У Х В А Л А

30 серпня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Лященко Н.П.,Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 24 грудня 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - Заставнівська нотаріальна контора, про визнання правочину недійсним, визнання майна об'єктом права власності подружжя, визнання права власності на частку в майні подружжя, визнання права власності на частку у спадковому майні, внесення змін до свідоцтв про право на спадщину; за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, третя особа - Заставнівська нотаріальна контора, про визнання майна об'єктом власності подружжя, визнання права власності на частку в майні подружжя, внесення змін до свідоцтв про право власності на спадщину,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 2 жовтня 2015 року в задоволені позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 24 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_5 про визнання майна об'єктом права власності подружжя, визнання права власності на частку у майні подружжя, визнання права власності на частку у спадковому майні та внесення змін до свідоцтв про право на спадщину скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким її позов про визнання майна об'єктом права власності подружжя, визнання права власності на частку в майні подружжя задоволено. Визнано, що житловий будинок літера «А», загальною площею 160,2 кв. м, житловою площею 95,2 кв. м, гараж літера «Б», літня кухня літера «В», сарай літера «Г», огорожа АДРЕСА_1 є об'єктами права спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_10 Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частку житлового будинку літера «А», гаража літера «Б», літньої кухні літера «В», сараю літера «Г», огорожі № 1-2 по АДРЕСА_2 У позові ОСОБА_5 у частині внесення змін до свідоцтв про право на спадщину відмовлено, а в решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2016 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 відмовлено.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 24 грудня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2016 року в частині задоволення позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, внесення змін до свідоцтв про право на спадщину, та залишення в силі в цій частині рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 2 жовтня 2015 року з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України: невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, зокрема, ст.60 СК України.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 1 липня та 25 листопада 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Задовольняючи позов частково, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився і суд касаційної інстанцій виходив з того, що факт неотримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя не свідчить про те, що ОСОБА_5 втратила право на частку у спірному майні, та правомірно задовольнив її позов про визнання майна об'єктом права власності подружжя, визнання права власності на частку у майні подружжя.

У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 1 липня 2015 року, що надана заявником як приклад, предметом розгляду судів було визнання права особистої власності на будинок придбаний за особисті кошти під час перебування в зареєстрованому шлюбі.

У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 листопала 2015 року, що надана заявником для порівняння, предметом розгляду судів було визнання квартири набутої під час шлюбу, особистою приватною власністю, оскільки її було придбано одним з подружжя на кошти отримані від відчуження іншої квартири, належної їй на праві особистої приватної власності.

Таким чином, порівняння змісту постанов Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 1 липня та 25 листопада 2015 року зі змістом ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2016 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеним у вказаних постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судових рішень у зв'язку з невідповідністю судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - Заставнівська нотаріальна контора, про визнання правочину недійсним, визнання майна об'єктом права власності подружжя, визнання права власності на частку у майні подружжя, визнання права власності на частку у спадковому майні, внесення змін до свідоцтв про право на спадщину; за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, третя особа - Заставнівська нотаріальна контора, про визнання майна об'єктом власності подружжя, визнання права власності на частку у майні подружжя, внесення змін до свідоцтв про право власності на спадщину, за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 24 грудня 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
Н.П. Лященко В.М. Сімоненко