують що цей договір не носить характеру мнимої та удаваної угоди , що у договорі зафіксовано усі істотні умови що стосуються цього договору та його правові наслідки , про що ставлять під цим договором особисті підписи. Будь-які попередні домовленості, які мали місце до укладення цього договору і не відображені у його тексті, після підписання договору не матимуть правового значення. Договір сторонами прочитано вголос та українська мова сторонам зрозуміла

Крім того, у п.7 договору дарування зокрема дарувальник підтвердив, що дарування здійснюється ним без будь-яких погроз, примусу, насильства, як фізичного , так і морального.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 мала намір на укладення саме договору дарування, а не іншого правочину. Сам текст договору викладено чітко, однозначно, без можливості двоякого розуміння його змісту.

Отже під час укладання договору дарування позивачу були роз'яснені правові наслідки даного правочину, і він в свою чергу підтвердив дійсність своїх намірів на його укладення, про що свідчить його підпис в договорі тобто договір укладено з дотриманням вимог діючого законодавства.

Згідно довідки Великовільшанської сільської ради Васильківського району Київської області від 19.02.2016 року, що рішенням № 9 2 сесії Великовільшанської сільської ради Васильківського району Київської області 7 скликання від 11 грудня 2015 року вулицю Ворошилова перейменовано на вулицю Софіївська без зміни поштових номерів житлових будинків. (а.с. 16)

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-БК № 228360 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 12 липня 2013 року укладено шлюб, прізвище дружини після укладення шлюбу -ОСОБА_5 (а.с. 94)

Згідно з ЦК України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду з позовом про визнання відповідної угоди недійсною ( статті 215 - 235 ЦК України).

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Предметом спору є визнання недійсним договору дарування з підстав, передбачених ст. 230 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсними. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі наслідки правочину, які насправді наступити не можуть.

За змістом зазначеної норми закону правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторни в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов'язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за ст. 230 ЦК України.

Згідно п. п. 19, 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Свідок ОСОБА_6В, помічник нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу ОСОБА_3П в судовому засіданні повідомила, що до них в нотаріальну контору звернулась ОСОБА_1С за переліком документів, які необхідні для того щоб подарувати своє майно онуці, коли вона у неї запитала чи вона особисто буде збирати документи чи онука, ОСОБА_7 зазначила що самостійно буде збирати, документи, декілька разів ОСОБА_7 приносила ці документи до нотаріальної контори, оскільки вона їх збирала поступово, домовились на конкретний день, коли вони приїхали разом з онукою, нотаріус їм роздрукувала договір та прочитала договір вголос і запитала ще раз у позивача чи розуміє що вона підписує. Надався ОСОБА_1С перелік документів саме для договору дарування оскільки перелік для договору довічного утримання у них відсутній

Свідок ОСОБА_8, секретар Великовільшанської сільської ради в судовому засіданні повідомила що до неї на консультацію приходила ОСОБА_1С по питанню посвідчення договору дарування на одну онуку а на іншу онуку посвідчення заповіту на пай, на що вона їй сказала що краще не робить договір дарування а зробіть заповіт а вона каже що не хоче робити заповіт оскільки вона консультувалась і дізналась що заповіт оскаржується у суді, потім позивач особисто реєструвала посвідчені договори дарування в сільській раді

' Свідок ОСОБА_9, свекруха ОСОБА_2 В - відповідача по справі в судовому засіданні повідомила що діти були частіше у бабусі ніж у неї, хоч вона і мешкає у селі. Яні зробили кесарів розтин тому вона і не могла дуже часто відвідувати бабусю, ми допомогали їй обробляли город, коли бабуся перебувала у лікарні, ОСОБА_2 з нею перебувала разом, готувала їй їсти. А потім бабуся повідомила сину що буде подавати на ОСОБА_2 в суд і після цього стосунки погіршились, баба розповідає в селі що ОСОБА_2 аферістка. Баба живе в тому ж будинку якій подарувала онукі, ніхто її не виганяє. Яна розповідала що домовилась з нотаріусом щоб подарувати і будинок і ділянку бабусі але остання не приїхала оскільки зазначила що хати не прийме, хоче судитись.

Свідок ОСОБА_10П сусід позивача по справі в судовому засіданні повідомив що допомогав позивачу обробляти земельну ділянку два роки підряд коли вона просила, також їй допомогали донька Катя і сусіди, ОСОБА_2 там бачив всього рази три, позивач йому розповіла що зробила на ОСОБА_2 заповіт щоб остання за нею доглядала, а потом вона розповідала що буде з нею судитися оскільки замість довічного утримання було зроблено договір дарування

Свідок ОСОБА_11К сусідка позивача по справі в судовому засіданні повідомила що дізналася в лютому 2016 року про те що позивач уклала договір а був це договір довічного утримання чи договір дарування ми не запитували, а позивач не зазначала, тільки зазначила що сподівається що ОСОБА_2 молода та зможе їй допомогати, практично не бачила ОСОБА_2 у бабусі.

Свідок ОСОБА_12А сусідка позивача по справі в судовому засіданні повідомила що позивач їй розповіла що зробила договір довічного утримання щоб онука її доглядала до смерті

Обставини на які посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог стосовно того, що відповідач ОСОБА_2 (ОСОБА_4В) ввела в оману позивача ОСОБА_1С відносно природи правочину, прав та обов'язків сторін, не ґрунтуються на наданих сторонами доказах. Так, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6В та ОСОБА_8, повідомили про обізнаність та бажання відповідача укласти саме договір дарування, та вчинення нею відповідних дій направлених саме на укладення договорів дарування, про що свідчить також і підпис позивача на договорах дарування, при цьому суд не приймає до уваги покази свідків ОСОБА_12, ОСОБА_11К та ОСОБА_10П, оскільки вони не стосується обставин посвідчення договору дарування та дій що передували цьому, а тому не свідчать про наявність у відповідача як сторони правочину умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину

Інших належних і допустимих доказів на підтвердження того, що оспорювані договори укладено внаслідок обману, суду позивачем не надано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, підстав для визнання спірних договорів недійсними судом не встановлено а тому відмовляє в задоволенні таких позовних вимог

Враховуючи що вимога про зобов'язання ОСОБА_4В повернути ОСОБА_1С житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку загальною площею 0,614 га які розташовані за адресою: Київська область, Васильківський район, с. В. Вільшанка, вулиця Ворошилова (на даний час -Софіївська), 35 є похідною від вимог про визнання недійсними договорів, вона також не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст., 215, 230 ЦК України, ст.ст. 10, 57, 60, 215 ЦПК України суд -

ВИРІШИВ

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я: