РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/4082/15-ц

номер провадження 2/695/276/16

26 лютого 2016 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Савенка В.Г.

при секретарі Бреус В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання права власності на будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Дмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами в порядку спадкування за законом.

Свої позовні вимоги позивач пояснює тим, що 30 травня 2005 року помер її батько ОСОБА_2, що стверджується свідоцтвом про смерть серія І-СР № 010978, виданим Дмитрівською сільською радою Золотоніського району Черкаської області 01 червня 2005 року. Померлий на день смерті був постійним жителем ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Дмитрівка, вул. Лугова, 16, яку позивач прийняла, подавши до Золотоніської райдержнотконтори заяву про прийняття спадщини, у встановленому законом порядку, що стверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 7901431 від 27.12.2006 року. Однак при зверненні в нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини на спадковий будинок мені було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії видана Золотоніською райдержнотконторою від 09.12.2015 року та додана до матеріалів справи. За таких обставин позивач позбавлений можливості оформити спадщину в позасудовому порядку і змушений звернутися до суду з позовом до сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами.

В судове засідання позивач не зявилася, однак надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, на задоволені позову наполягала.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав до суду лист в якому зазначено, що Дмитрівська сільська рада позовні вимоги визнає та просить розглядати справу у відсутності її представника.

Суд вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-СР №010978 від 01.06.2005 року вбачається, що ОСОБА_2 помер 30.05.2005 року, про що зроблений відповідний актовий запис №24.

Згідно свідоцтва про народження серії VІІ-УР №0680535 ОСОБА_2 є батьком позивача ОСОБА_1, яка змінила своє прізвище в наслідок одруження, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-СР №477959 від 05.08.1989 року.

Як вбачається із копії технічного паспорта на садибний, житловий будинок №16 по вул. Лугова с. Дмитрівка Золотоніського району Черкаської області, доданого до матеріалів справи вказаний житловий будинок був побудований в 1957 році.

Згідно довідки виданої виконкомом Дмитрівської сільської ради Золотоніського району №315 від 25.09.2015 року вбачається, що за померлим ОСОБА_2 згідно записів погосподарської книги № 2, особовий рахунок №120 числиться житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Дмитрівка по вул. Луговій 16 Золотоніського району Черкаської області. Померлий на день смерті був постійним жителем ІНФОРМАЦІЯ_2 і постійно проживав разом з дружиною ОСОБА_3, яка померла 01.09.2015 року.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_2 не провів оформлення права власності на належний йому будинок з господарськими будівлями та спорудами, тобто не одержав свідоцтва про право власності на нього.

Суд бере до уваги, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української PCP. затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

Відповідно до ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник садиби та земельних ділянок помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, тому позивачі не можуть отримати відповідні документи на право власності, а тому визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцями, які подали заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином мають право на спадщину.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його не дійсним, неприйняття спадщини, або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя який його пережив та батьки.

Згідно ст.. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення, зважаючи на те, що правовстановлюючий документ на майно відсутній, а власник помер.

Керуючись вищевикладеним, ст. 212, 213, 215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Визнати право власності на житловий будинок - «А-1» з прибудовою - «а» сарай-літню кухню - «Б», сарай - «В», сарай - «Г», погріб з шийкою - «Д», вбиральню - «Ж», огорожу - «№1-2», колодязь - «№3», що знаходяться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, село Дмитрівка, вулиця Лугова, 16 (шістнадцять) за ОСОБА_1, в порядку спадкування за законом після померлого 30 травня 2005 року ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд протягом десяти днів.

Суддя Савенко В.Г.