Ухвала

іменем україни

08 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Завгородньої І.М., МазурЛ.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 до Українсько-англійського спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Галка ЛТД», виконавчого комітету Львівської міської ради, відділу Держземагенства у м. Львові, треті особи: Львівське комунальне підприємство «Балатон-409», Львівська міська рада, про визнання незаконним та часткове скасування рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу, державного акта про право власності на земельну ділянку та його державної реєстрації, усунення перешкод у користуванні проїздом, за касаційною скаргоюОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, в інтересах яких діє ОСОБА_19, на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 19 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 звернулися до суду з позовом до Українсько-англійського спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Галка ЛТД» (далі - Українсько-англійське СП ТОВ «Галка ЛТД»), виконавчого комітету Львівської міської ради, відділу Держземагенства у м. Львові, треті особи: Львівське комунальне підприємство «Балатон-409», Львівська міська рада, про визнання незаконним та часткове скасування рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу, державного акта про право власності на земельну ділянку та його державної реєстрації, усунення перешкод у користуванні проїздом.

На обґрунтування своїх вимог посилались на те, що вони є власниками (співвласниками) квартир, розташованих по вул. Городницькій, 48 у м. Львові. Прибудинкова територія частково межує із земельною ділянкою, яка належить СП ТОВ «Галка ЛТД». У листопаді 2012 року працівниками СП ТОВ «Галка ЛТД» було перегороджено заїзд до будинку позивачів, шляхом встановлення замка на воротах, який є єдиним можливим заїздом до їх будинку. У добровільному порядку відповідач відмовляється усунути перешкоди у користуванні заїздом.

Враховуючи викладене, позивачі просили визнати незаконним та скасувати п. 1 в додатку № 1, додатку № 2, додатку № 3 до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 08 вересня 2000 року № 438; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 02 листопада 2000 року; скасувати державний акт на право приватної власності на землю від 23 квітня 2001 року; скасувати державну реєстрацію вказаного державного акта та усунути перешкоди в користуванні проїздом до будинку через земельну ділянку з боку вул. Заповітної шляхом демонтажу огорожі та в'їзних воріт.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 29 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 19 травня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, в інтересах яких діє ОСОБА_19, просять скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЦК Української РСР (який був діючим на момент укладення оспорюваного договору) недійсною є угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемляє особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

Згідно з положеннями ст. 49 ЦК Української РСР, на норми якої посилаються позивачі як на підставу недійсності спірного договору, якщо угода укладена з метою, завідомо суперечною інтересам соціалістичної держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання угоди обома сторонами в доход держави стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання угоди однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею і все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності ж умислу лише у однієї з сторін все одержане нею за угодою повинно бути повернуто другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується в доход держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначились з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, дійшли обґрунтованого висновку про те, що сам по собі факт відсутності в архівній установі технічної документації на спірну земельну ділянку, при недоведеності факту її відсутності до часу затвердження такої рішенням від 08 вересня 2000 року № 438 «Про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові», не може свідчити про порушення законодавчо встановленого порядку передачі земельної ділянки, а відтак не може бути підставою для задоволення позову в цій частині.

Встановивши, що позивачі не були стороною оспорюваного договору та те, що спірний договір ніяким чином не порушує їх прав, свобод чи інтересів, суди обґрунтованого відмовили у визнанні недійсним договору купівлі-продажу.

Крім того, правильними є висновки і про відсутність підстав для скасування державного акта та його реєстрації, як такі, що були видані (вчинені) у відповідності до вимог чинного законодавства та на підставі чинних рішень органів місцевого самоврядування та дійсного договору купівлі-продажу.

З урахуванням викладеного, не підлягали до задоволення також і вимоги позивачів про усунення перешкод, в задоволенні яких судами також обґрунтовано відмовлено.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, в інтересах яких діє ОСОБА_19, відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 19 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

І.М.Завгородня

Л.М.Мазур