У х в а л а

іменем україни

16 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Парінової І.К.,Маляренка А.В.,Ступак О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Томашпільська державна нотаріальна контора, реєстраційна служба Томашпільського районного управління юстиції, про визнання недійсним рішення про державну реєстрацію права власності та договору купівлі продажу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 18 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 26 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, обґрунтовуючи вимоги тим, що рішенням Томашпільського районного суду від 24 квітня 2014 року було задоволено позов ОСОБА_5 до Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, а саме - житловий будинок загальною площею, 27,4 кв. м, житловою площею 12,2 кв. м, розташований по АДРЕСА_1. Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 22 вересня 2014 року за його апеляційною скаргою вказане рішення було скасоване та ухвалене нове рішення, яким ОСОБА_5 відмовлено в задоволенні позову. Проте, пізніше позивачу стало відомо, що в травні 2014 року ОСОБА_5 зареєстрував вищевказаний житловий будинок на себе, а в липні 2014 року відповідачі уклали між собою договір купівлі-продажу цього будинку й зареєстрували право власності на нього за ОСОБА_7 Позивач зазначав, що на час звернення ОСОБА_5 до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно відповідачем було зазначено Вапнярську селищну раду Томашпільського району Вінницької області та вказано, що інших спадкоємців немає, проте спадкоємцями першої черги ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року була його дружина ОСОБА_9, яка на даний час також померла, але прийняла спадщину після смерті свого чоловіка та діти: ОСОБА_10 й ОСОБА_11, які проживають у АДРЕСА_2. Однак, ОСОБА_5 не вказав їх відповідачами. Інтереси ОСОБА_5 в судовому засіданні представляв ОСОБА_6 Крім цього, відповідачі не повідомили суд, що рішенням Томашпільського районного суду від 10 травня 2012 року за ним було визнано право власності на спірний будинок за набувальною давністю. Вказане рішення було зареєстровано в Могилів-Подільському МБТІ, де йому видано технічний паспорт на житловий будинок по АДРЕСА_1. Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 25 вересня 2015 року рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 10 травня 2015 року було скасовано, але питання про скасування реєстрації за ним права власності на спірний будинок не ставилося та ніким не скасовувалося, а тому він є фактичним власником даного будинку, однак до участі в справі залучений не був. Позивач вважає, що реєстрацію права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 на ОСОБА_5 слід визнати недійсною та скасувати, визнати недійсним договір купівлі-продажу спірного будинку, укладений 22 липня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7, та скасувати його державну реєстрацію.

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 18 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 26 жовтня 2015 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду й ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Ура-Губа Кольського району Мурманської області Російської Федерації помер ОСОБА_8

Після смерті ОСОБА_8 залишилося спадкове майно, а саме, житловий будинок, розташований по АДРЕСА_3.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_8 є його дружина ОСОБА_9, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Ура-Губа Кольського району Мурманської області Російської Федерації та його діти: ОСОБА_12 й ОСОБА_11, які проживають у Російській Федерації.

Відомостей про те, що прийняли спадщину вищевказаними особами відсутні.

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 10 травня 2012 року задоволено позов ОСОБА_4 до Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області про визнання право власності на спірний будинок за набувальною давністю, яке 25 вересня 2009 року було скасовано апеляційним судом Вінницької області.

У квітні 2014 року ОСОБА_5 звертався до суду з вимогою про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_3, посилаючись на те, що після смерті його матері ОСОБА_13 залишився вказаний будинок, який вона фактично успадкувала після смерті брата ОСОБА_8

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 квітня 2014 року вказаний позов було задоволено, проте рішенням апеляційного суду Вінницької області від 22 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції скасоване та ухвалене нове про відмову в позові.

22 липня 2014 року на підставі рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 квітня 2014 року ОСОБА_6, який діяв за дорученням від імені ОСОБА_5, уклав із ОСОБА_7 договір купівлі-продажу спірного житлового будинку.

Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, дійшли обґрунтованого висновку про відмову в позові, виходячи із недоведеності вимог позивача за пред'явленим позовом, оскільки позивач не є стороною договору купівлі-продажу житлового будинку й жодних законних прав чи свобод у разі визнання правочину недійсним у нього не виникне.

Сама по собі державна реєстрація права власності на нерухоме майно за відсутності правової підстави для такої реєстрації не підтверджує право власності ОСОБА_4 на спірний будинок.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги є безпідставними, були предметом дослідження судів попередніх інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Оскільки наведені в касаційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів, викладених в оскаржуваних рішеннях, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції й висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зі змісту касаційної скарги та матеріалів справи не вбачається неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 18 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 26 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.К.Парінова

А.В.Маляренко

О.В.Ступак