У х в а л а

іменем україни

16 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДемяносова М.В.,
суддів:Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О.,Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім ім. Горького» про визначення строку дії оренди земельної ділянки та повернення ділянки із користування та ін., за касаційною скаргою ОСОБА_6, подану представником ОСОБА_7, на рішення апеляційного суду Харківської області від 15 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, у якому просив визначити строк дії договору оренди земельної ділянки № 212 від 20 березня 2005 року з 20 березня 2005 року по 20 березня 2015 року; визнати цей договір припиненим з 21 березня 2015 року; скасувати запис про його державну реєстрацію; зобов'язати відповідача повернути йому земельну ділянку.

На обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що він є власником земельної ділянки товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,60 га з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована на території Лебедівської селищної ради Сахновщинського району Харківської області та належить йому на праві приватної власності згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2.

20 березня 2005 року з відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки № 212, про що у державному реєстрі земель 22 січня 2008 року було вчинено запис № 12. З цього ж моменту відповідач почав фактично використовувати ділянку, яка була передана йому згідно акту прийому-передачі від 20 березня 2005 року, а позивач отримувати за неї орендну плату.

Вважав, що на підставі ст. 640 ЦК України , в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин, договір набув чинності 20 березня 2005 року і згідно із п. 3.1 якого земельна ділянка надавалась в оренду строком на 10 років, тобто до 20 березня 2015 року, тоді ж закінчився строк дії цього договору.

У зв'язку із небажанням позивача продовжувати орендні відносини за даним договором ним на адресу відповідача було направлено лист-вимогу про припинення спірного договору з 20 березня 2015 року, здійснення розрахунків по орендній платі та виконанню зобов'язань передбачених п. 5.1 та 6.4.6 договору, а також щодо повернення у власність позивача земельної ділянки, проте відповіді на дану вимогу він не отримав.

Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 30 грудня 2015року позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Визначено строк дії договору оренди земельної ділянки № 212 від 20 березня 2005 року,зареєстрованого Сахновщинським РВ ХРФ Центр ДЗК у Харківській області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 22 січня 2008 року № 12, укладеного між ТОВ «Аграрний дім ім.. Горького» та ОСОБА_6 строком на 10 років, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,60 га,кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої на території Лебедівської селищної ради Сахновщинського району Харківської області, з 20 березня 2005 року по 20 березня 2015 року та визначено, що вищевказаний договір оренди земельної ділянки припинений з 21 березня 2015 року. Зобов'язано ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» повернути ОСОБА_6 вищевказану земельну ділянку згідно державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №326 від 05 лютого 2003 року.

У задоволенні вимог в іншій частині відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 15 березня 2016 року рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 30 грудня 2015року в оскаржуваній частині скасовано, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про визначення строку дії договору оренди земельної ділянки, визнання договору припиненим та повернення ділянки із користування відмовлено. У іншій частині рішення апеляційним судом не переглядалось.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, поданій представником ОСОБА_7, просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду апеляційної інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю 20.03.2005 року за №326 належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 4,60 га. кадастровий номер НОМЕР_1, розташована на території Лебедівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області.

20 березня 2005 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Аграрний дім ім.. Горького» укладено договір оренди земельної ділянки, зареєстрований Сахновщинським РВ ХРФ Центр ДЗК у Харківській області, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 22 січня 2008 року за №012.

Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч. 1 ст. 210 ЦК України та ч. 1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації, після чого він відповідно до ст. 18 цього Закону набирає чинності.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з положеннями статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно із частиною п'ятою статті 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Підпунктом 6 пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми.

Разом з тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Виходячи з положень статті 638 ЦК України, статей 125, 126 ЗК України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації.

Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 червня 2016 року у справі № 6-643цс16.

Пунктом 3.1 договору оренди земельної ділянки сторони визначили, що земельна ділянка надається в оренду строком на 10 років, починаючи з моменту державної реєстрації цього договору.

Державна реєстрація договору оренди відбулася 22 січня 2008 року.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що відсутні підстави для визначення строку дії цього договору з 20 березня 2005 року по 20 березня 2015 року та вважати договір припиненим з 20 березня 2015 року.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд з дотриманням положень ст. ст. 303, 304, 316 ЦПК України перевірив у повному обсязі доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними правовими висновками, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК України, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії касаційного перегляду справи недопустимо.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що касаційна скаргапідлягає відхиленню, а ухвалене у справі рішення суду апеляційної інстанції - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, подану представником ОСОБА_7, відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 15 березня 2016 року

залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Демяносов
Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак