УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2016 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Арапіна Н.Є., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Свої вимоги мотивував тим, що з 16 червня 2000 року по 19 січня 2015 року перебувла у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 04 липня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАО КБ «Приватбанк» укладено договір вкладу «Депозит Плюс» № SAMDNWFD500 на суму 40 000,00 грн., які безпосередньо були накопичені позивачем. У зв'язку з чим просить визнати право власності на ? частину грошових коштів відповідно до договору вкладу «Депозит Плюс» № SAMDNWFD500 від 04 липня 2014 року, що еквівалентно у розмірі 20 000,00 грн., зобов'язати відповідача сплатити позивачу в якості компенсації ? частину грошових коштів відповідно до договору вкладу «Депозит Плюс» № SAMDNWFD500 від 04 липня 2014 року, що еквівалентно у розмірі 20 000,00 грн.

До суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на 5/48 часток житлового будинку, що знаходиться за адесою: Чернігівська обл.., Козелецький район, м. Остер, вул. Незалежності, буд.9.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 4 ст. 151 ЦПК України до заяви про забезпечення позову додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до п. 6 постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» сплата судового збору за подання до суду заяв про забезпечення позову здійснюється на загальних підставах за визначеними ставками незалежно від того, чи звільнені позивачі від сплати судового збору за пред'явлення певних позовів.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при подачі позовної заяви про забезпечення позову або доказів оплаті підлягає судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Місячний розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2016 року становить 1378 грн. 00 коп.

Тому за подачу заяви про забезпечення позову підлягає сплаті судовий збір в сумі 275 грн. 60 коп.

До заяви про забезпечення позову заявником не додано квитанцію про оплату судового збору.

Згідно з положеннями, ч. 8 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 ЦПК України, повертає її заявникові, про що відповідну постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст.151-152, ч.8 ст.153, ст.ст.210,293 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Роз'яснити ОСОБА_1, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню позивача до суду із заявою про забезпечення позову після усунення недоліків заяви.

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.Є.Арапіна