Провадження № 22-ц/783/3063/16 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Зверхановської Л.Д.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

за участю: представника апелянта Департаменту житлового господарства і інфраструктури ЛМР - Синьовського Б.В.,

представника позивача - ОСОБА_4,

представника третьої особи Прокуратури Львівської області - Турчина І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 16 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

В вересні 2015р. ОСОБА_6 звернулася в суд із позовом до Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, треті особи: ОСОБА_7, Прокуратура Львівської області, Виконавчий комітет Львівської міської ради про зобов'язання видати спеціальний ордер на вселення.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 1994 року працює в органах прокуратури. На підставі наказів прокурора Львівської області від 25.11.2013 № 2005к та від 13.06.2014 їй надано вищевказану трьохкімнатну квартиру для проживання із сім'єю у складі 5 осіб - вона, чоловік та троє неповнолітніх синів. Власного житла не має, тоді як право на житло гарантовані Конституцією України. Зазначає, що незважаючи на право на отримання службового житла, відповідач тривалий час не видає їй спеціальний ордер. Просить врахувати, що до відповідача з приводу вирішення питання видачі спеціальних ордерів неодноразово звертався профспілковий комітет працівників прокуратури Львівської області, однак відповідач протягом тривалого часу надавав лише інформацію про те, що питання надання службового житла працівникам прокуратури не є пріоритетним. Вважає, що відповідачем порушено її право на вселення у спірне службове житло та проживання у такому.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 16 березня 2016 року позов ОСОБА_6 до Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, треті особи: ОСОБА_7, Прокуратура Львівської області, Виконавчий комітет Львівської міської ради про зобов'язання видати спеціальний ордер на вселення - задоволено.

Зобов'язано Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради видати спеціальний ордер на вселення у трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_6 для проживання з сім'єю у складі 5 осіб: ОСОБА_6, чоловік - ОСОБА_7, неповнолітні діти: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11..

Рішення суду оскаржив відповідач - Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду є прийняте з порушенням норм матеріального права та за неповного з'ясування обставин справи, які мають значення для справи. Звертає увагу на те, що Департаментом житлового господарства та інфраструктури ЛМР не було відмовлено позивачу у видачі ордеру на службове житло. За таких обставин просить скасувати рішення Сихівського районного суду м. Львова від 16 березня 2016 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача Департаменту житлового господарства та інфраструктури ЛМР на підтримання доводів апеляційної скарги, представника позивача та представника прокуратури Львівської області на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні виходячи із наступного.

Згідно ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам закону, є справедливим і обґрунтованим.

Судом встановлено, що позивач з 1994 року працює в органах прокуратури, на посаді прокурора відділу роботи з кадрами прокуратури Львівської області.

На виконання рішення громадської комісії з житлових питань при виконкомі Львівської міської ради від 10 грудня 2013 року №17, в.о. директора Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради затверджено акт №7 від 12 грудня 2013 року, яким управлінням житлового господарства» Львівської міської ради передано, а прокуратурою Львівської області прийнято, серед інших, квартиру АДРЕСА_1.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №985 від 20 грудня 2013 року, квартирі АДРЕСА_1 надано статус службової.

Таким чином, квартира АДРЕСА_1 закріплена за прокуратурою Львівської області як службове житло. Вказана обставина не оспорюється відповідачем.

Службова квартира - особлива категорія житла, яке надається людині саме у зв'язку з його роботою в певній організації або на конкретній посаді.

Відтак, до основних ознак службового жилого приміщення відноситься, зокрема - характер трудових відносин працівника, що дає право на користування службовим житлом.

Судом встановлено, що 13.06.2014 прокуратурою Львівської області до Львівської міської ради надіслано звернення про оформлення та видачу ОСОБА_6 спеціального ордеру.

З копії витягу протоколу №1 засідання громадської комісії від 04 лютого 2014 року вбачається, що рекомендовано погодити закріплення службової квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_6.

Встановлено, що на час розгляду справи по суті з лютого 2014 року відсутнє рішення з приводу закріплення за позивачем вказаної службової квартири, питання на засідання повторноне виносилось, причини, з яких спеціальний ордер позивачу не видано представнику відповідача не відомо.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив і вимог ст.ст.121,122 ЖК України, які регулюють порядок надання службових жилих приміщень.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів виходить із наступного.

Частиною 1 ст. 5 ЖК Української РСР передбачено, що державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).

Згідно ст. 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Відповідно до ч.2 ст.121 ЖК України службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації.

Згідно зі ст.122 ЖК України на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.

Постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 року №37 «Про службові жилі приміщення» (із змінами і доповненнями) затверджено «Перелік категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення» та «Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР».

Згідно п.16 «Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР», службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації, у віданні якої ці приміщення знаходяться, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, на території якої знаходиться відповідне підприємство, установа, організація.

Пунктами 18, 19 розділу 11 «Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради», затвердженого ухвалою Львівської міської ради №219 від 19 жовтня 2006 року (зі змінами та доповненнями), передбачено, що до повноважень Департаменту житлового господарства та інфраструктури міської ради належить оформлення та видача ордерів на жилі приміщення, прийняття рішень щодо закріплення службового житла, виведення службових приміщень з обліку службових.

Пунктами 5.1.22, 5.1.23 «Положення про департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради», затвердженого рішенням виконкому від 27 жовтня 2006 року №1206 (зі змінами), до компетенції Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради відноситься оформлення та видача ордерів на жилі приміщення, прийняття рішень щодо закріплення службового житла, виведення службових приміщень з обліку службових.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що наказом прокурора Львівської області № 2005к від 25-11.2013 та №807 к від 13.06.2014 прокурору відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення управління прокуратури області ОСОБА_6 надано трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 на склад сім'ї з 5-ти осіб. Зазначено, що така виділяється адміністрацією прокуратури Львівської області як службова.

З копії наказу №807к від 13.06.2014 вбачається, що прокурором Львівської області видано наказ про надання службового житлового приміщення працівникам органів прокуратури Львівської області, зокрема, позивачу.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вірно виходив з того, що внаслідок бездіяльності відповідача щодо видачі ордеру, порушуються житлові права позивача, а відтак такі підлягають захисту.

Оскільки судом встановлено, що спірна квартира позивачу надана як службове житло на законних підставах, рішення про надання такої ніким не оскаржене та не визнане недійним, всі документи для видачі спеціального ордеру в порядку ст.122 ЖК України позивачем подавалися, а відтак відсутні підстави для не видачі ордеру, який є єдиною підставою для вселення в надане службове житлове приміщення і видається не пізніше ніж протягом одного місяця з часу прийняття рішення про надання житлового приміщення.

При цьому, судом встановлено, що на час звернення до суду трудові відносини між позивачем та прокуратурою Львівської області не припинилися.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду, оскільки суд ухвалив правильне по суті рішення, дійшовши його на основі повно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу та не спростовують законності рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради - відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 16 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.М. Ванівський

Судді М.Я. Богонюк

Л.Д.Зверхановська