АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/3585/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1167/16Головуючий у 1-й інстанції Потетій А.Г. Доповідач ап. інст. Акопян В. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Акопян В.І.

Суддів: Гальонкіна С.А., Лобова О.А.

за участю секретаря - Фадейкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою в.о. керівника Полтавської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах Полтавську районну державну адміністрацію

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Тахтаулівської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно.

Посилаючись на те, що на земельній ділянці 0,15 га в с.Жуки знаходиться житловий будинок 94% готовності, спочатку позивачу потрібно привести у відповідність правовстановлюючі документи на житловий будинок, оскільки без документів, які підтверджують право власності на житловий будинок позивач не зможе оформити правовстановлюючі документи на земельну ділянку, просив визнати за ОСОБА_2 право власності на незавершений будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на незавершений будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що в цілому складається з: житлового будинку ( 94% готовності) - літ.А-1,а, погрібу під частиною будівлі - літ.б, сараю - літ.Б, літньої кухні - літ. Б1, гаражу - літ.Б2, убиральні - літ.В, колодязя питного - №1, огорожі - №2, огорожі - №3, хвіртки - №4, хвіртки - № 5, воріт з хвірткою - 6, вигрібу - №7 та знаходиться в АДРЕСА_1. Вирішено питання судових витрат.

У апеляційному порядку рішення місцевого суду оскаржив в.о. керівника Полтавської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах Реєстраційної служби Полтавського міськрайонного управління юстиції.

Апелянт вважає рішення суду таким, що ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, вказуючи на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення порядку, встановленого для вирішення питання, просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 18.05.2016 року замінено особу в інтересах якої Полтавська місцева прокуратура подала апеляційну скаргу - орган уповноважений здійснювати функції у спірних правовідносинах Реєстраційну службу Полтавського міськрайонного управління юстиції на правонаступника Полтавську районну державну адміністрацію.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав:

Згідно з вимогами ст. 213, 214 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, таким коли суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом першої інстанції, згідно рішення Тахтаулівської сільської ради від 28.10 2005 року №207 ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,15 га в с.Жуки та рішенням № 207-а від 28.10 2005 року надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських будівель на виділеній земельній ділянці.

Відповідно до технічного паспорта виготовленого КП «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» 16 жовтня 2015 року, нерухоме майно, що знаходиться в АДРЕСА_1 складається з: житловий будинок літ. А-1,а, погріб під частиною будівлі літ. б, сарай літ. Б, літня кухня літ. Б1, гараж літ. Б2, убиральня літ. В, колодязь питний - № 1, огорожа - № 2, огорожа - № 3, хвіртка - № 4, хвіртка - № 5, ворота з хвірткою - № 6, вигріб - № 7.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 місцевий суд послався на ст.41 Конституції та ст. ст. 328, 331 ЦК України (право власності на новостворене нерухоме майно), вказав що позивач не може оформити права власності на житловий будинок і земельну ділянку іншим способом ,як в судовому порядку.

З даними висновками суду колегія погодитись не може з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Згідно Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України 22 вересня 2004 року № 1243 право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва, тобто з моменту прийняття його в експлуатацію та державної реєстрації.

За п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" встановлено, що право власності на жилий будинок виникає лише з моменту прийняття його в експлуатацію та державної реєстрації.

Пунктом 1 ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються права на житлові будинки, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції не врахував вимог діючого законодавства про те, що право власності на новостворене нерухоме майно може виникати з моменту завершення його будівництва, підтвердженням чого є акт про введення будинку в експлуатацію, виданий відповідними компетентними органами та розпорядження місцевих органів влади про його затвердження та передачі їх позивачеві

Крім того, місцевий суд не врахував, що визнання права власності на об'єкти незавершеного будівництва( на недобудоване нерухоме майно) в судовому порядку ЦК не передбачено. Оскільки ч.4 ст.331 ЦК України, в якій містилось положення ,згідно з яким за заявою заінтересованої особи суд міг визнати її власником недобудованого нерухомого майна, якщо буде встановлено, що частка робіт, яка не виконана відповідно до проекту, є незначною, була виключена Законом України від 15 грудня 2005 року № 3201-І.

Зазначений висновок міститься в Постанові Верховного Суду України від 19 вересня 2011 за результатами розгляду заяви ТОВ»Черкасизалізобетонстрой» про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 10 02 2011 року в справі № 18/314 за позовом ТОВ»Черкасизалізобетонстрой» до ЗАТ»Будсервіс» підрозділу примусового виконання рішень Голосіївського управління юстиції у м. Києві про визнання право власності на майно..

Матеріали справи не містять відомостей щодо здачі в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту в порядку, передбаченому чинним на момент здачі законодавством, суд дійшов передчасних висновків щодо визнання права власності на незавершений будинок.

Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивач не надав доказів того, що він звертався до компетентного державного органу(ДАБІ, Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно) з питання прийняття зазначених збудованих об'єктів нерухомого майна в експлуатацію і в цьому йому було відмовлено.

Суд першої інстанції не перевірив тих обставин, чи виконані відповідачем вимоги закону, щодо завершення будівництва та проходження відповідної процедури введення будинку в експлуатацію та чи виникло у позивача право на визнання за ним права власності.

Недотримання вимог матеріального права, невиконання вимог процесуального права є підставою для скасування судового рішень і ухвалення у справі нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п.3 ст.309,ст316 , колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу в.о. керівника Полтавської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах Полтавську районну державну адміністрацію задовольнити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Тахтаулівської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.І.Акопян

Судді С.А.Гальонкін

О.А.Лобов

З оригіналом згідно

Суддя: В.І.Акопян