26.04.2016 Єдиний унікальний номер 205/369/16-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
26 квітня 2016 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Остапенко Н.Г.
при секретарі Шевцовій М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим будинком та усунення перешкод у користуванні шляхом зняття з реєстраційного обліку, -
ОСОБА_1 20.01.2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим будинком та усунення перешкод у користуванні шляхом зняття з реєстраційного обліку.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що на праві приватної власності йому належить квартира АДРЕСА_1.
З 22.07.2013 року у даній квартирі зареєстрована донька- ОСОБА_2, однак за місцем реєстрації не проживає з дня реєстрації.
На підставі вищевикладеного просить усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_2 та визнати ОСОБА_2 втратившею право користування квартирою АДРЕСА_1.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Участі у судових дебатах не приймав, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином через засоби масової інформації газету «Вісті Придніпров'я». Про причини неявки суд не повідомила.
В судове засідання представник третьої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області не з'явився. Про місце, день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, надали суду заяву про розгляд справи у відсутність їхнього представника.
Суд, заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
В ході судового розгляду встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22 квітня 1999 року виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів, ОСОБА_1 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1/а.с.3/
Станом на день розгляду справи, за адресою:АДРЕСА_1 є зареєстрованими ОСОБА_1, 1945 року та ОСОБА_2, 1972 року народження - донька, зареєстрована з 22.07.2013 року.
В судовому засіданні встановлено, що відповідачка в квартирі АДРЕСА_1 не проживає з 2013 року, в квартирі відсутні її особисті речі, що знайшло своє підтвердження в поясненнях свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5.
Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, право власності - це право володіння, користування і розпорядження майном.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
На підставі ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
В силу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Також, в силу ст. 6 вищезазначеного Закону, громадянин України зобов'язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
Відповідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв'язку у сукупності, суд дійшов до висновку, що реєстрація ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 порушує права позивача, як власника, відповідачка за зазначеною адресою не проживають з 2013 року, тобто понад один рік, а, отже є достатні підстави для визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В задоволенні решти вимог відмовити.
В порядку ст.. 88 ЦК України з відповідачки на користь держави підлягають стягнення судові витрати у розмірі 551,20 грн.
На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 15-16, 317, 319, 321, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10-11, 59-60, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213-215, 224-226 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим будинком та усунення перешкод у користуванні шляхом зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1, що є підставою для зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою:АДРЕСА_1.
В задоволені позову в іншій частині - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у розмірі 551,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Н.Г. Остапенко