Справа №592/6651/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Алфьоров А. М.
Номер провадження 22-ц/788/354/16 Суддя-доповідач - Семеній Л. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Шевченка В. А.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Альфа Страхування»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 грудня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Науково-виробничого підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю «Еко-центр», Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Альфа Страхування», третя особа - ОСОБА_5,

про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а :

16 липня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, вимоги якого обґрунтувала тим, що внаслідок порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода і пошкоджено її автомобіль. Розмір фактичних витрат на його відновлення склав 38329 грн., проте страхова компанія відшкодувала лише 12858,07 грн., тому просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку решту витрат на відновлення автомобіля - 25470,93 грн., а також 10000 грн. завданої пошкодженням автомобіля моральної шкоди.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Альфа Страхування» (далі - ПрАТ СК «Альфа Страхування») на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 25470,93 грн.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

ПрАТ СК «Альфа Страхування» з рішенням суду не погодилося і оскаржило його в апеляційному порядку та, посилаючись на його незаконність і необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Зазначає, що суд не врахував обов'язкову вимогу закону щодо зносу транспортного засобу при відшкодуванні витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом, а сума заявленого в позові матеріального збитку є завищеною.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ПрАТ СК «Альфа Страхування» - Дещенко Ю.А., яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення представника позивача та третьої особи ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 20 лютого 2015 року близько 22 год. 10 хв. по вул. Горького в м. Суми ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz 313», реєстраційний номер НОМЕР_1, порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем марки «Chevrolet Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3

ОСОБА_4 у момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди керував службовим автомобілем і працював водієм у Науково-виробничому підприємстві Товариство з обмеженою відповідальністю «Еко-центр» (далі - НВП ТОВ «Еко-центр»).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля „Mercedes-Benz 313" - НВП ТОВ «Еко-центр» застрахована у ПрАТ СК «Альфа Страхування». Ліміт страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну за полісом складає 50000 грн. (а.с. 105).

ОСОБА_3 є власницею автомобіля «Chevrolet Lacetti» (а.с. 10).

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 березня 2015 року ОСОБА_4 визнано винним у порушенні п. 10. 4 Правил дорожнього руху України (а.с.11).

17 квітня 2015 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» складено страховий акт (розпорядження на виплату), в якому визначена сума страхового відшкодування у розмірі 12858,07 грн., яка підлягає перерахуванню ОСОБА_3 (а.с. 69).

При визначенні вказаної суми відшкодування страховик виходив зі звіту товариства з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Асістанс-Україна» № 65 від 24 березня 2015 року, згідно з яким ринкова вартість автомобіля позивачки складає 224178,93 грн., коефіцієнт фізичного зносу - 0,4275, вартість відновлювального ремонту - 24382,97, а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 15429,68 грн. (а.с.43-50).

22 квітня 2015 року ПрАТ СК «Альфа Страхування» перерахувало позивачці страхову виплату у сумі 12858,07 грн., розрахунок якої здійснено виходячи з різниці вартості матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу (15429,68 грн.) та податку на додану вартість (2571,61 грн.), який утримано тимчасово, до надання позивачкою актів виконаних робіт та чеків про сплату ремонту автомобіля на станції технічного обслуговування, що є платником цього податку (а.с. 21, 67).

За виконання ремонтних робіт пошкодженого автомобіля позивачка відповідно до акту виконаних робіт від 08.04.2015 року та товарних чеків від 24.03.2015 року, 08.04.2015 року сплатила на користь ФОП ОСОБА_8 та ПП ОСОБА_9 фактичну вартість ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) в розмірі 38329 грн. (а.с. 93-94).

Правильність суми розрахованого та виплаченого ПрАТ СК «Альфа Страхування» страхового відшкодування та фактичної вартості відновлювального ремонту автомобіля, сторонами у справі не оспорюється.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що страхова компанія має відшкодувати позивачці різницю між вартістю фактично витрачених коштів на відновлювальний ремонт автомобіля і виплаченою страховою сумою.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Отже, страхова компанія має обумовлений законом та відповідною методикою порядок визначення суми страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. При цьому обов'язок винного у завданій матеріальній шкоді відшкодувати різницю між фактичною вартістю ремонту та страховою виплатою не містить визначених законом застережень ураховувати коефіцієнт фізичного зносу, а відтак у суму такого відшкодування має ураховуватися заміна зношених деталей на нові.

З огляду на викладене вбачається, що на НВП ТОВ «Еко-центр», працівник якого є винуватцем ДТП, лежить обов'язок відшкодувати позивачці різницю між реальними збитками, які вона зазнала внаслідок відновлення свого автомобіля, та отриманою виплатою від страхової компанії, яка у свою чергу не несе обов'язку по відшкодуванню такої різниці незважаючи на те, що реальні збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Такі висновки висловлені Верховним судом України у постанові від 02 грудня 2015 року № справи 6-691 цс 15, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для усіх судів України.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про обов'язок страхової компанії відшкодувати різницю між фактичною вартістю ремонту та страховою виплатою суперечить вимогам ст.ст. 22, 988, 1194 ЦК України та положенням Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому рішення в частині задоволених позовних вимог до ПрАТ СК «Альфа Страхування» підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення цих вимог до НВП ТОВ «Еко-центр».

З рішенням місцевого суду в частині незадоволених вимог про стягнення моральної шкоди з страховика, колегія суддів погоджується, оскільки стягнення моральної шкоди у спірних правовідносинах законом не передбачене.

За таких обставин, рішення місцевого суду на підставі п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог до НВП ТОВ «Еко-центр».

Згідно з ч. 5 ст. 88 ЦПК України з НВП ТОВ «Еко-центр» на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню 254,70 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 548,13 грн. компенсації судового збору на користь ПрАТ СК «Альфа Страхування» за апеляційний перегляд рішення.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Альфа Страхування» задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 грудня 2015 року в частині вирішених позовних вимог про стягнення моральної шкоди з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Альфа Страхування» залишити без змін, а в частині задоволених вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Альфа Страхування» скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з Науково-виробничого підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю «Еко-центр» на користь ОСОБА_3 25470 грн. 93 коп. матеріальної шкоди.

Стягнути з Науково-виробничого підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю «Еко-центр» на користь ОСОБА_3 254 грн. 70 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 548 грн. 13 коп. компенсації судового збору на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Альфа Страхування» за розгляд справи в апеляційному суді.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді: