1Справа № 335/9878/16-ц 2-о/335/124/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною заявою.

Згідно ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно до п.5 ч.2 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого проживання справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки.

Відповідно до ч.1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Частиною другою цієї ж статті визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною 1 ст. 257 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Як вбачається з матеріалів доданих до заяви, заявником у даній справі є ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією паспорта громадянина України на імя ОСОБА_1 долученого до заяви.

При цьому заявник зазначає, що фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2.

В п.п. 34 та 44 Постанови № 3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" роз`яснено, що питання про підсудність справ визначається Цивільним процесуальним кодексом,

Виключну підсудність встановлено для деяких справ окремого провадження. Зокрема, заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання її недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи або за місцезнаходженням наркологічного або психіатричного закладу, якщо вона перебуває там на лікуванні (стаття 236 ЦПК); заява неповнолітньої особи про надання їй повної цивільної дієздатності подається до суду за місцем її проживання (стаття 242 ЦПК). Це стосується й деяких інших категорій справ (статті 251, 257, 269, 274, 279, 287 ЦПК).

Відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Згідно із ст.1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців" від 15 травня 2003 року місце проживання фізичної особи - житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово, що знаходиться за певною адресою, за якою здійснюється зв'язок з фізичною особою - підприємцем.

Реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Особи, які перебувають більше одного місяця за межами адміністративно-територіальної одиниці, в якій зареєстроване їх місце проживання, і які мають невиконані майнові зобов'язання, накладені в адміністративному порядку чи за рішенням суду, або призиваються на дійсну військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов'язані зареєструвати місце перебування.

При зміні місця проживання в межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється повноваження органу реєстрації, особа, яка зареєструвала місце проживання, або її законний представник повинні письмово повідомити про це відповідний орган реєстрації протягом семи днів.

Місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Відповідно до ст.8 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця перебування здійснюється за заявою особи, яка зобов'язана подати її протягом семи днів після прибуття в місце перебування. При реєстрації місця перебування особи інформація про неї надається до органу реєстрації за місцем проживання особи. Таким чином, місце проживання не вважається місцем перебування.

Окрім того, з аналізу положень ст.ст.119, 122 ЦПК України видається , що при вирішенні питання про підсудність справи, суд має виходити лише з даних про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи.

ЦПК України пов'язує вчинення всіх процесуальних дій із зареєстрованим місцем проживання або перебування особи.

Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання, це місце повинно бути зареєстрованим у встановленому законом порядку. Отже, саме реєстрація фізичної особи - заявника є визначальною для правильного визначення підсудності.

Заявником до заяви про встановлення факту, що має юридичне значення не надано документ, який підтверджує, що на даний час зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання заявника ОСОБА_1 є територія Вознесенівського району м.Запоріжжя, заявник у встановленому законом порядку зареєстрований на території Дніпровського району, а тому заява повинна бути подана до суду за її зареєстрованим місцем проживання, що територіально знаходиться в Дніпровському районі м.Запоріжжя (Ленінський районний суд м.Запоріжжя), тому підлягає поверненню заяву для подання до належного суду.

Відповідно до ч.3 п.4 ст. 121 ЦПК України заява повертається коли справа не підсудна цьому суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» - сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: 2) повернення заяви або скарги, у зв'язку з чим судовий збір сплачений при зверненні до суду підлягає поверненню.

Керуючись ст.115, абз.4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, ст.257 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, повернути заявнику для подання до належного суду.

Роз'яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до належного суду за підсудністю.

Зобов'язати Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області повернути ОСОБА_1 сплачену суму судового збору за подачу заяви у розмірі 551,20 сплачену на р/р 0007 згідно квитанції № 0.0.610131815.1 від 02.09.2016 року сплачену у ПАТ «КБ Приват Банк».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: