Справа № 513/1299/15-ц
Провадження № 2/513/57/16
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Кожокар Т.Я., при секретарі Антонюк Н.П., за участю позивачки ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Успенівської сільської ради Саратського району Одеської області про визнання права власності на майно у порядку набувальної давності,

В С Т А Н О В И В:

позивачка звернулася до суду з даним позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Позов обгрунтувала тим, що у 1981 році придбала житловий будинок №41, розташований по вул. Пушкіна в с. Успенівка Саратського району Одеської області. З того часу вона проживає у даному будинку, робить ремонти, сплачує належні платежі. Рішенням сесії Успенівської сільської ради від 24 грудня 2008 року їй було передано у власність земельну ділянку площею 0,1471 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, після їй було видано державний акт на право власності на вказану земельну ділянку. При зверненні до реєстраційної служби із заявою про видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок, їй було відмовлено у проведенні реєстрації житлового будинку.

Позивач зазначила, що вона придбала будинок на законних підставах, проживає у даному будинку з 1981 року по цей час, безперервно володіє вказаним майном більше тридцяти п'яти років, тому просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по вул. Пушкіна,41 в с. Успенівка Саратського району Одеської області.

Під час розгляду справи позивачка підтримала позов, просила його задовольнити надавши пояснення відповідно до поданої заяви.

Представник Успенівської сільської ради Саратського району Одеської області у дане судове засідання не прибув. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, просив його задовольнити.

Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтями 316, 328 ЦК України встановлено, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно виписки з книги погосподарського обліку Успенівської сільської ради Саратського району Одеської області, володільцем будинку під номером сорок один, розташованого по вул. Пушкіна в с. Успенівка Саратського району Одеської області є ОСОБА_1 (а.с.12-14).

Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 29 січня 2010 року, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,1471, яка розташована за адресою: Одеська область Саратський район, с. Успенівка, вул. Пушкіна, 41. Земельна ділянка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.47).

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 10 вересня 2015 року, ОСОБА_1 відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на житловий будинок (а.с.48).

Як вбачається з довідок Успенівської сільської ради Саратського району Одеської області, станом на 1981 рік власником будинку №41 по вул. Пушкіна в с. Успенівка Саратського району був ОСОБА_2, спадкоємців у ОСОБА_2 немає (а.с.55-59).

Частинами 1, 4 статті 344 ЦК України встановлено, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи та які повинен довести саме позивач (ч. 1 ст. 60 ЦПК України) є: законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння).

Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року, правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснено, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

Судом встановлено, що у 1981 році ОСОБА_1 придбала будинок 41 по вул. Пушкіна в с. Успенівка Саратського району, до цього часу користується вказаним майном, підтримує будинок у належному стані, проводить ремонти. Позивачка довела факт набуття нею права власності на дане нерухоме майно за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за позивачкою слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими спорудами.

Керуючисьст.ст. 316, 328, 344 ЦК України, ст.ст. 5, 6, 10, 11, 60, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими спорудами під номером сорок один, розташований по вулиці Пушкіна в селі Успенівка Саратського району Одеської області.

Рішення може бути оскаржено сторонами до апеляційного суду Одеськоїобласті через Саратський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутніми під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т. Я. Кожокар