Справа 206/6865/15-ц
Провадження 2/206/190/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"17" лютого 2016 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухорукова А.О.,

при секретарі Колісник В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

21 грудня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що згідно з договором дарування частини домоволодіння від 06.02.2015р. позивач є власником 43/100 частин домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Кадрова, буд. 5. Разом з ним в будинку зареєстровані ОСОБА_2, який є дядьком позивача та ОСОБА_3, яка є матір'ю позивача, що підтверджується копією домової книги, та які не є співвласниками будинку. Разом з тим відповідачі, хоча і зареєстровані в будинку, однак покинули його ще 20 років тому через небажання проживати в ньому, і він їм взагалі не потрібен. Позивач не підтримує відносин з відповідачами, а тому не може сказати точно, де вони зараз перебувають. За неперевіреною інформацією відповідачі проживають десь у Дніпропетровській області. Через те, що відповідачі зареєстровані в будинку, позивач має сплачувати за них комунальні послуги, які нараховуються залежно від кількості зареєстрованих осіб (наприклад, вивіз твердих побутових відходів), що порушує його права. Добровільно відповідачі не знялися з реєстрації місця проживання, що і змусило позивача звернутися до суду.

На підставі викладеного просить суд визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням в житловому будинку № 5 по вул. Кадровій у м. Дніпропетровську. (а.с.2).

Позивач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, обґрунтувавши їх з тих же підстав, що викладені у позовній заяві, просили суд задовольнити позов.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання на слухання по справі не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. як за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому порядку, так і через оголошення у пресі. (а.с. 40).

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення.

Вислухавши доводи та пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, щопозивачу ОСОБА_1 належить 43/100 частини домоволодіння № 5 по вул. Кадровій в м. Дніпропетровську, що підтверджується договором дарування від 06.02.2015р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстровано в реєстрі за № 114 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 33262380 від 06.02.2015р. (а.с. 9, 10).

Реєстрація відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в домоволодінні № 5 по вул. Кадровій в м. Дніпропетровську підтверджується довідкою голови територіального комітету самоорганізації населення селища Шевченко від 18.12.2015р., (а.с. 5), а також відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 13 січня 2016 року (а.с.29) та від 11.02.2016 року (а.с. 38).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Р, не проживають в домоволодінні № 5 по вул. Кадровій в м. Дніпропетровську протягом 20 років, що підтверджується довідкою голови територіального комітету самоорганізації населення селища Шевченко від 18.12.2015р (а.с. 5).

Аналізуючи спірні правовідносини, співставляючи їх із здобутими в судовому засіданні доказами суд доходить наступного:

У відповідності до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, тощо.

В силу ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло.

У відповідності до ст. 310 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Так, згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження цим майном.

Тобто в розумінні ст.ст. 316, 321, 391 ЦК України, позивач ОСОБА_1 є власником домоволодіння № 5 по вул. Кадровій в м. Дніпропетровську, наділений правом володіння, користування та розпорядження цим домоволодінням.

У відповідності до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в житловому будинку № 5 по вул. Кадровій в м. Дніпропетровську не мешкає понад 20 років, що перевищує строки встановлені ст. 405 ЦК України, жодних домовленостей про їх тимчасову відсутність не встановлено, а отже вони не проживають у будинку без поважних причин.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що реєстрація ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в житловому будинку носить формальний характер, вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 316, 317, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 64, 156 ЖК Української РСР, ст. ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-61, 88, 169, 208, 209, 212 215, 218, 224 225 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, таким, що втратив право користування жилим приміщенням в житловому будинку № 5 по вул. Кадровій в м. Дніпропетровську.

Визнати ОСОБА_3, такою, що втратила право користування жилим приміщенням в житловому будинку № 5 по вул. Кадровій в м. Дніпропетровську.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 487,20 грн., по 243,60 грн. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О. Сухоруков