Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/1900/16 Головуючий у 1 інстанції: Варнавська Л.О.
Провадження № 22-ц/778/3630/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Савченко О.В., Кочеткової І.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В позові зазначав, що він перебував у шлюбі з ОСОБА_4 з 23.12.1995р. по 22.12.2005р. За час шлюбу ними була придбана квартира 140 в б. 40 по вул. Автозаводській в м. Запоріжжі. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2012р. за ним та ОСОБА_4 було визнано право власності на вказану квартиру по ? частці за кожним. Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є їх спільним з ОСОБА_4 сином. Після розірвання шлюбу відповідач почав проживати з матірю за іншою адресою. Він перестав спілкуватися з відповідачем з 2012 року. Більше 10 років відповідач в квартирі не проживає без поважних причин, але залишається зареєстрованим в ній, платежів за комунальні послуги не здійснює. Реєстрація відповідача в квартирі порушує його майнові інтереси, оскільки на відповідача нараховуються комунальні послуги, які доводиться сплачувати йому. Посилаючись на ст.ст. 319, 391, 405 ЦК України, ст. 71 ЖК, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою 140 в б. 40 по вул. Автозаводській в м. Запоріжжя.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність у зв»язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника апелянта, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2012р. визнано право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4В та ОСОБА_2 по ? частці за кожним (а.с. 9-10). Отже, позивач є власником 1/2 частини цієї квартири, що підтверджується витягом про державну реєстрацію від 24.07.2012 р. (а.с. 5).

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є сином позивача та третьої особи ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8).

Згідно довідок з сектору адресно-довідкової роботи УДМС України в Запорізькій області ОСОБА_3 зареєстрований в спірній квартирі з 22.02.2012р., ОСОБА_4 - з 09.06.1998 року (а.с. 44).

Судом були допитані свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили, що позивач ОСОБА_2 після розірвання шлюбу в квартирі АДРЕСА_2 проживає один, син там не проживає.

Відмовляючи в задоволенні позову про визнання сина позивача - ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вказаною квартирою, суд виходив із того, що відповідач одночасно є сином іншого співвласника квартири ОСОБА_4, був зареєстрований в 2012р. з її дозволу, а перестав користуватись квартирою, будучи неповнолітнім та переїхавши разом з матір»ю, з якою залишився проживати після розірвання їх шлюбу з позивачем, тобто з поважних причин.

Колегія вважає, що вказані висновки суду є обгрунтованими з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що спірна квартира є однокімнатною, тому після розірвання шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 через неможливість спільного проживання остання в 2005р. разом з неповнолітнім сином ОСОБА_2 переїхала жити до батька, що встановлено іншим судовим рішенням. Але, будучи власницею спірної квартири, права користування та розпорядження нею через це не втратила.

На час реєстрації неповнолітнього відповідача ОСОБА_2 в цій квартирі 22.02.2012р. квартира на праві власності була зареєстрована лише за ОСОБА_4, тому саме з її дозволу та бажання відбулась така реєстрація.

Та тільки 25 червня 2012р., коли набуло законної сили рішення Комунарського районного суду від 12.06.2012р. про поділ майна, ОСОБА_2 став співвласником спірної квартири у ? частці ( а.с. 9-10). Тобто після того, як у квартирі був зареєстрований відповідач ОСОБА_2, тому його згода на реєстрацію та проживання сина у квартирі на той час була не потрібна.

Отже, реєстрація відповідача ОСОБА_7 відбувалась на законних підставах, а його право користування цим житлом є похідним від права власності на цю квартиру, яке є наявним у його матері ОСОБА_4

Квартира є однокімнатною та співвласники не виділяли в натурі свої частки, а також не визначали порядок користування нею. Відтак, маючи право на користування часткою матері, яка не ставила питання про втрату сином права користування спірною квартирою, відповідач не міг втратити право користування і всією квартирою.

До того ж його відсутність у квартирі відбувалась з поважних причин, оскільки, будучи неповнолітнім, який залишився проживати з матір»ю після розірвання шлюбу його батьками, полишив квартиру не добровільно, а через виниклу у батьків несумісність мешкати у одному житлі.

Зважаючи на вказані обставини, колегія вважає, що підстав для задоволення позову не мається, що правильно визнав суд, тому у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити, залишивши без змін оскаржуване рішення суду.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Савченко О.В.

ОСОБА_8