Справа № 466/4793/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Кавацюка В.І.

при секретарі Семків Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, скасування постанови державного виконавця від 06.04.2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №47117027,

у с т а н о в и в:

У червні 2015 року ОСОБА_1 (далі боржник) звернувся до суду із скаргою про:

- скасування постанови державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №47117027 від 06.04.2015 року;

- зобовязання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2/466/31/14 від 06.06.2014 року, виданого Шевченківським районним судом м. Львова.

В обґрунтування скарги зіслався на те, що постановою від 06.04.2015 року державного виконавця Шевченківського ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_2 відмовлено у відкритті виконавчого провадження стосовно виконання виконавчого листа №2/466/31/14, де боржником зазначено ОСОБА_3, виданого 06.06.2014 року Шевченківським районним судом м. Львова на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28.03.2014 року про встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 611,3кв.м. за адресою: м. Львів, вул. На Нивах,6 між ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5, згідно варіанту №3 таблиці №4 висновку №063/13 додаткової судової будівельно технічної експертизи від 04.12.2013 року.

Копію постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 06.04.2015 року відправлено рекомендованим листом 11.06.2015 року, що підтверджується штемпелем на конверті та отримано 16.06.2015 року.

Підставою відмови у відкритті виконавчого провадження вказано п.8 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» - наявність інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Постанова державного виконавця Шевченківського ВДВС ЛМУЮ, що оскаржується, містить посилання лише на зміст виконавчого листа №2/466/31/14, з якого виконавець безпідставно, на власний розсуд зробив висновок, що порядок користування земельною ділянкою встановлений судом, відсутні заходи, що слід вжити у примусовому порядку для виконання рішення суду.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова йому, ОСОБА_1, визначено користування земельними ділянками загальною площею 305,65кв.м., у тому числі: ділянкою площею 264,05кв.м. та ділянкою площею 41,6кв.м. Розміри та розташування меж земельної ділянки докладно виписані у резолютивній частині судового рішення та відображені у таблиці експертного висновку.

З метою виконання рішення суду на його замовлення і за його кошти КП «Картограф», в складі якого працюють сертифіковані інженери землевпорядники, виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 264,05кв.м. через яку здійснюється захід до належної йому частини будинку.

Боржник ОСОБА_3, як і інші боржники, своїми діями перешкоджають спеціалістам КП «Картограф» у винесенні меж належної йому земельної ділянки площею 264,05кв.м. в натуру (на місцевість) та встановленні межових знаків, тому рішення суду та встановлення меж земельної ділянки потребують примусового виконання, що згідно закону має бути забезпечено органом державної виконавчої служби, на який законом покладене відповідне завдання.

02.04.2015 року від його імені була подана заява до Шевченківського ВДВС ЛМУЮ з розясненням необхідності примусового виконання судового рішення, виконавчий лист та схема встановлення меж земельної ділянки на місцевості.

Оскільки технічна документація із землеустрою щодо виготовлення меж земельної ділянки площею 264,05кв.м. по вул. На Нивах,6 у м. Львові виготовлена КП «Картограф», спеціаліст цієї фірми міг бути залучений до примусового виконання судового рішення, координати фірми були вказані у заяві про відкриття виконавчого провадження.

Такі дії державного виконавця Шевченківського ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_2 є незаконними, суперечать нормам чинного законодавства та порушують його законні права, а тому він змушений звернутися в суд.

У судовому засіданні 29 грудня 2015 року представник заявника скарги ОСОБА_1 ОСОБА_6 скаргу підтримала, покликаючись на обставини, викладені в скарзі та у письмовому поясненні до скарги, яке долучено до матеріалів справи.

В останнє судове засідання 08 квітня 2016 року представник заявника скарги ОСОБА_1 ОСОБА_6 в судове засідання не зявилася та подала до суду клопотання, в якому підтримує скаргу, просить суд розглядати справу у її відсутності та у відсутності заявника скарги.

У судовому засіданні 29 грудня 2015 року представник Шевченківського ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_2 проти позову заперечив з підстав, що викладені у письмовому запереченні на скаргу.

В останнє судове засідання 08 квітня 2016 року представник Шевченківського ВДВС ЛМУЮ у судове засідання не прибув та не повідомив суд про причину неявки, а тому суд вважає, що перешкод для розгляду скарги немає.

У відповідності до ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно із статтею 12 Закону України Про виконавче провадження сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

З пояснень представника ОСОБА_1 ОСОБА_6 встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 28.03.2014 року встановлено порядок користування земельною ділянкою площею 611,3кв.м. за адресою: м. Львів, вул. На Нивах,6 між ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 згідно варіанту № 3 таблиці № 4 висновку № 063/13 додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 04.12.2013 року і таке добровільно не виконується.

Статтею ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У постанові про відмову у відкритті виконавчого провадження ( відмова у прийнятті до провадження виконавчого документа) від 06.04.2015 року ВП №47117027 зазначено, що відповідно до змісту пред»явленого до виконання виконавчого листа №2/466/31/14, виданого 06.06.2014 року Шевченківським районним судом м. Львова порядок користування земельною ділянкою встановлений судом. Виходячи із змісту вищевказаного виконавчого листа відсутні заходи, що слід вжити у примусовому порядку для виконання рішення суду. Таким чином наявні обставини, що виключають здійснення виконавчого провадження (а.с.6).

Підстави відмови у відкритті виконавчого провадження встановлені ст.26 Закону. Відмовляючи у відкритті виконавчого провадження державний виконавець Шевченківського ВДВС ЛМУЮ посилався на п.8 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження». Вказана норма має відсилочний характер: «інші обставини», що виключають здійснення виконавчого провадження, мають бути передбачені відповідним законом і постанова державного виконавця в обовязковому порядку повинна містити посилання і на конкретні обставини і на конкретний закон, яким вони передбачені.

Державний виконавець в оскарженій постанові, попри вищезазначені порушення, не навів жодної «іншої, передбаченої законом обставини, що виключає здійснення виконавчого провадження» і не здійснив посилання на відповідний закон, що вказує на безпідставність відмови у відкритті виконавчого провадження.

Процедура встановлення порядку користування земельною ділянкою повязана з положеннями інших законодавчих актів. Зокрема, згідно ст.79 ЗК України земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Отже, встановлення порядку користування земельною ділянкою повязано з вимогами ст.79 ЗК України, ЗУ «Про землеустрій» і передбачає винесення в натуру(на місцевість) меж ділянки і закріплення їх межовими знаками.

Згідно вимог ст.2 Закону України «Про землеустрій» встановлення і закріплення на місцевості меж земельних ділянок власників і землекористувачів забезпечується здійсненням землеустрою. Відповідно до ст.20 цього Закону землеустрій проводиться в обовязковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі встановлення та зміни меж обєктів землеустрою.

Серед підстав здійснення землеустрою ст.22 цього Закону вказує судове рішення. Отже, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28.03.2014року про встановлення порядку користування земельною ділянкою є передбаченою законом підставою здійснення землеустрою в обовязковому порядку ( винесенням меж ділянки в натуру(на місцевість).

Стаття 20 Закону України «Про землеустрій» зобовязує власників землі, землекористувачів, у тому числі орендарів, при здійсненні землеустрою забезпечувати доступ розробникам документації із землеустрою до своїх земельних ділянок, що підлягають землеустрою.

Стаття 13 Закону України «Про виконавче провадження» надає право органу державної виконавчої служби для примусового виконання судових рішень залучати спеціалістів. Як спеціаліст може бути запрошена будь-яка дієздатна особа, яка має необхідні знання, кваліфікацію та досвід роботи у відповідній галузі. Виконавцем робіт з встановлення меж земельної ділянки(спеціалістом) має бути сертифікований інженер - землевпорядник, що працює у складі юридичної особи або як фізична особа-підприємець. Про необхідність залучення такого спеціаліста та його юридична адреса вказано у заяві ОСОБА_1 до виконавчої служби від 02.04.2015 року (а.с.7).

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобовязаний здійснити заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 6 Закону України Про державну виконавчу службу працівники органів державної виконавчої служби - державні виконавці є державними службовцями, а у відповідності ст. 7 цього Закону працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 58, 60, 197, 209, 212, 214, 215, 383-387 ЦПК України, суд

ухвалив:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №47117027 від 06.04.2015 року.

Зобовязати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2/466/31/14 від 06.06.2014 року, виданого Шевченківським районним судом м. Львова.

Ухвала може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_7