Справа № 462/2619/16-ц
УХВАЛА

12 вересня 2016 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

за участю секретаря: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду у м. Львові заяву ОСОБА_1 про виправлення описки в рішенні Залізничного районного суду м. Львова від 08 серпня 2016 року, суд

в с т а н о в и в:

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 08.08.2016 року в задоволенні позову Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради відмовлено.

Відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про виправлення описки у рішенні суду, оскільки в описовій частині рішення в абзаці №1 зазначено, що «відповідач самовільно, без отримання дозвільних документів Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, побудував металевий гараж на землях комунальної власності міста біля будинків №21-23 на вул. Роксоляни та №94 на вул. Повітряна, у м.Львові. На підставі висновку міжвідомчої комісії розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 12.06.2014 року відповідача зобовязано демонтувати металевий гараж, самочинно побудований на землях комунальної власності міста в термін до 01.09.2014 року, однак в добровільному порядку зазначене розпорядження він не виконав, що було встановлено актом ЛКП «Левандівка» від 07.10.2014 року». Проте із позовної заяви вбачається, що Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради просила демонтувати самочинно влаштований та частково покритий старими листами шиферу та руберойду навіс, довжиною 5,0м на землях комунальної власності міста між деревяним сараєм під літ. «Б», вбиральнею під літ. «В» та деревяною огорожею між будинками №22, 26 на вул. Пропелерній у м. Львові.

У відповідності до ст.219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні, про що постановляється ухвала. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, проте їх неявка відповідно до ч.4 ст.219 ЦПК України, не є перешкодою для розгляду питання внесення виправлень.

Як вбачається зі змісту п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності. Питання про внесення виправлень може бути вирішено судом, що ухвалив рішення, як із власної ініціативи, так і за заявою осіб, які беруть участь у справі, і незалежно від того, чи виконано рішення, але в межах установленого законом строку, протягом якого воно може бути пред'явлено до примусового виконання. Внесення виправлень у судове рішення, яке не підлягає примусовому виконанню, строком не обмежено. Після внесення виправлень чи арифметичних помилок текст рішення змінювати не можна, проте у виконавчому листі наводяться формулювання резолютивної частини рішення в тій редакції, яку воно отримало у зв'язку з постановленням відповідної ухвали.

Як вбачається з рішення Залізничного районного суду м. Львова від 08.08.2016 року, в описовій частині такого допущено описку, а саме: зазначено, «відповідач самовільно, без отримання дозвільних документів Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, побудував металевий гараж на землях комунальної власності міста біля будинків №21-23 на вул. Роксоляни та №94 на вул. Повітряна, у м.Львові. На підставі висновку міжвідомчої комісії розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 12.06.2014 року відповідача зобовязано демонтувати металевий гараж, самочинно побудований на землях комунальної власності міста в термін до 01.09.2014 року, однак в добровільному порядку зазначене розпорядження він не виконав, що було встановлено актом ЛКП «Левандівка» від 07.10.2014 року», однак, як встановлено в судовому засіданні та вбачається зі змісту рішення, позивач просив зобовязати ОСОБА_1 демонтувати самочинно влаштований та частково покритий старими листами шиферу та руберойду навіс, довжиною 5,0м на землях комунальної власності міста між деревяним сараєм під літ. «Б», вбиральнею під літ. «В» та деревяною огорожею між будинками №22, 26 по вул.Пропелерній у м.Львові.

Враховуючи вищенаведене, та те, що в рішенні Залізничного районного суду м.Львова від 08.08.2016 року допущено описку, а тому друге та третє речення в абзаці № 1 описової частини зазначеного рішення слід викласти наступним чином: «Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач самовільно, без отримання дозвільних документів Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради влаштувала та покрила старими листами шиферу та руберойду навіс, довжиною 5,0м на землях комунальної власності міста між деревяним сараєм під літ. «Б», вбиральнею під літ. «В» та деревяною огорожею між будинками №22, 26 на вул. Пропелерній у м. Львові. На підставі висновку міжвідомчої комісії розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 24.11.2015 року відповідача зобовязано демонтувати самочинно влаштований та частково покритий старими листами шиферу та руберойду навіс, довжиною 5,0м на землях комунальної власності міста між деревяним сараєм під літ. «Б», вбиральнею під літ. «В» та деревяною огорожею між будинками №22, 26 по вул.Пропелерній у м.Львові в термін до 20.12.2015 року, однак в добровільному порядку зазначене розпорядження вона не виконала, що було встановлено актом ЛКП «Левандівка» від 15.03.2016 року».

Керуючись ст.208-210, 219 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Виправити описку в рішенні Залізничного районного суду м. Львова від 08 серпня 2016 року в цивільній справі за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1, за участю третіх осіб Львівського комунального підприємства «Левандівка» та ОСОБА_2 - про демонтаж самочинно встановленого навісу, виклавши друге та третє речення абзацу № 1 описової частини наступним чином: «Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач самовільно, без отримання дозвільних документів Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради влаштувала та покрила старими листами шиферу та руберойду навіс, довжиною 5,0м на землях комунальної власності міста між деревяним сараєм під літ. «Б», вбиральнею під літ. «В» та деревяною огорожею між будинками №22, 26 по вул.Пропелерній у м.Львові. На підставі висновку міжвідомчої комісії розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 24.11.2015 року відповідача зобовязано демонтувати самочинно влаштований та частково покритий старими листами шиферу та руберойду навіс, довжиною 5,0м на землях комунальної власності міста між деревяним сараєм під літ. «Б», вбиральнею під літ. «В» та деревяною огорожею між будинками №22, 26 на вул. Пропелерній у м. Львові в термін до 20.12.2015 року, однак в добровільному порядку зазначене розпорядження вона не виконала, що було встановлено актом ЛКП «Левандівка» від 15.03.2016 року».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський