ухвала

іменем україни

18 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Мартинюка В.І., Іваненко Ю.Г., Парінової І.К., Маляренка А.В., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Ірокс» до ОСОБА_6, треті особи: Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», Товариство з обмеженою відповідальністю «Галичбудмонтаж», Приватне акціонерне товариство «Персенківка», про розірвання договору,

за зустрічним позовом ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства «Ірокс» про розірвання договору, відшкодування вартості житла, моральної шкоди,

за позовом ОСОБА_7 до Приватного акціонерного товариства «Ірокс», третя особа - Реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції, про визнання права власності, зменшення купівельної вартості товару і послуг,

за позовом Приватного акціонерного товариства «Ірокс» до ОСОБА_7 про розірвання договору,

за позовом Приватного акціонерного товариства «Персенківка» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про виселення,

за касаційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 15 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2009 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Закритого акціонерного товариства «Ірокс» (далі - ЗАТ «Ірокс») та просив суд визнати за ним право власності на двокімнатну квартиру № 2, загальною площею 49,25 кв. м, що знаходиться на першому поверсі в будинку АДРЕСА_1.

У жовтні 2009 року ЗАТ «Ірокс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про розірвання договору № 1/2 пайової участі в будівництві житла від 05 червня 2003 року між ЗАТ «Ірокс» та ОСОБА_6

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 05 червня 2003 року між ним та відповідачем ОСОБА_6 було укладено договір № Ѕ пайової участі у будівництві житла, згідно з умовами якого останній брав на себе обов'язок взяти участь у фінансуванні будівництва 54-квартирного житлового будинку, а саме: двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до п. п. 2.1, 2.2 цього договору вартість вказаної квартири, за взаємною згодою сторін, складає 83 528,00 грн та відповідач ОСОБА_6 мав сплатити зазначену суму протягом десяти банківських днів після підписання договору.

Однак відповідач ОСОБА_6 свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, не здійснив оплати 100 % вартості квартири та з доданих до позовної заяви копій квитанцій прибуткових касових ордерів видно, що сума здійсненої ним проплати за договором № 1/2 пайової участі у будівництві житла від 05 червня 2003 року становить 68 000,00 грн.

З копій вищезазначених прибуткових касових ордерів також видно, що часткова оплата вартості квартири була проведена ОСОБА_6 не до 16 червня 2003 року, а 23 грудня 2003 року, 30 грудня 2003 року та 26 травня 2004 року.

Решту грошових коштів в розмірі 15 528 грн відповідачем ОСОБА_6 сплачено не було.

Проведення розрахунків між сторонами за договором № 1/2 пайової участі у будівництві житла від 05 червня 2003 року мало бути проведено лише за умови виконання ОСОБА_6 своїх обов'язків в повному обсязі.

Жодного письмового, усного чи іншого повідомлення від відповідача ОСОБА_6 про причини або підстави невиконання ним своїх зобов'язань за вищезазначеним договором ЗАТ «Ірокс» не отримало по даний час.

Після неодноразових намагань зв'язатись з ОСОБА_6 ЗАТ «Ірокс» повернуло йому поштовими переказами грошові кошти, які були ним частково сплачені за вищевказаним договором, що підтверджується копіями поштових переказів на суму 30 000,00 грн від 17 червня 2009 року та на суму 38 000,00 грн від 03 липня 2009 року.

З огляду на такі факти, враховуючи, що невиконання відповідачем ОСОБА_6 своїх договірних зобов'язань істотно порушує права товариства, просить постановити рішення про розірвання договору № 1/2 пайової участі у будівництві житла, який був укладений 05 червня 2003 року між ЗАТ «Ірокс» та ОСОБА_6

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 17 листопада 2009 року позов ЗАТ «Ірокс» до ОСОБА_6 про розірвання договору та позов ОСОБА_6 до ЗАТ «Ірокс», третя особа - ОСОБА_11, про визнання права власності на квартиру об'єднано в одне провадження.

У жовтні 2009 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до ЗАТ «Ірокс» про визнання товариства боржником за договором підряду від 06 червня 2008 року № 03, а її кредитором, зобов'язання ЗАТ «Ірокс» повернути кошти в розмірі 85 тис. грн, що вкладені ОСОБА_7 в завершення будівництва квартири АДРЕСА_1, зобов'язати повернути переплачені кошти у сумі 3 500 грн, зобов'язати видати акт прийому-передачі на квартиру.

В обґрунтування своїх вимог вказувала на те, що 06 червня 2008 року між нею, як замовником, та ЗАТ «Ірокс» в особі директора ОСОБА_11, як підрядником, було укладено договір № 02 підряду у будівництві житла. Предметом цього договору було фінансування нею будівництва 2-кімнатної квартири № 2, загальною площею 50,0 кв. м, на першому поверсі будинку АДРЕСА_1.

Умовами вказаного договору було передбачено, що планове закінчення будівництва та здача будинку в експлуатацію - ІV квартал 2008 року (п. 3.l), що вартість квартири, в яку входять такі види робіт: вхідні двері - євро броньовані, вікна - євро металопластик, бетонна стяжка підлоги, штукатурка стін, індивідуальне опалення, лічильники: водяні, газовий, електричний, складає 412 500,00 грн (п. 2.l), що вона повинна сплатити 59 % вартості квартири в сумі 240 000 грн протягом 5-ти банківських днів після підписання договору, а решту суми - до кінця червня 2008 року (п. 2.2).

Станом на 01 серпня 2008 року нею було сплачено 332 000,00 грн, що значно перевищує суму в 240 000 грн, яка вказана в п. 2.2 договору. Підрядник взяв на себе обов'язок здати будинок в експлуатацію в ІV кварталі 2008 року, однак ця істотна умова договору ним не виконана та на час подачі позову будинок в експлуатацію не зданий.

У зв'язку зі зміною таких істотних умов договору з боку ЗАТ «Ірокс» вона та її сім'я були поставлені у вкрай незручні умови, оскільки вони вибрали саме цього підрядника з мотивів здачі житла в експлуатацію в короткий строк. А виявилось, що вони фактично «заморозили» значні грошові кошти.

Зрозумівши, що в ІV кварталі 2008 року їх квартира не буде закінчена будівництвом та те, що наближається зима і її сім'ї немає де проживати, вона змушена була самотужки за власні кошти встановити вхідні двері в квартиру, встановити вікна, укладати підлогу, проводити опалення та встановлювати лічильники, на що було витрачено 85 000,00 грн. У такий спосіб фактично за договором нею сплачено 01 серпня 2008 року 332 000,00 грн шляхом перерахування готівкових коштів та 85 000,00 грн - шляхом виконання робіт, які повинен був зробити підрядник, що разом становить 417 000 грн.

З метою досудового врегулювання спору 05 серпня 2009 року вона надіслала ЗАТ «Ірокс» протокол розбіжностей за договором підряду у будівництві житла від 06 червня 2008 року № 02, однак жодної відповіді у встановленому порядку не одержала.

У грудні 2009 року ЗАТ «Ірокс», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Ірокс» (далі - ПрАТ «Ірокс»), звернулося до ОСОБА_7 із зустрічним позовом про розірвання договору № 02 підряду у будівництві житла від 06 червня 2008 року між ЗАТ «Ірокс» та ОСОБА_7 та як на підставу своїх вимог ЗАТ «Ірокс», зокрема, зазначило про те, що за договором підряду ОСОБА_7 мала сплатити 240 000,00 грн, що становить 59 % вартості квартири, протягом п'яти банківських днів після підписання договору, а решту суми в розмірі 172 500,00 грн - до кінця червня 2008 року.

Однак ОСОБА_7 свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, не здійснила оплати 100 % вартості квартири та з доданих до позовної заяви копій квитанцій прибуткових касових ордерів видно, що сума здійсненої нею проплати за договором № 02 підряду у будівництві житла від 06 червня 2008 року становить 332 000,00 грн.

З копій вищезазначених прибуткових касових ордерів також видно, що часткова оплата вартості квартири була проведена ОСОБА_7 не в розмірі 240 000,00 грн, а в сумі 235 000,00 грн.

Крім цього, в порушення умов договору до 01 липня 2008 року вона не сплатила повну вартість квартири, а внесла грошові кошти лише в розмірі 97 000,00 грн.

Решту грошових коштів в розмірі 80 500,00 грн відповідачем ОСОБА_7 сплачено не було.

Проведення розрахунків між сторонами за договором мало бути проведено лише за умови виконання ОСОБА_7 своїх обов'язків в повному обсязі.

Жодного письмового, усного чи іншого повідомлення від відповідача ОСОБА_7 про причини або підстави невиконання нею своїх зобов'язань за вищезазначеним договором сторона позивача не отримала по даний час.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2009 року позов ОСОБА_7 до ЗАТ «Ірокс» про визнання права власності та зменшення купівельної вартості та позов ОСОБА_6 до ЗАТ «Ірокс», третя особа - ОСОБА_11, про визнання права власності на квартиру об'єднано в одне провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 18 червня 2012 року позовну заяву ОСОБА_6 до ЗАТ «Ірокс», треті особи - ОСОБА_11, Обласне комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», Товариство з обмеженою відповідальністю «Галичбудмонтаж», Закрите акціонерне товариство «Персенківка», про спонукання до виконання зобов'язання та визнання права власності на квартиру залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

У червні 2012 року Приватне акціонерне товариство «Персенківка» (далі - ПрАТ «Персенківка») звернулося із позовом до ОСОБА_7 про виселення із житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

В обґрунтування своїх вимог зазначало про те, що 07 серпня 2009 року на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_12, зареєстрованого в реєстрі за № 1978, ПрАТ «Персенківка» стало власником вищевказаної квартири АДРЕСА_1.

13 серпня 2009 року ПрАТ «Персенківка» зареєструвало право власності на вищевказану квартиру та отримало витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23568023 від 13 серпня 2009 року.

Після придбання квартири ПрАТ «Персенківка» не змогло реалізувати своє право власності (право володіння, користування та розпорядження) щодо вищевказаної квартири, оскільки в ній без жодних правових підстав вселились та проживають відповідачі.

Факт проживання відповідачів у квартирі АДРЕСА_1 підтверджується довідкою житлово-експлуатаційної контори Дирекції по будівництву ЗАТ «Ірокс» від 25 листопада 2011 року вих. № 26.

Керівництво ПрАТ «Персенківка» неодноразово вимагало в усній формі від відповідачів звільнити безпідставно зайняту квартиру, однак вони вимоги не виконують та житлове приміщення добровільно не звільняють.

07 грудня 2011 року ПрАТ «Персенківка» направило ОСОБА_7 лист з вимогою добровільно звільнити спірну квартиру разом з членами сім'ї, проте вказана вимога також була залишена без задоволення.

Договір оренди на вищевказану квартиру з відповідачами не укладався та вони сплачують за комунальні послуги, що підтверджується довідкою житлово-експлуатаційної контори Дирекції по будівництву ЗАТ «Ірокс» від 25 листопада 2011 року вих. № 26.

У жовтні 2012 року ОСОБА_6 звернувся до Приватного акціонерного товариства «Ірокс» (далі - ПрАТ «Ірокс») з позовом про розірвання договору пайової участі у будівництві житла від 5 червня 2003 року № 1/2 між ЗАТ «Ірокс» та ОСОБА_6, стягнення з відповідача 432 тис. матеріальної шкоди та 170 тис. моральної шкоди.

Як на підставу своїх вимог зазначав, що 05 червня 2003 року він підписав з директором ЗАТ «Ірокс» ОСОБА_11 договір № Ѕ пайової участі у будівництві житла, а саме: квартири АДРЕСА_1, за умовами якого зобов'язався внести на рахунок товариства грошові кошти в сумі 83 528,00 грн, що еквівалентно 18 500 доларів США, а ЗАТ «Ірокс» зобов'язалось у ІV кварталі 2003 року по закінченню будівництва виділити йому в натурі вказану квартиру та сприяти в оформленні на неї відповідних документів.

Він, ОСОБА_6, виконав умови цього договору та вніс на рахунок ЗАТ «Ірокс» грошові кошти в сумі 82 220,00 грн, що еквівалентно 18 230 доларів США. Однак директор ОСОБА_11 своїх зобов'язань за вказаним договором не виконав, квартири в передбачений в договорі строк не передав, не провів робіт і послуг, які були зазначені в п. 2.1 договору, а сплачені ним, ОСОБА_6, кошти використав на власні потреби.

Так, у 2004 році директор ЗАТ «Ірокс» ОСОБА_11 передав без його відома квартиру АДРЕСА_1 на баланс ТОВ «Галичбудмонтаж». У зв'язку із цим у 2006 році він звернувся до прокуратури м. Львова із заявою про вчинення ОСОБА_11 шахрайських дій щодо передачі вказаної квартири на баланс ТОВ «Галичбудмонтаж» та після проведення слідчих дій його, ОСОБА_6, було визнано потерпілим у кримінальній справі № 183-0756, яка була порушена за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 190 КК України.

06 червня 2008 року директор ЗАТ «Ірокс» ОСОБА_11, який є співвласником цього товариства та співвласником ТОВ «Галичбудмонтаж», продав вищевказану квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_7., що підтверджується договором пайової участі у будівництві житла № 02 від 06 червня 2006 року, хоч на той час зазначена квартира вже не належала ЗАТ «Ірокс», оскільки у 2004 році була передана ТОВ «Галичбудмонтаж».

07 серпня 2009 року ТОВ «Галичбудмонтаж» продало квартиру АДРЕСА_1 ЗАТ «Персенківка», попередньо визнавши за собою право власності на дану квартиру рішенням господарського суду Львівської області від 10 червня 2009 року.

Дізнавшись про ці події, він в лютому 2011 року звернувся до ЗАТ «Ірокс» з письмовою заявою про виділення йому квартири, рівноцінної зі своєю долею в пайовому будівництві, однак відповіді на своє звернення не отримав.

21 червня 2011 року ОСОБА_6 звернувся до ЗАТ «Ірокс» з листом, у якому повідомив про розірвання раніше укладеного договору пайової участі у будівництві житла та просив повернути сплачені кошти і компенсувати різницю ціни вартості рівноцінної квартири на день звернення, однак жодних дій з боку директора ЗАТ «Ірокс» не відбулося і жодних грошей йому не повернули.

Підписуючи з ним договір № 1/2 пайової участі у будівництві житла від 05 червня 2003 року, директор ЗАТ «Ірокс» ОСОБА_11 зобов'язувався здати будинок АДРЕСА_1 в експлуатацію в ІV кварталі 2003 року та сприяти в оформленні документів на квартиру.

З цією метою він дозволив йому, ОСОБА_6, робити у виділеній квартирі перепланування та ремонт. Однак, зловживаючи довірою, він 03 січня 2004 року таємно підписав угоду з ТОВ «Галичбудмонтаж» і актом від 30 грудня 2004 року передав квартиру АДРЕСА_1 вказаному товариству.

Вказані факти свідчать про те, що ОСОБА_11 ще в момент заволодіння його грошима мав на меті їх привласнити, а зобов'язання за договором не виконувати.

Перевівши всі свої заощадження на рахунок ЗАТ «Ірокс», він, ОСОБА_6, очікував добросовісного виконання останнім своїх зобов'язань та сподівався отримати у власність двокімнатну квартиру в ІV кварталі 2003 року. Однак такої квартири він не одержав та змушений винаймати в гуртожитку кімнату для проживання. Згідно з проведеною експертною оцінкою вартість аналогічної квартири на даний час становить 425 000 грн.

Крім цього, внаслідок невиконання ЗАТ «Ірокс» своїх зобов'язань за вищевказаним договором йому також заподіяна значна моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях і переживаннях, які переніс він особисто та його близькі родичі, які очікували на поліпшення житлових умов. Через постійні переживання щодо втрати житла та неспроможність купити нове помешкання він втратив сталий ритм життя, позбувся сну і нормального відпочинку, в нього розвинулись гіпертонічна хвороба, атеросклероз, невроз, що стало причиною надання йому інвалідності. Розмір заподіяної йому моральної шкоди він оцінює в 170 000 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 06 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 15 жовтня 2015 року, первісний позов ПАТ «Ірокс» до ОСОБА_6, третіх осіб: ОКП Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», ТОВ «Галичбудмонтаж», ПАТ «Персенківка», про розірвання договору пайової участі у будівництві житла, задоволено повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_6 до ПАТ «Ірокс» про розірвання договору пайової участі у будівництві житла, відшкодування вартості житла та моральної шкоди задоволено частково.

Розірвано договір № 1/2 пайової участі у будівництві житла, який був укладений 05 червня 2003 року між ЗАТ «Ірокс» та ОСОБА_6

Стягнуто з ПАТ «Ірокс» на користь ОСОБА_6 680 грн, внесених в якості оплати вартості квартири.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено у зв'язку з їх безпідставністю.

У задоволенні первісного позову ОСОБА_7 до ПАТ «Ірокс» про визнання права власності на квартиру та відповідне зменшення купівельної вартості товару і послуг відмовлено у зв'язку з його безпідставністю.

Зустрічний позов ПАТ «Ірокс» до ОСОБА_7 про розірвання договору підряду у будівництві житла задоволено повністю.

Розірвано договір № 02 підряду у будівництві житла, який був укладений 06 червня 2008 року між ЗАТ «Ірокс» та ОСОБА_7

Стягнуто з ОСОБА_7 в користь ПАТ «Ірокс» 54 грн витрат по оплаті судового збору і на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Позов ПрАТ «Персенківка» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про виселення без надання іншого жилого приміщення задоволено повністю.

Виселено ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 з квартири АДРЕСА_1 без надання жилого приміщення.

Стягнуто з ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 солідарно в користь ПАТ «Персенківка» 107 грн 30 коп. витрат по оплаті судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Задовольняючи позови ПрАТ «Ірокс» про розірвання договорів участі у фінансуванні будівництва житлового будинку, укладеного позивачем з ОСОБА_6 05 червня 2003 року і з ОСОБА_7 06 червня 2008 року, суд першої інстанції, з висновком якого погодилася колегія суддів апеляційного суду, виходив із того, що кожен із відповідачів як друга сторона правочину допустили істотне порушення договору і унаслідок завданої цим шкоди ПрАТ «Ірокс» значною мірою було позбавлено того, на що розраховувало при укладанні договорів.

При цьому суд враховував також вимоги ст. 530 ЦК України, частина першої якої вказує на те, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Вирішуючи питання про істотність заподіяної позивачу шкоди, місцевий суд правильно встановив, що і ОСОБА_6, і ОСОБА_7 порушили зобов'язання, адже здійснювали оплату вартості фінансування будівництва житла з порушенням строків: ОСОБА_6 - замість внесення одноразового платежу на суму 83 528 грн до 16 червня 2003 року проводив оплату: 23 і 30 грудня 2003 року на суму 53 000 грн і 26 травня 2004 року на суму 15 000 грн, а всього на суму 68 000 грн; ОСОБА_7 - замість внесення грошових коштів на суму 240 000 грн до 11 червня 2008 року і 172 500 грн до кінця червня 2008 року, провела часткову оплату 17 червня і 01 липня 2008 року на суму 235 000 грн і 97 000 грн відповідно.

Отже, суди дійшли висновку, що відповідачі порушили свої зобов'язання як в частині додержання строків їх виконання, так і в частині повноти обсягу.

Як установлено судами попередніх інстанцій, 05 червня 2003 року між ЗАТ «Ірокс», правонаступником якого є ПрАТ «Ірокс», та відповідачем ОСОБА_6 укладено договір № 1/2 пайової участі у будівництві житла, за умовами якого ОСОБА_6 зобов'язаний був брати участь у фінансуванні будівництва 54-квартирного житлового будинку АДРЕСА_1 (двокімнатної квартири № 2, загальною площею 49,25 кв. м, вартістю 83 528 грн), сплативши ці кошти протягом 10-ти банківських днів після підписання договору.

ОСОБА_6 зобов'язання не виконав, до 16 червня 2003 року не вніс жодних грошових коштів на рахунок ЗАТ «Ірокс», профінансувавши будівництво лише частково: 23 грудня 2003 року - на суму 33 000 грн, 30 грудня 2003 року - 20 000 грн і 26 травня 2004 року - 15 000 грн.

17 червня і 03 липня 2009 року ЗАТ «Ірокс» переказало ОСОБА_6 кошти в сумі 68 000 грн для повернення його пайової участі у будівництві.

06 червня 2008 року між ЗАТ «Ірокс» та ОСОБА_7 укладено договір № 02 підряду у будівництві житла, за умовами якого ОСОБА_7 зобов'язана була брати участь у фінансуванні будівництва 54-квартирного житлового будинку АДРЕСА_1 (двокімнатної квартири № 2, загальною площею 50 кв. м, вартістю 412 500 грн, до якої входять роботи: вхідні двері - євроброньовані, вікна - єврометалопластик, бетонна стяжка підлоги, штукатурка стін, індивідуальне опалення, лічильники: водяні, газовий, електричний), сплативши 240 000 грн протягом п'яти банківських днів після підписання договору, а 172 500 грн - до кінця червня 2008 року.

ОСОБА_7 зобов'язання належним чином не виконала, оплату вартості квартири здійснила частково: 17 червня 2008 року - на суму 235 000 грн, 01 липня 2008 року - 97 000 грн.

Із матеріалів справи випливає, що рішенням господарського суду Львівської області від 10 червня 2009 року визнано право власності ТОВ «Галичбудмонтаж» на квартиру АДРЕСА_1, яка була відчужена цим товариством на користь ПрАТ «Персенківка» за договором купівлі-продажу від 07 серпня 2009 року. 13 серпня 2009 року право власності ПрАТ «Персенківка» на даний об'єкт нерухомого майна було зареєстровано у встановленому на той час порядку.

Відповідно до правил ст. 161 ЦК УРСР (1963 року, який був чинним на час укладення договору між ПрАТ «Ірокс» та ОСОБА_6.) зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акта планування, договору, а за відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні за змістом правила закріплені і у ст. 526 ЦК України.

Частиною 2 статті 651 ЦК України передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути розірвано судом у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Так, ОСОБА_7 несвоєчасно і не в повному обсязі сплатила грошові кошти на будівництво будинку, чим порушила зобов'язання. Таке порушення є істотним та таким, що породжує відповідні правові наслідки, зокрема, розірвання договору.

Спростовуються матеріалами справи доводи ОСОБА_7 про те, що вона у повному обсязі виконала умови договору, зокрема про те, що решту коштів в сумі 80 500 грн вона внесла шляхом виконання будівельних робіт у спірній квартирі.

Так, представник ПрАТ «Ірокс» заперечив будь-які домовленості з ОСОБА_7 про її участь у виконанні будівельних робіт і жодних робіт вона фізично не виконувала.

У матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_7 особисто чи за її дорученням виконувалися будівельні роботи. До того ж договір від 06 червня 2008 року № 02, окрім її участі у фінансуванні будівництва 54-квартирного будинку, не передбачав її участі у виконанні безпосередніх будівельних робіт.

Таким чином, підстав для висновку про належне виконання умов договору ОСОБА_7 суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, не мав.

Також ст. 876 ЦК України, на яку вказувала ОСОБА_7 як на підставу її права власності на спірну квартиру, передбачено, що власником об'єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором.

Із договору від 06 червня 2008 року № 02 випливає, що право власності на квартиру ОСОБА_7 могла набути лише після закінчення будівництва будинку, введення його в експлуатацію і передачі квартири згідно з актом прийому-передачі.

Крім того, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_7, оскільки на момент укладення договору № 02 підряду у будівництві житла, ПрАТ «Ірокс», як встановлено рішенням господарського суду Львівської області від 10 червня 2009 року, уже не було власником спірного житла.

ПрАТ «Ірокс» у жовтні 2007 року передало у власність ТОВ «Галичбудмонтаж» спірну квартиру, яку у подальшому товариством, як власником майна, було реалізовано ПрАТ «Персенківка».

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга не містить доводів на спростування вказаного висновку суду апеляційної інстанції, який є обґрунтованим та узгоджується з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 15 жовтня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий В.І. Мартинюк
Судді:Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко І.К. Парінова О.М. Ситнік