Справа №718/41/16-ц
Провадження №2/718/16/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
24.02.2016 року Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді Мізюка В.М., секретаря Безушко М.Д. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця
ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення боргу кредитором спадкодавця, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно укладеного 17.03.2013 року кредитного договору №CV03RN53141178 ОСОБА_2 отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Крім того, відповідно до укладеного 05.07.2011 року договору №б/н ОСОБА_2 отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору, однак 09.10.2013 року позичальник ОСОБА_2 помер. Після його смерті банком було направлено претензію кредитора до Кіцманської державної нотаріальної контори, яка надала вінповідь в якій зазначила, що спадкоємцем померлого ОСОБА_2 є ОСОБА_3. 26.09.2014 року до спадкоємиці ОСОБА_3 було направлено лист-претензію, згідно якого було предявлено вимоги, але ніяких дій не було виконано.
Зазначає, що банк свої зобовязання за договорами виконав в повному обсязі, а саме, надав ОСОБА_2 кредити у розмірах, встановлених договорами.
Вказує, що зважаючи на те, що ОСОБА_2 помер, його спадкоємиця ОСОБА_3 зобовязана сплатити заборгованість позичальника станом на дату його смерті, а тому просив позов задовольнити.
Представник позивача підтримав заявлені вимоги в повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутність, що вбачається з поданої ним письмової заяви.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча завчасно та належним чином була повідомлена про час і місце слухання справи, про що свідчить оголошення в газеті. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Так, в судовому засіданні встановлено, що 05.07.2011 року ОСОБА_2 здійснив свій особистий підпис в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, вступивши таким чином із позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» в кредитні договірні правовідносини, згідно якої ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі встановленому договором.
Таким чином, ОСОБА_2 знав про умови приєднання до правил надання продукту кредитних карт, строків, сум та умов погашення заборгованості за кредитом, а також штрафних санкцій у випадку порушення взятих на себе зобов'язань.
Згідно до ст. 2 Закону України Про банки і банківську діяльність визначає банківський кредит як будь-яке зобовязання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобовязання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобовязання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також зобовязання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.
Відповідно до положень ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимог цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми та інше.
Згідно свідоцтва по смерть серії І-МИ №123227 виданого 10.10.2013 року виконавчим комітетом Неполоковецької селищної ради Кіцманського району Чернівецької області, ОСОБА_2 помер 09.10.2013 року у віці 32 роки, про що складено відповідний актовий запис №39.
Також встановлено, що 06.02.2014 року та 14.07.2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звертався з претензією кредитора до Кіцманської державної нотаріальної контори з проханням повідомити чи заводилась спадкова справа після смерті ОСОБА_2, включити кредиторські вимоги в спадкову масу та повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості. На дані звернення Кіцманська нотаріальна контора 02.09.2014 року надала відповідь про те, що до майна ОСОБА_2, померлого 09.10.2013 року, заведено спадкову справу №75/2014 за поданням спадкоємцем ОСОБА_3, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, заяви про прийняття спадщини, та поданням спадкоємцями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заяв про відмові від спадщини.
На даний час, ОСОБА_3 вищевказану заборгованість не сплатила, а тому як вбачається з розрахунків заборгованості наданих банком, заборгованість за договором №б/н від 05.07.2011 року станом на 31.10.2014 року складає 6046,35 гривень, за договором №CV03RN53141178 від 17.03.2013 року станом на 11.11.2014 року складає 8091,66 гривень.
У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов'язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (п. 5 ст. 1219, ст. 1282 ЦК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї.
Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( стаття 1218 ЦК України).
Однак, не зважаючи на те, що ОСОБА_3 зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, свідоцтво про право на спадщину не видавалося та відсутні докази на передання спадкоємцю будь-якого спадкового майна в натурі.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Правом визначати предмет та підставу позову наділений лише позивач (ст. 11,27,31 ЦПК України).
Отже відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд не може вийти за межі позовних вимог, які не змінювалися ні за змістом, предметом, підставою.
В матеріалах справи відсутні належні докази про наявність у померлого ОСОБА_2 спадкового майна, його виду, переліку, вартості, а також того, що таке майно перебувало в місці відкриття спадщини та фактично прийнято ОСОБА_3.
Ці обставини мають суттєве значення, оскільки відсутність таких доказів позбавляє суд можливості визначити межі майнової відповідальності правонаступника перед позивачем, її співмірність з заявленою сумою позову.
Більш того, ОСОБА_4 не заявляв вимоги про стягнення заборгованості в межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Відповідно до п. 32 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положення статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.
Згідно положень ст. ст.16,20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд.
Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги на даний час є необґрунтованим і не підлягають задоволенню, оскільки відсутні докази про склад та вартість спадкового майна, крім того не підтверджено факт отримання ОСОБА_3 будь-якого майна в натурі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 16, 20, 526, 1054, 1216, 1218, 1268,1270, 1281, 1282 ЦК України, ЗУ Про банки і банківську діяльність, суд
В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а в разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В.М. Мізюк