Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/872/16-ц
Провадження № 2/499/522/16
У Х В А Л А

Іменем України

"12" вересня 2016 р. смт.Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Погорєлов І.В., перевіривши виконання вимог ст.ст.1118,119,120 ЦПК України по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

До Іванівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно.

Вказану позовну заяву належить залишити без руху, у звязку з наступними обставинами.

Подана позовна заява одночасно містить вимоги майнового характеру (в частині визнання права власності на нерухоме майно) та немайнового характеру (в частині визнання договору купівлі-продажу дійсним).

Так, згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру, сплаті підлягає судовий збір в розмірі одного відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, за подання позовної заяви немайнового характеру, сплаті підлягає судовий збір в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, а відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Таким чином, аналіз вищезазначених норм законодавства, свідчить про те, що судовий збір сплачується окремо за вимоги майнового та немайнового характеру.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Згідно ст. 80 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності, за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Ціна позову визначається від ринкової вартості майна на момент звернення до суду, на яке позивачка просить визнати право власності та повинна бути підтверджена відповідними відомостями (оцінкою відповідної установи). В позовній заяві, ціна позову, а отже і вартість майна визначена у розмірі 23864 грн. 00 коп., проте, посилання на належні докази ринкової вартості майна в позовній заяві і в доданих до неї документах відсутні, що позбавляє суд можливості перевірити повноту сплати судового збору.

З розрахунку ціни позову вбачається, що вартість житлового будинку по вул. Щорса 21, с. Баланини, Іванівського району Одеської області, розрахована позивачем на підставі технічного паспорту, який видано 2003 року, не є належним доказом, оскільки судовий збір в справах про визнання права власності на майно, сплачуються з врахуванням ринкової вартості майна на час звернення до суду.

Відповідно до п. 3 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджених постановою Кабінетів Міністрів України № 1440 від 10.09.2003 року, ринкова вартість - це вартість, за яку можливе відчуження об'єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

За статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» № 2658-III від 12.07.2001 року незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання.

Враховуючи вищенаведене, суддя прийшов до висновку, що позивачкою не було виконано вимоги п.4 ч.2 ст.199 ЦПК України.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав звільнення від доказування.

Дослідивши позовну заяву, суддя прийшов до висновку, що положення вищезгаданої норми позивачем було порушено, оскільки в позовній заяві позивачкою вказано, що між нею та відповідачем було досягнуто згоди, щодо всіх істотних умов для укладання договору купівлі продажу, який вчинявся в усній формі, однак не було зазначено жодного доказу, що підтверджував би дані обставини, не заявлено клопотання про виклик свідків, які могли б підтвердити дійсність даного твердження.

Так, відповідно до ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119, 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи вищенаведене, суддя вважає, що дана позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачці пятиденного строку з дня отримання копії ухвали для виправлення недоліків, зазначених в ній.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених недоліків позовної заяви у пять днів з дня отримання копії ухвали.

Розяснити, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк, виконає вимоги, визначені статтями 119, 120 ЦПК України, позовна заява буд вважається поданою в день первісного її подання до суду, та буде призначена до розгляду у судове засідання, інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_3