Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

"05" вересня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Дудник В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом, в якому просить суд: позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08 червня 2007 року вона уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 .В. Від цього шлюбу народилась дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 24 жовтня 2014 року їхній шлюб було розірвано, про що Дніпровським районним судом м. Києва було винесено відповідне рішення. Під час розлучення було визначено, що дитина залишається жити з нею. Відповідач весь цей час не цікавиться дитиною, вони не зустрічаються та не спілкуються взагалі, він ніколи не відвідував шкільні заходи за участю дитини, ніколи не турбувався станом здоров'я дитини та не сплачував рахунки з медичних закладів, не сплачував жодного разу аліментів на утримання дитини. Відповідно до довідки від 30 квітня 2016 року, виданої Дніпровським районним управлінням поліції м. Києва, місцезнаходження ОСОБА_2 не встановлено. 10 березня 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва також винесено рішення щодо визнання ОСОБА_2 особою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 та зняти з реєстрації за вказаною адресою. 02 червня 2016 року органом опіки та піклування Дніпровської РДА у м. Києві зроблено висновок (протокол засідання Комісії № 9 від 23 травня 2016 року) щодо ОСОБА_2 про доцільність позбавлення його батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач, в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, у разі неявки в судове засідання відповідача, проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, через оголошення в пресі, суд про причини неявки не повідомив.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд даної цивільної справи без участі представника органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, висновок органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 02 червня 2016 року № 4193/41/3/103 підтримують в повному обсязі.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, відповідача та представника третьої особи, та за згодою позивача ухвалити заочне рішення.

Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 червня 2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 від даного шлюбу народився ОСОБА_3, батьками якого записані - ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Як вбачається з довідки форми 3 № 1493 від 11 травня 2016 року, виданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу», позивач разом з сином - ОСОБА_3 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 березня 2016 року, відповідача ОСОБА_2 було визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно довідки від 30 квітня 2016 року, виданої Дніпровським УП ГУНП у м. Києві, місцезнаходження ОСОБА_2 не встановлено.

Відповідно до довідки № 05 від 11 квітня 2016 року, виданої дошкільним навчальним закладом «Зернятко», ОСОБА_3 навчається в дошкільному навчальному закладі № 62 «Зернятко», батько дитини ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні дитини (не відвідує батьківські збори, свята у ДНЗ, не приводить та не забирає дитину з ДНЗ тощо).

Згідно висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав (протокол засідання Комісії № 9 від 23 травня 2016 року) № 4193/41/3/103 від 02 червня 2016 року, комісією з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації було встановлено, що батьки дитини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано в жовтні 2014 року. З того часу малолітній Даніїл постійно проживає з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1, яка самостійно займається його вихованням та утриманням. Батько дитини, ОСОБА_2, з сином з 2014 року не проживає, вихованням та утриманням не займається, не цікавиться його життям та здоров'ям, матеріально не допомагає. Малолітній ОСОБА_3, 2010 року народження, відвідує дошкільний навчальний заклад № 62 «Зернятко» Дніпровського району м. Києва. Батько дитини ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні дитини (не відвідує батьківські збори, свята, не приводить та не забирає дитину з садочку), що підтверджується довідкою, наданою завідуючою ДНЗ ОСОБА_4. Громадянин ОСОБА_2 жодного разу не звернувся до органу опіки та піклування чи до суду про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини. Це засвідчує, що батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до довідки від 30 квітня 2016 року, виданою Дніпровським управлінням поліції, місцезнаходження ОСОБА_2, на даний час не встановлено. Враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з тим, що він ухилився від виховання та утримання дитини.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ч.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази є достатніми для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 150, 164 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 10, 58, 60, 208, 209, 212-215, 218, 224-228, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина України, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: