АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №644/8832/15-ц Головуючий І інстанції Шевченко С.В.
Провадження №22ц/790/1631/16 Суддя-доповідач ОСОБА_1
Категорія: договірні
23 лютого 2016 р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого судді Кіпенка І.С.,
суддів - Шаповал Н.М., Пшенічної Л.В.,
при секретарі - Таран В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, - представника ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 січня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» про визнання кредитного договору недійсним,
в с т а н о в и л а :
- заборгованість за кредитом - 39 202,87 дол. США (1 052 915,15 грн.;)
- заборгованість по сплаті відсотків - 3 783,10 дол. США( 101 606,93 грн.);
- пеню за невчасну сплату кредиту та відсотків - 2 928,86 дол. США (78 663,66 грн.)
В судовому засіданні першої інстанції представник позивача позов підтримав посилаючись на обставини зазначені в позові, представник відповідача позов не визнав звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання кредитного договору недійсним.
Посилався, що Кредитний договір та додатки до нього було підписано ним під впливом обману, вважав, що банк приховав від нього повну та об'єктивну інформацію щодо сукупної вартості кредиту, що позбавило його можливості свідомого вибору схеми кредитування. Вважав, що за таких умов не було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 січня 2016 року позов ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» задоволено, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено, вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, в особі свого представника, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати.

Інші особи які брали участь у справі рішення суду не оскаржили.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції судова колегія вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтями 526, 610, 611 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Висновок суду про задоволення первісного позову є обґрунтованим, оскільки суд дійшов його на підставі повно і всебічно зясованих обставин справи та наявних в ній доказів, яким дана відповідна оцінка.

Судовим розглядом встановлено, що 21 грудня 2007 року між ОСОБА_3 та ПАТ «ОСОБА_4 Аваль», було укладено кредитний договір №014/0257/85/96279 (а.с. 3-10).

Позивач повністю виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором надавши відповідачу кредит у сумі 35 322,00 доларів США строком до «21» грудня 2026 року із сплатою 14,25 % річних.

Надання кредитних коштів проводилося, згідно вимог п.6.1. Кредитного договору, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника (копія документу по видачі кредитних коштів а.с.15).

15 липня 2010 року між ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ОСОБА_3 була укладена Додаткова угода до Кредитного договору відповідно до якої сторони погодились зменшити розмір щомісячного платежу до кредиту та подовжили дію кредитного договору до 21 березня 2030року. Графік погашення кредиту та сплати інших платежів було викладено у нових редакціях в Додатку №1. який є невід'ємною частиною Додаткової угоди.

Відповідач зобов'язався щомісячно повертати кредитні кошти згідно графіку погашення та здійснити остаточне погашення кредиту не пізніше 21 березня 2030 року та сплачувати банку відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 14,25 % річних.

Взятих не себе зобовязань, щодо повернення кредитних коштів у відповідності до строків зазначених у кредитному договорі ОСОБА_3 не виконував, у звязку з чим виникла заборгованість перед банком за кредит.

Матеріали справи (а.с.11-14) містять виписку з особового рахунку ОСОБА_3, розрахунки сум заборгованості, фінансових санкцій за неналежне виконання умов кредитного договору, з яких вбачається, що станом на станом на 02 березня 2015 року за відповідачем числиться заборгованість за договором кредиту в розмірі 45 914,83 дол. США(1 233 185,74 гривень), у тому числі:

- заборгованість за кредитом - 39 202,87 дол. США (1 052 915,15 грн.;)

- заборгованість по сплаті відсотків - 3 783,10 дол. США( 101 606,93 грн.);

- пеня за невчасну сплату кредиту та відсотків - 2 928,86 дол. США (78 663,66 грн.)

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Доводи апеляційної скарги про не доведеність обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального та матеріального права, - безпідставні.

При вирішенні позову ОСОБА_3 про визнання кредитного договору недійсним суд враховував вимоги законодавства, що стосуються їх чинності, зокрема досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору: мети, суми і строку кредиту; умови і порядок його видачі та погашення; види (способи) забезпечення зобов'язань позичальника; відсоткові ставки; порядок плати за кредит; порядок зміни та припинення дії договору; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, та обґрунтовано відмовив у задоволенні зустрічного позову.

Правильно встановивши юридичну природу виниклих правовідносин, суд застосував закон, який їх регулює.

Доводи викладені в апеляційній скарзі були предметом судової перевірки і не дістали обєктивного підтвердження.

Наведені в рішенні мотиви визнання цих доводів безпідставними, судова колегія вважає обґрунтованими, такими що відповідають матеріалам справи.

Суд дав належну оцінку всім наявним у справі доказам, та навів у рішенні мотиви спростування кожного з доводів, які наводилися.

Оскільки судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення відносно скасування чи зміни оскаржуємого судового рішення і висновків суду першої інстанції не спростовують, в її задоволенні належить відмовити на підставі ст.308 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч.1 ст. 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - представника ОСОБА_3, - відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Кіпенко І.С.,

Судді: Шаповал Н.М.,

ОСОБА_5