Справа № 645/9923/15-ц
Провадження № 2/645/769/16
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2016 року Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:
Головуючого судді Сілантьєвої Е.Є.
При секретарі судових засідань Момот О. І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Фрунзенський районний відділ у м. Харкові Головного Управління Державної міграціонної служби України в Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду та просив усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1, визнавши ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1, а також зобов'язати Фрунзенський районний відділ у м. Харкові Державної міграційної служби України анулювати (скасувати) реєстрацію ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що квартира АДРЕСА_1 на підставі рішення Фрунзенського районного суду та ухвали апеляційного суду Харківської області, була визнана спільною частковою власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 07 травня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір курівлі-продажу 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Петриченко О.О. та зареєстровано у реєстрі за № 912, й з цього часу право власності на квартиру в цілому належить - ОСОБА_2 Відповідно до п. 6 договору продавець - ОСОБА_3 зобов*язана буде знятися з реєстраційного обліку за адресою, вказаною у п. 1 цього договору, до 21.05.2015 р. Позивач вказав, що вказаний договір виконаний ним у повному обсязі, ОСОБА_3 умови п. 6 не виконала й до цього часу зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою № 5425 від 05 грудня 2015 року, виданою дільницею № 57 КП «Жилкомсервіс» та позивач не має можливості в повному обсязі здійснювати своє право власності на житло.
Представник позивача ОСОБА_5, який діяв на підставі довіреності, в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд позов задовольнити. Також пояснив, що позивач 29 квітня 2014 року у відділі РАГСУ м. Харкова реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зареєстрував шлюб з ОСОБА_6, про що у книзі реєстрації шлюбу № 230 від 29 квітня 2014 року зроблено відповідний запис, з відповідачкою не спілкується.
У відповідності до приписів ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Враховуючи викладене, відповідач належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи.
Фрунзенський районний відділ у місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області правом на участь представника в судовому засіданні не скористався, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання судової повістки. Представник надав заяву з проханням слухати справу за їх відсутністю, та винести рішення відповідно до вимог діючого законодавства.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечувала проти такого вирішення справи.
Розглянувши матеріали справи вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає необхідним зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У відповідності до ч 3 ст. 10, ч 2 ст.59, ч 1, ч 4 ст..60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.12.2013 року, справа № 645/4892/13-ц та Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 25.12.2013 року справа № 645/4892/13-ц (Витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером: 19594157, виданий Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області 26.03.2014 року, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 01) - визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Як вбачається з договору купівлі - продажу частини квартири від 07.05.2015 р. посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Петриченко О.О., зареєстрованого в реєстрі № 912 - ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_2 належну їй на праві приватної власності 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_2, прийняв у власність цю частину квартири, і сплатив за неї обумовлену цим договором грошову суму (посвідчена приватним нотаріусом ХМНО Петриченко О.О., зареєстрована в реєстрі № 915 заява ОСОБА_3 про отримання коштів за договором купівлі - продажу у розмірі 155650,00 грн., що еквівалентно 6000,00 доларів США).

Також, відповідно до п. 6 договору купівлі - продажу частини квартири від 07.05.2015 р. - сторони домовились, що продавець - ОСОБА_3 буде знята з реєстраційного обліку за адресою, вказаною в п. 1 цього договору, до 21.05.2015 року.

Згідно відомостей відділу адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС УДМС України в Харківській області від 28.12.2015 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 до цього часу зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» дільниця № 57 від 09.10.2015 року № 4756 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані - ОСОБА_2, 1981 року народження та ОСОБА_3, 1978 року народження.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, реєстрація відповідача у належній йому на праві власності квартирі порушує його право, як власника майна, та просить суд усунути перешкоди, шляхом зняття відповідача з реєстрації.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач не має можливості користуватися своєю квартири, яка належить йому на законній підставі, оскільки в квартирі зареєстрована відповідачка.

Відповідно до ст..ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та може звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав. Способом захисту цивільного права може бути, зокрема, визнання судом цього права.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (пункт другий вказаної статті). Право приватної власності, згідно частини четвертої наведеної статті Основного закону України, є непорушним.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України кожен громадянин має право вільно володіти користуватися і розпоряджатися належним йому на праві власності майном.

Зазначені положення кореспондуються з вимогами статті 319 Цивільного кодексу України, відповідно до якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 вказаного кодексу визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як вбачається з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування й розпорядження своїм майном.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, пояснень сторони позивача, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні позивачем квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою.

Що стосується вимоги про зняття відповідача з реєстрації, то в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки в результаті визнання судом особи такою, що втратила право користування житлом, такі наслідки передбачені ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» без додаткового ухвалення рішення суду. До відмови у знятті з реєстрації на підставі рішення суду про позбавлення права користування жилим приміщенням (квартирою) права позивача у цьому питанні не порушені і тому суд відповідно до приписів ст. 16 ЦК України про захист права лише у передбачений законом чи договором спосіб не має підстав для ухвалення рішення з цього приводу.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 217, 218, 224 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, квартирою АДРЕСА_1, визнавши ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

В решті позову відмовити.

Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя -