Провадження № 2/756/1556/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2016 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді - Камбулова Д.Г.

при секретарі: - Ковган&nbsp; О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до спеціалізованої школи № 239 Оболонського району м. Києва, Управління освіти Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідачів - спеціалізованої школи № 239 Оболонського району м. Києва, Управління освіти Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якому вказував на те, що наказом від 31.08.2015 року №88/1-к, її було неправомірно звільнено із займаної посади інспектора з харчування спеціалізованої школи №239 Оболонського району м. Києва на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що її було звільнено під час тимчасової непрацездатності, що є порушенням трудових прав, тому просила поновити її на посаді інспектора з харчування у спеціалізованій школі №239 Оболонського району м. Києва та стягнути з відповідача - Управління освіти Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31.08.2015 року до дня поновлення на роботі.

Позивач в судовому засіданні підтримала заявлений позов та просила його задовольнити.

Представник відповідача спеціалізованої школи №239 Оболонського району м. Києва в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та вказував на те, що позивача було правомірно звільнено із займаної нею посади, оскільки посада, на якій працювала позивач, розпорядженням КМДА №29 від 17.01.2015 року була скорочена про що остання була належним чином повідомлена в квітні 2015 року. Крім цього вказував на те, що позивач пропустила строки звернення до суду із позовною заявою, які визначені ст. 233 КЗпП України, що також є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача Управління освіти Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та вказував на те, що звільнення позивача із займаної нею посади, відбулося із дотриманням норм чинного законодавства України, оскільки та посада, яку обіймала позивач була скорочена, про що остання повідомлялася за два місяці до звільнення. Крім цього вказував на те, що звільнення відбулося за погодженням із профспілковим комітетом спеціалізованої школи №239, а з позивачем було проведено всі відповідні розрахунки.

Вислухавши пояснення позивача, пояснення представників відповідачів, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як убачається із матеріалів справи, позивач працювала на посаді інспектора з харчування спеціалізованої школи №239 Оболонського району м. Києва.

Відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 22.02.2011 року №236 «Про організацію харчування учнів 1-11 класів загальноосвітніх навчальних закладів м. Києва комунальної форми власності» районним в м. Києві державним адміністраціям було доручено зберегти в штатних розписах загальноосвітніх навчальних закладах м. Києва одну посаду інспектора з харчування.

Вказана вище посада була збережена відповідно до розпорядження Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 30.10.2014 року №577 «Про затвердження штатних розписів комунальних навчальних закладів Оболонського району м. Києва на 2014 - 2015 навчальний рік».

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17.01.2015 року №29 «Про визнання таким, що втратило чинність, розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 22.02.2011 року №236 «Про організацію харчування учнів 1-11 класів загальноосвітніх навчальних закладів м. Києва комунальної форми власності» посаду, яку обіймала позивач було скорочено.

Частиною 1 ст. 45 Закону України «Про загальну середню освіту» визначено, що штатні розписи державних і комунальних загальноосвітніх навчальних закладів незалежно від підпорядкування і типів встановлюються відповідним органом управління освітою на підставі типових штатних нормативів загальноосвітніх навчальних закладів, затверджених Міністерством освіти України.

З наказу Міністерства освіти і науки України від 06.12.2010 року №1205 «Про затвердження Типових штатних нормативів загальноосвітніх навчальних закладів» убачається, що посади інспектора з харчування не передбачено.

Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до приписів ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

У зв'язку із скороченням посади, яку обіймала позивач, її, 09.04.2015 року було належним чином попереджено про майбутнє звільнення із займаної посади 10.06.2015 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України, про що свідчить особистий підпис позивача на вказаному попередженні.

Згідно довідки відповідача спеціалізованої школи №239 Оболонського району м. Києва від 13.12.2015 року №72, на момент звільнення позивача, вільних посад, які б відповідали її кваліфікації, стану здоров'я та віку у штатному розписі не було.

Факт дійсного скорочення посади, яку обіймала позивач, підтверджується розпорядженням Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 23.11.2015 року №614 «Про затвердження зведених штатних розписів комунальних навчальних закладів Оболонського району м. Києва на 2015 - 2016 навчальний рік».

Із витягу з протоколу №15 засідання профспілкового комітету спеціалізованої школи №239 від 31.08.2015 року убачається, що профспілкова організація дала дозвіл на звільнення позивача із займаної нею посади з 01.09.2015 року відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України з обов'язковою виплатою вихідної допомоги у розмірі не меншому за середньомісячний заробіток.

Наказом від 31.08.2015 року №88/1-к позивача було звільнено з посади інспектора з харчування з 01.09.2015 року на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України із виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку.

31.08.2015 року позивач була ознайомлена з наказом про звільнення та отримала свою трудову книжку, що підтверджується її особистим підписом на наказі про звільнення та в книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них спеціалізованої школи №239 м. Києва.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що відповідач спеціалізована школа №239 Оболонського району м. Києва вжила всіх відповідних заходів, які передбачені нормами чинного законодавства України при скороченні штату працівників.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для поновлення позивача на роботі на посаді інспектора з харчування з підстав звільнення позивача в період її тимчасової непрацездатності.

Крім цього суд звертає увагу на те, що розгляд справи обмежений позовними вимогами, і суд не вправі виходити за їх межі, тому змінювати дату звільнення позивача з роботи, суд не може, оскільки позивач про це не просить.

Також суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

З матеріалів справи убачається, що позивач був повідомлений про своє звільнення 31.08.2015 року та в той же день отримав свою трудову книжку але звернувся із вказаним позовом лише 26.11.2015 року, тобто з пропуском встановлено ст. 233 КЗпП України строку.

У відповідності до ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Підстав для поновлення пропущеного позивачем строку для захисту своїх прав, судом встановлено не було, оскільки такі причини позивачем не заявлялися.

З огляду на викладене, суд приймає рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до спеціалізованої школи № 239 Оболонського району м. Києва, Управління освіти Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40, 233, 234 КЗпП України, ст. ст. 10, 57-61, 88, 208 - 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до спеціалізованої школи № 239 Оболонського району м. Києва, Управління освіти Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.Г.Камбулов