Борівський районний суд Харківської області
справа: № 614/183/16-ц
провадження: 2/614/76/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

19.05.2016 року Борівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого-судді Любої В.І.

за участі секретаря Кравцової О.П.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Борова Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 09.03.2016р. звернулася до Борівського районного суду Харківської області з вищевказаним позовом, який уточнила 26.04.2016р. та вказала, що 01.11.2014 року відділом ДРАЦС РС Борівського РУЮ Харківської області між нею та ОСОБА_4було зареєстровано шлюб, актовий запис № 61.

Від спільного шлюбу вони мають малолітню доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

На теперішній час шлюб розірвано не було, але з січня 2016 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільно не проживають і спільне господарство не ведуть.

За час подружнього життя ними було придбано: в листопаді 2014 року - телевізор «Самсунг» вартістю 500 гривень, мультиварку «Шивакі» - 580 грн., в березні 2015 року - килим для ванної кімнати - 120 грн., в травні 2015 року - праску «Сатурн» - 285 грн., гладильну дошку - 250 грн., автомобіль НОМЕР_1 2006 року виготовлення - 149160 грн., в вересні 2015 p. - пральну машину «Вірпул» - 5880 грн. та в грудні 2015 року - відеореєстратор - 600 грн., тобто всього на 157375 гривень.

Тому вона просить в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право приватної власності на килим для ванної кімнати, праску «Сатурн», гладильну дошку, пральну машину «Вірпул» та стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію в сумі 74580 грн. (сімдесят чотири тисячі п'ятсот вісімдесят гривень) в рахунок 1/2 частини автомобіля марки «FIAT DOBLO», білого кольору, 2006 року виготовлення, №куз. НОМЕР_4, а також витрати по сплаті судового збору.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтвердила вищевикладене та підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі, пояснивши, що після їхнього переїзду з м. Буча Київської області дане майно відповідачем було перевезено за місцем проживання його батьків в с. Чернещину Борівського району Харківської області, а пральну машинку «WHSHLPOOL FWE7515/1» вона придбала через інтернет-магазин «Розетка» за кошти матеріальної допомоги при народженні дитини, згодна отримати грошову компенсацію за 1/2 частину автомобіля марки «FIAT DOBLO», проданого без її дозволу.

Відповідач ОСОБА_2 05.04.2016р. надав до суду заперечення проти позовної заяви, в якому вказав, що позивач не надала жодного документу, який би в свою чергу підтверджував реальну вартість спірного майна з урахуванням його зносу, не підтверджено наявність взагалі цих предметів і фактичного часу їх придбання, що викликає глибокі сумніви в їх реальному існуванні. Мультиварка «Шивакі» придбана безпосередньо ним на його особисті кошти і до шлюбу з позивачем - 29.10.2014 р., згідно гарантійного талона №1356296, а не в листопаді 2014р., як вказує позивач, пральна машина «Вірпул» була придбана його батьками 29.12.2012р. Вартість спірного автомобіля, також викликає сумніви саме щодо його вартості, яка зазначена позивачем в позові, так як згідно матеріалів, що додаються до позовної заяви оцінку робив оцінювач ОСОБА_6, проте сертифікат суб'єта оціночної діяльності та посвідчення ДФС платника єдиного податку видані на ОСОБА_7, зазначене вище майно не може бути визнане спільною власністю подружжя, оскільки є його приватною власності, адже він придбав його за власні кошти до фактичних шлюбних стосунків з ОСОБА_2 Телевізор «Самсунг» був проданий ним в січні 2016 р., а за виручені кошти його матір'ю був придбаний одяг для дитини. Автомобіль марки «Фіат Добло», в якому знаходився і відеореєстратор продані ним 05.03.2016 р. за 50000 грн., а гроші отримані від його продажу він віддав в рахунок погашення боргу за орендоване житло, в якому вони мешкали з дружиною. Тому просить визнати спільним сумісним майном: килим для ванної кімнати, праску «Сатурн», гладильну дошку; виділити ОСОБА_2 килим для ванної кімнати та праску «Сатурн», а за ним залишити гладильну дошку; решту позовних вимог залишити без задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 05.04.2016р. підтримав свої заперечення, але уточнив, що автомобіль і телевізор були придбані в спільному шлюбі.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заперечення відповідача в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_2 представника відповідача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги конкретні обставини справи та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, з урахуванням заявленого клопотання представником відповідача ОСОБА_1, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що 01.11.2014р. відділом ДРАЦС РС Борівського РУЮ Харківської області між ОСОБА_8 та ОСОБА_4було зареєстровано шлюб, актовий запис № 61, у зв'язку з чим прізвище дружини з «ОСОБА_2» було змінено на «ОСОБА_3» (а.с.7).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5, виданого 23.06.2015р., вбачається, що ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1., її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.8).

Відповідно до облікових даних територіального сервісного центру №6344 регіонального сервісного центру МВС в Харківській області, станом на 25.02.2016р. автомобіль марки «FIAT DOBLO» (державний номер НОМЕР_2, білого кольору, 2006 року виготовлення, №куз. НОМЕР_4, №дв.НОМЕР_7, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6) значиться зареєстрованим 05.05.2015р. у ВРЕР з обслуговування м. Буча та Ірпінь при УДАІ ГУМВС України в Київській області за громадянином ОСОБА_3 (а.с.42).

На підставі копії довідки від 25.02.2016р. вставлено, що ринкова вартість транспортного засобу автомобілю марки «FIAT DOBLO» 2006 року виготовлення, об'ємом 1248D станом на 25.02.2016р. складає 149160,00 гривень (а. с.10).

З довідки ТОВ ОТК «ЄВРОПЛЮС» від 27.04.2016р. вбачається, що на сайті інтернет-магазину «Розетка» 08.09.2015р. було оформлено замовлення на ім'я ОСОБА_2 на придбання пральної машини «WHIRLPOOL AWE7515/1» вартістю 5885 грн., дане замовлення було доставлене за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.93).

Належних доказів того, що вищеназване майно було придбано будь-ким із сторін за власні кошти, отримані до початку шлюбних відносин, або набуті на інших, передбачених законом підставах, суду не було надано.

Згідно п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Відповідно до п. 23 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ч. 3 ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

На підставі п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4,5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Виходячи з сенсу ч. 4 та ч. 5 ст. 71 СК України, п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" необхідність попереднього внесення грошової суми на депозитний рахунок суду і отримання згоди на отримання грошової компенсації існує тільки тоді, коли позивач заявляє вимоги про залишення у його власності неподільної речі і хоче виплатити відповідачу компенсацію замість його частки. При розгляді цієї справи такі вимоги не заявлялись, а тому і немає необхідності в дотриманні зазначених у ч. 4 та ч. 5 ст. 71 СК України умов.

В силу ч. 1 ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 64 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

На підставі статті 70 цього ж Кодексу, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В силу ст. 71 СК України ...присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою...

Згідно Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами , внесеними Протоколом № 11 - стаття 5 , про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обовязками цивільного характеру , що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-1У «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

На підставі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Так у Рішенні Європейського Суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велей Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 19.09.2012 року №17-рп/2012 у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 Сімейного кодексу України, право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя.

За змістом ч. 2 ст. 68 СК України, розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно роз'яснень, що містяться в п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12. 2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Діючим законодавством встановлена презумпція, відповідно до якої при вчиненні правочину один із подружжя діє за згодою другого з подружжя (ч. 2 ст. 65 СК України) та в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Ствердження відповідача ОСОБА_11 про те, що телевізор «Самсунг» був проданий ним в січні 2016р. та за виручені кошти його матір'ю був придбаний одяг для дитини, а автомобіль марки «Фіат Добло», в якому знаходився і відеореєстратор продані ним 05.03.2016р. за 50000 грн. та гроші отримані від його продажу він віддав в рахунок погашення боргу за орендоване житло, в якому вони мешкали з дружиною, - необґрунтовані і не можуть прийняті до уваги судом, тому що відповідачем та його представником не надано суду ніяких доказів по даному факту, а позивач заперечує вищевказані доводи відповідача та його представника.

Між тим, суд вважає доведеним, що відчуження автомобіля здійснено відповідачем проти волі позивача і не в інтересах сім'ї, оскільки відчуження здійснено відповідачем після звернення позивача ОСОБА_2 з позовом до суду. Відповідач ОСОБА_2 фактично не заперечував, що позивач ОСОБА_2 не надавала згоди на відчуження автомобіля, правочин вчинено не в інтересах сім'ї, оскільки грошовими коштами відповідач ОСОБА_2 розпорядився на власний розсуд, в той час як сторони мешкають окремо, подружні стосунки між ними припинено, вони не ведуть спільного господарства.

В судовому засіданні представником відповідача ставилося питання, яке вирішується судом під час ухвалення рішення по справі, в порядку ст. 212 ЦПК України, про визнання недопустимими доказами по справі: довідки Територіального сервісного центру №6344 Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області №27 від 25.02.2016р. про наявність у власності ОСОБА_2 транспортного засобу та довідки про середню ринкову вартість автомобіля марки «FIAT DOBLO», 2006р.в., - яке суд вважає недоцільним, оскільки інформація, яка в міститься в довідці №27 від 25.02.2016р. є аналогічною інформації, викладеній у відповіді Територіального сервісного центру №6344 Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області №38 від 18.03.2016р. наданій адвокату ОСОБА_1 (а.с.42), а щодо довідки про середню ринкову вартість автомобіля від 25.02.2016р., то в матеріалах справи міститься копія кваліфікаційного свідоцтва оцінювача № 770 від 06.12.2003р., копія свідоцтва про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів №1222 від 19.04.2004р., копія посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача від 18.09.2015р., які видані на ім'я ОСОБА_6 та підтверджують право останнього здійснювати оцінку майна та майнових прав, в тому числі в межах напряму «Оцінка автотранспортних засобів» (а.с.11-12)

Тому, суд виходить з дійсної вартості автомобіля на час розгляду справи, що не суперечить вимогам постанови Пленуму Верховного Суду України в постанові від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», де вказано, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, для визначення якої при необхідності призначається експертиза у відповідності до ч.1 ст.143 ЦПК України за заявою осіб, але клопотання сторонами по даному питанню не заявлялись, а заява представника відповідача ОСОБА_1 про витребування довідки-рахунку, що є конфіденційною інформацією та відповідно до якої можливо було встановити суму продажу автомобіля, не може бути задоволена, оскільки вона не відповідає вимогам ст.137 ЦПК України, так як ні відповідачем, ні його представником не надано письмових доказів (відомостей), що свідчили б про неможливість отримання таких доказів ним особисто або їм було відмовлено в цьому відповідним органом.

На підставі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тому суд розглянув цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін у відповідності до вимог ст.11 ЦПК України.

Крім того, дані факти та відповідні правовідносини підтверджуються матеріалами справи:копією паспорта та картки платника податків позивача (а.с.5-6) копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_8, виданого 01.11.2014р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борівського районного управління юстиції у Харківській області, з якого вбачається, що 01.11.2014р. між ОСОБА_8 та ОСОБА_4було зареєстровано шлюб, актовий запис № 61, у зв'язку з чим прізвище дружини було змінено з «Поломаної» на «Савєльєву»(а.с.7), копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5, виданого 23.06.2015р. Відділом ДРАЦС РС Борівського РУЮ у Харківській області, з якого вбачається, що ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1., її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.8), копією довідки від 25.02.2016р. вставлено, що ринкова вартість транспортного засобу автомобілю марки «FIAT DOBLO» 2006 р.в., об'ємом 1248D станом на 25.02.2016р. складає 149160,00 гривень (а.с.10), інформацією Територіального сервісного центру №6344 Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області №38 від 18.03.2016 р., з якої вбачається, що автомобіль марки «FIAT DOBLO», 2006 року виготовлення зареєстрований 05.05.2015 року у ВРЕР з обслуговування м.Буча та Ірпінь при УДАІ ГУМВС України в Київській області за ОСОБА_2, але станом на 18.03.2016р. знятий з обліку у територіальному сервісному центрі МВС України №0741 (м. Луцьк Волинської області), для реалізації та на нього прикріплено транзитні державні номерні знаки НОМЕР_9 (а.с.42), копією роздруківки історії реєстрації транспортного засобу, з якої вбачається, що автомобіль марки «FIAT DOBLO», 2006 року виготовлення, білий, кузов НОМЕР_10, 15.03.2016р. зареєстрований за новим власником ОСОБА_12 відповідно до договору купівлі-продажу (а.с.74), копією відповіді ТОВ ОТК «Європлюс» від 27.04.2016р., з якого вбачається, що на сайті інтернет-магазину «Розетка» 08.09.2015р. було оформлено замовлення на ім'я ОСОБА_2 на придбання пральної машини «WHIRLPOOL AWE7515/1» вартістю 5885 грн., дане замовлення було доставлене за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.84).

Такі докази, як копія чеку на придбання пральної машини (а.с.44), копії гарантійних талонів на мультиварку «Шивакі» від 29.10.2014р. (а.с.47-49), копія гарантійного талону №1054050 на техніку корпорації «WHІRLPOOL» (а.с.46), які не містять інформації про покупця та відсутні підписи продавця і покупця, суд оцінює критично.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст.88 ЦПК України.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, на підставі ст.ст. 60, 63, 65, 69-71 СК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (і.н.НОМЕР_11) та ОСОБА_3 (і.н. НОМЕР_3) право спільної сумісної власності подружжя на телевізор «Самсунг», мультиварку «Шивакі», килим для ванної кімнати, праску «Сатурн», гладильну дошку, пральну машину «Вірпул», відеореєстратор, автомобіль НОМЕР_1 2006 року виготовлення.

Виділити ОСОБА_2 побутове майно: килим для ванної кімнати, праску «Сатурн», гладильну дошку, пральну машину «Вірпул».

Стягнути з ОСОБА_3 (і.н. НОМЕР_3) на користь ОСОБА_2 (і.н.НОМЕР_11) грошову компенсацію в сумі 74580 грн. (сімдесят чотири тисячі п'ятсот вісімдесят гривень) в рахунок 1/2 частини автомобіля марки «FIAT DOBLO», білого кольору, 2006 року виготовлення, №куз. НОМЕР_4.

Стягнути з ОСОБА_3 (і.н. НОМЕР_3) на користь ОСОБА_2 (і.н.НОМЕР_11) судовий збір в сумі 1102 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня) 43 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (і.н. НОМЕР_3) на користь держави судовий збір в сумі 259 грн. (двісті п'ятдесят дев'ять гривень) 94 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Борівський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складене та надруковане суддею в нарадчій кімнаті і є оригіналом.

Повний текст рішення виготовлено 24.05.2016р.

Суддя Люба В. І.