Справа № 182/4776/16-ц
Провадження № 2-о/0182/201/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02.09.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Шестакової З.С.

при секретарі - Пометій Є.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Нікопольський міськрайонний відділ реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту смерті в порядку ст. 257-1 Цивільно - процесуального кодексу України, суд

встановив:

31 серпня 2016 року заявниця звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Докучаєвськ Донецької області Україна.

В обґрунтування заявлених вимог заявником зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Докучаєвськ Донецької області Україна померла її тітка ОСОБА_2, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 26 серпня 2016 року, виданого Докучаєвським центром первинної медико - санітарної допомоги МОЗ.

ОСОБА_2 з лютого 2014 року мешкала у рідного брата за адресою: АДРЕСА_1, так як потребувала допомоги по стану здоров"я. Фактично ОСОБА_2 була зареєстрована та раніше мешкала за адресою: АДРЕСА_2. Оскільки м. Докучаєвськ Донецька область є тимчасово окупованою територією документи, які видані на даній території є недійсними та не створюють будь-яких правових наслідків на території України.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 потрібно заявниці для отримання свідоцтва про смерть, виданого державним органом України.

ОСОБА_1 надала суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та на задоволенні заяви наполягала (а.с.13).

Представник Нікопольського міськрайонного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надала суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, проти задоволення заяви не заперечувала (а.с.14-15).

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

За правилами ст. 257-1 ЦПК заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Докучаєвськ Донецької області Україна померла ОСОБА_2, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 26 серпня 2016 року, виданого Докучаєвським центром первинної медико - санітарної допомоги МОЗ (а.с.7).

Оскільки м. Докучаєвськ Донецької області є тимчасово окупованою територією, документи, які видані на даній території є недійсними та не створюють будь-яких правових наслідків на території України.

ОСОБА_1 з письмовою вимогою звернулася до Нікопольського міськрайонного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо внесення відомостей до актового запису про смерть ОСОБА_2, однак листом №1216/06-22 від 31 серпня 2016 року їй було відмовлено з причини, що для підтвердження факту смерті пред"явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров"я України від 08 серпня 2006 року № 454 " Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті" (а.с.10).

За правилами ст.1,9,17,18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України; державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків; у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна; громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Факт смерті ОСОБА_2 підтверджується наданою заявником довідкою про причину смерті, виданих органами державної влади, які створені всупереч законодавства України, а тому не є підставою для реєстрації смерті за правилами ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Однак, оскільки заявник не може отримати від закладу охорони здоров'я на окупованій території, що створені за законодавством України документ встановленої форми про смерть та на його підставі зареєструвати смерть ОСОБА_2, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2 у судовому порядку, що також за правилами ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до правил ст. 257-1 ЦПК України, якою доповнено ЦПК України на підставі Закону України "Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України" N 990-VIII від 04.02.2016 року, рішення суду про встановлення факту смерті допустити до негайного виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10,11,57-60, 234, 235, 256, 208, 213, 257-1 ЦПК України, Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", -

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Докучаєвськ Донецької області, Україна.

На підставі ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України, рішення суду у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України підлягає негайному виконанню після його ухвалення.

Оскарження не зупиняє його виконання.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Нікопольський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: З. С. Шестакова