Справа № 192/2565/16-ц
У Х В А Л А

"12" серпня 2016 р. СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Омелюх В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Савчукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт.Солоне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 07 травня 2011 року перебуває з відповідачем в шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №44, за період якого вони мають спільну неповнолітню дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Подружні стосунки між ними не склалися тому, що у них різні погляди на сімейне життя та обовязки, у звязку з чим в сімї відбувалися сварки, які привели до того, що вони стали чужими людьми та близько двох місяців тому припинили подружні стосунки. Дитина проживає з відповідачкою за їх взаємною згодою, а питання розділу спільного майна, витрат на утримання дитини та порядок виконання батьківських прав та обовязків щодо дитини будуть вирішені в інших судових провадженнях.

Вважає, що подальше збереження сімї, примирення з відповідачем є неможливим, а надання строку на примирення буде носити формальний характер і не може застосовуватись судом, оскільки це суперечить інтересам одного з них, дитини та моральним засадам суспільства.

В судове засіданні позивач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.15,17), надав суду письмову заяву, за якою прохав розглядати справу у його відсутність, позов про розірвання шлюбу підтримав, оскільки примирення з відповідачем є не можливим, а також прохав не надавати строк на примирення, так як сімю зберегти не можливо (а.с.19,21).

Відповідачка позов не визнала та пояснила, що хоча їх сімейно-шлюбні стосунки на даний час припинено з 11 червня 2016 року, коли позивач пішов із сімї та на даний час проживає окремо в м.Дніпро, але вважала, що сімю можна зберегти, для чого прохала надати строк для примирення на можливо більший термін, так як вони мають спільну неповнолітню дитину, проживали однією сімєю тривалий час, при цьому їх відносини були хорошими, і вона бажає зберегти сімю, для чого буде робити все необхідне. Протягом останніх двох місяців позивач періодично відвідував сімю, давав кошти на утримання її та сина, при цьому при їх спілкуванні він не висловлював думки про те, що сімї зберегти не можливо, а, навпаки, говорив про те, що йому необхідно розібратися в собі та його ставленні до сімї. Ні позивач, ні вона не має наміру створити іншу сімю.

Суд, заслухавши відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що клопотання відповідача про надання строку на примирення підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та інтересам сімї, а строк на примирення не може перевищувати шести місяців.

В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 07 травня 2011 року, за період якого вони мають спільну неповнолітню дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в той же час сімейно-шлюбні відносини між ними припинені лише на протязі двох місяців, а до цього вони не припиняли сімейно-шлюбних відносин жодного разу. Відповідачка бажає зберегти сімю, при цьому судом не можуть бути прийняті до уваги зазначені в поданій до суду письмовій заяві (а.с.19,21) пояснення позивача проти надання строку на примирення як формального рішення суду, оскільки ним суду не надано жодних доказів того, що сімю не можливо зберегти, що у нього є наміри створити іншу сімю, як і доказів на підтвердження зазначених в позовній заяві обставин, на які він посилається як підставу позову про розірвання шлюбу, проти яких заперечує відповідачка. Між сторонами не вирішено питання розділу спільного майна, участі позивача в утриманні та вихованні спільної неповнолітньої дитини, про що сам позивач зазначає в поданій до суду позовній заяві.

З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним надати подружжю строк для примирення терміном три місяці, оскільки це буде відповідати інтересам сторін як подружжя, яке тривалий час проживало однією сімєю, та має спільну неповнолітню дитину, так и моральним засадам суспільства.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.201 ЦПК України в разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення суд зобовязаний зупинити провадження у справі до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним зупинити провадження у даній справі до закінчення визначеного судом строку для примирення.

На підставі викладеного, керуючись ст.111 Сімейного кодексу України, ст.201 ч.1 п.7, ст.203 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Надати сторонам у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, строк на примирення терміном 3 (три) місяці.

Зупинити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу до закінчення визначеного судом строку для примирення, тобто до 12 листопада 2016 року.

Ухвала суду щодо зупинення провадження у справі може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення, а у разі постановлення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: суддя