Справа № 441/792/13 Головуючий у 1 інстанції: Малахова-Онуфер А.М.
Провадження № 22-ц/783/4428/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Струс Л.Б., Шумської Н.Л.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 28 січня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Монастирецької сільської ради Городоцького району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 28 січня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що висновки суду першої інстанції про те, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами на вул. Жовтнева, 222-а в с. Мости Городоцького району Львівської області є самочинним будівництвом, тому не належав спадкодавцю на час відкриття спадщини, не відповідають дійсності, оскільки такий побудовано на правомірно наданій земельній ділянці її діда, будинок з часу його зведення не визнавався самочинно збудованим. Вказує, що її брат ОСОБА_3, який оформив на її імя заповіт, вступив у володіння та управління спірним будинком після смерті батьків, проте через хворобливий стан не зміг вчасно оформити права на нерухомість. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити з таких підстав.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не повністю відповідає.

Судом установлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є дітьми ОСОБА_4 і ОСОБА_5

Із довідки виконкому Монастирецької сільської ради Городоцького району Львівської області № 555 від 16.1.2012 року вбачається, що у житловому будинку № 222 «а» в с. Мости Городоцького району Львівської області проживали та були зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3

ОСОБА_4 помер 26.11.1979 року. ОСОБА_5 померла 10.04.2000 року, після її смерті у будинку залишився проживати ОСОБА_3

ОСОБА_3 10.01.2003 року склав заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_2 (а.с.35). Після його смерті у спірному будинку ніхто не зареєстрований і не проживає (а.с.51).

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що житловий будинок та споруди по вул. Жовтнева, 222 «а» в с. Мости Городоцького району Львівської області є самочинним будівництвом, а отже не належали спадкодавцю ОСОБА_3 на час відкриття спадщини і не входять до складу спадщини.

Проте повністю з таким висновком суду погодитися не можна.

Як убачається з матеріалів справи, спірний будинок збудований у 1967 році.

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкоємців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК України 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07.12.1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25.12.1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 31.10.1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.1976 року № 1/5.

За змістом п. 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від держаної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Як убачається з матеріалів справи, згідно даних погосподарської книги по с. Мости Городоцького району за 1977-1979 рр. головою двору є ОСОБА_4, члени сім»ї - ОСОБА_5, ОСОБА_3, у власності господарства знаходився жилий будинок 1967 року забудови, та у користуванні земельна ділянка площею 0,29 га. Згідно даних погосподарської книги по с. Мости Городоцького району за 1996-2000 рр. у вказаному господарстві є жилий будинок 1967 року побудови, загальною площею 56 кв.м., голова двору ОСОБА_5, член сім»ї ОСОБА_3 Згідно даних погосподарської книги по с. Мости Городоцького району за 2001-2005 рр. у вказаному господарстві є жилий будинок 1967 року побудови, голова двору ОСОБА_3

Висновки суду про відсутність доказів відведення в установленому порядку земельної ділянки ОСОБА_4 для будівництва будинку по вул. Жовтнева, 222 «а» в с. Мости Городоцького району Львівської області не обґрунтовані, оскільки як убачається з довідки виконкому Монастирецької сільської ради Городоцького району Львівської області № 139 від 22.04.2013 року рішення під забудову будинку № 222 «а» по вул. Жовтнева в с. Мости видавалося правлінням колгоспу.

Відповідно до ст. 549 ЦК України 1963 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як убачається із матеріалів спадкової справи ОСОБА_6, позивачка ОСОБА_2 15.07.2003 року, тобто у межах встановленого законом строку, подала до Городоцької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (а.с.59), відтак вважається такою, що прийняла спадщину.

Таким чином, судом установлено, що після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на будинок № 222 «а» по вул. Жовтневій в с.Мости Городоцького району Львівської області. Також установлено, що на вказаний будинок відсутні правовстановлюючі документи. Тому за позивачем ОСОБА_2, яка прийняла спадщину, слід визнати право на власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3

Наявність надвірних будівель та споруд за вказаною адресою жодними доказами не стверджується, тому в цій частині позов не підлягає до задоволення.

За таких обставин, рішення суду, як таке, що не відповідає вимогам матеріального закону й дійсним обставинам справи, в силу вимог ч.1 ст. 309 ЦПК України, залишатись в законні силі не може і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, ч.2 ст.314, ст.316, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 28 січня 2014 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до Монастирецької сільської ради Городоцького району Львівської області задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок в селі Мости вул. Жовтнева, 222 «а» Городоцького району Львівської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер 16 січня 2003 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді: