Номер провадження: 22-ц/785/210/16
Головуючий у першій інстанції: Івченко В. Б.
Доповідач: Ісаєва Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого-судді Ісаєвої Н.В.,

суддів: Комлевої Н.В., Журавльова О.Г.,

при секретарі: Ліснік Н.П..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 травня 2015 року у цивільній справі за позовом ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.01.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК Факторинг», правонаступником якого є ТОВ «Колекторське Агенство Фактор» та ОСОБА_2 був укладений Договір про надання Кредитної лінії №СМ-SME 502/003/2008, відповідно до умов якого Банком встановлено Позичальнику Кредитну лінію на загальну суму 130000 доларів США, зі сплатою 9,5% річних за користування кредитом, строком до 24.01.2017 року.

В якості забезпечення належного виконання зобовязань за Кредитним договором, 24.01.2008 року ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК Факторинг», правонаступником якого є ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» та ОСОБА_4 був укладений Договір поруки №SR-SME502/003/2008, відповідно до якого Поручитель зобовязався перед Кредитором відповідати у повному обємі за своєчасне та повне виконання Боржником зобовязань за Кредитним договором.

Крім того в якості забезпечення належного виконання зобовязань за Кредитним договором, 24.01.2008 року ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК Факторинг», правонаступником якого є ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» та ОСОБА_3 був укладений Договір Іпотеки PM-SME502/003/2008, відповідно до якого Іпотекодавець в забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором надав нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення, горище, загальною площею 76,6 кв.м., що розташоване за адресою м. Одеса, вул. Катерининська, 1; нежиле приміщення горища№502, загальною площею 49,4 кв.м., що розташоване за адресою м. Одеса, вул. Катерининська, 1: нежиле приміщення горища №503, загальною площею 44,2 кв.м., що розташоване за адресою м. Одеса, вул. Катерининська, 11.09.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК Факторинг» було укладено Договір Факторингу №11/09/13, відповідно до якого ТОВ «ФК Факторинг» стало новим Кредитором.

Також, 11.09.2013 року між ТОВ «ФК Факторинг» та ТОВ «Колекторське Агенство Фактор» було укладено Договір про відступлення права вимоги №11-09-13/1, відповідно до умов якого ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» стало новим кредитором, яке має право грошової вимоги та отримання заборгованості від відповідачів за Кредитним договором.

В зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обовязки не виконує виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 93886,99 доларів США, що за курсом НБУ складає 750438,71 грн.

Оскільки термін повернення кредиту в повному обсязі був визнаний Позивачем таким, що настав, а заборгованість за Кредитним договором у встановлений строк не була сплачена, позивач вважає, що у нього виникло право на стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, надала до суду заперечення, згідно яких позовні вимоги позивача не визнає та просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, належним чином про дату та місце судового засідання повідомлялися, про причину неявки суд не повідомили.

Рішенням суду у задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення ТОВ « Колекторське агентство Фактор» принесло апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати частково, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у відношенні ОСОБА_4, посилаючись на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

В судове засідання сторони, які неодноразово викликались не з`явилися, про час та місце розгляду справи в апеляційному порядку повідомлялися належним чином.

За змістом ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

У відповідності до ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення з ухваленням нового з наступних підстав.

Частиною 3 ст. 303 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до вимог ч.3,4 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин , на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Між тим, постановляючи рішення, суд першої інстанції цих вимог закону не врахував, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам матеріального права.

Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні встановлено наступне.

24.01.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК Факторинг», правонаступником якого є ТОВ «Колекторське Агенство Фактор» та ОСОБА_2 був укладений Договір про надання Кредитної лінії №СМ-SME 502/003/2008, відповідно до умов якого Банком встановлено Позичальнику Кредитну лінію на загальну суму 130000 доларів США, зі сплатою 9,5% річних за користування кредитом, строком до 24.01.2017 року.

В якості забезпечення належного виконання зобовязань за Кредитним договором, 24.01.2008 року ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК Факторинг», правонаступником якого є ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» та ОСОБА_4 був укладений Договір поруки №SR-SME502/003/2008, відповідно до якого Поручитель зобовязався перед Кредитором відповідати у повному обємі за своєчасне та повне виконання Боржником зобовязань за Кредитним договором.

Крім того в якості забезпечення належного виконання зобовязань за Кредитним договором, 24.01.2008 року ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК Факторинг», правонаступником якого є ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» та ОСОБА_3 був укладений Договір Іпотеки PM-SME502/003/2008, відповідно до якого Іпотекодавець в забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором надав нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення, горище, загальною площею 76,6 кв.м., що розташоване за адресою м. Одеса, вул. Катерининська, 1; нежиле приміщення горища№502, загальною площею 49,4 кв.м., що розташоване за адресою м. Одеса, вул. Катерининська, 1: нежиле приміщення горища №503, загальною площею 44,2 кв.м., що розташоване за адресою м. Одеса, вул. Катерининська, 11.09.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК Факторинг» було укладено Договір Факторингу №11/09/13, відповідно до якого ТОВ «ФК Факторинг» стало новим Кредитором.

Також, 11.09.2013 року між ТОВ «ФК Факторинг» та ТОВ «Колекторське Агенство Фактор» було укладено Договір про відступлення права вимоги №11-09-13/1, відповідно до умов якого ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» стало новим кредитором, яке має право грошової вимоги та отримання заборгованості від відповідачів за Кредитним договором.

В зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обовязки не виконує виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 93886,99 доларів США, що за курсом НБУ складає 750438,71 грн.

Також в судовому засіданні було встановлено, що 26.03.2013 року на засіданні підкомітету по роботі з проблемною заборгованістю фізичних осіб та представників середнього та малого бізнесу було погоджено питання стосовно Кредитного договору №СМ-SME 502/003/2008 від 24.01.2008 року, а саме стосовно продажу заставленого майна у вигляді нежитлового приміщення горища, загальною площею 76,6 кв.м., що розташоване за адресою м. Одеса, вул. Катерининська, 1; нежитлового приміщення горища №502, загальною площею 49,4 кв.м., що розташоване за адресою м. Одеса, вул. Катерининська, 1: нежитлового приміщення горища №503, загальною площею 44,2 кв.м., що розташоване за адресою м. Одеса, вул. Катерининська, 1, за ціною не нижче 48000 доларів США.

Згідно квитанції №36 від 03.04.2013 року грошові кошти у розмірі 48000 доларів США були зараховані на рахунок ПАТ «ОТП Банк» в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 від імені ОСОБА_3 за Кредитним договором №СМ-SME 502/003/2008 від 24.01.2008 року.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_3 виконала свої зобов*язання поручителя за Кредитним договором №СМ-SME 502/003/2008 від 24.01.2008 року, за рахунок іпотечного майна, у задоволенні позовних вимог ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» до ОСОБА_3, про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки необхідно відмовити у повному обсязі та в цій частині рішення суду позивачем не оскаржується.

Судова колегія не погоджується з висновком суду про те, що оскільки ОСОБА_3 виконала свої зобов'язання поручителя за Кредитним договором, то позивачу необхідно відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

Апелянт не заперечує проти того, що предмет іпотеки було реалізовано ще первісним Кредитором, оскільки даний факт, був встановлений в процесі розгляду даної цивільної справи, а отже суд, при ухвалені рішення по даній справі мав відмовити лише в частині задоволення вимог Позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності, передачі в управління іпотечного майна та звільнення приміщення, а вимоги про стягнення заборгованості за Кредитним договором судом повинні були задоволені, оскільки після реалізації Предмету іпотеки та часткового погашення заборгованості за Кредитним договором, останній не припинив свою дію.

Умови Кредитного договору на даний час ані Позичальником, ані Поручителем не виконуються. В тому ж числі, Кредитний договір на даний час є дійсним, не існує жодного судового рішенням про його недійсність або його припинення, а отже суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором з позичальника - ОСОБА_2 та поручителя - ОСОБА_4 припустився грубих порушень норм матеріального права, помилково встановивши, що при припиненні іпотеки припиняється і основне кредитне зобов'язання, з чим погодитись неможливо.

Відповідно до ч.3 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до 4.7 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель.

Відповідно до 4.8 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника.

Крім того, як вбачається з передостаннього абзацу мотивувальної частини оскаржуваного рішення, суд встановив, що ОСОБА_3 (яка була Іпотекодавцем (майновим поручителем) виконала свої зобов'язання поручителя за Кредитним договором. Тобто суд плутає у своєму рішенні фінансову поруку та поруку майнову, яка за своєю правовою природою є різними видами забезпечення виконання зобов'язань.

Відповідно до п.2 ч.І ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону.

Тобто іпотека майна дійсно була припинена з моменту її реалізації. Але ані Цивільним кодексом України, ані іншими законодавчими актами України не встановлено, що у випадку припинення іпотеки припиняється основне зобов'язанні, тобто суд припустився грубих порушень норм матеріального права, помилково встановивши, що при припиненні іпотеки припиняється і основне кредитне зобов'язання, з чим погодитись неможливо.

Як встановлено Постановою Верховного суду України від 09.09.2014 року по справі №3-71гс14 звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов'язання на забезпечувальне, а тому задоволення вимог за дійсним основним зобов'язанням одночасно чи за наявності рішення про звернення стягнення предмет іпотеки не може мати наслідком подвійного стягнення за основним зобов'язанням. Отже звернення стягнення на предмет іпотеки повинно привести сторони до задоволення вимог кредитора за основним зобов'язанням, і тільки ця обставина моя бути підставою для припинення зобов'язання як такого, що вважається виконаним згідно зі ст. 599 ЦК України.

Вищевказана постанова Верховного суду України ще раз підтверджує, що суд припустився грубих порушень матеріального права, відмовивши в задоволенні позовних вимог щодо солідарного стягнення заборгованості за Кредитним договором з Позивальника та Поручителя на користь Позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 309 Цивільного процесуального кодексу України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 307 Цивільного процесуального кодексу України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Справа колегією суддів розглянута відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які знаходяться в матеріалах справи, належність та допустимість яких перевірена колегією суддів та їм надана оцінка в рішенні суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. 303, п. 2, ч.1,307, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ТОВ «Колекторське агентство Фактор» задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 травня 2015 року скасувати.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та з ОСОБА_4 заборгованість за Кредитним договором № CM-SME 502/003/2008 від 24.01.2008 року у розмірі 750 438,71 грн. (сімсот п'ятдесят тисяч чотириста тридцять вісім гривень 71 копійки) на користь ТОВ «Колекторське Агентство Фактор»;

В задоволенні інших позовних вимог ТОВ «Колекторське агентство Фактор» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 та з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» суму судових витрат, понесених позивачем у розмірі 2740, 50 грн. з кожного

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В.Ісаєва

Судді : О.Г Журавльов

О.С.Комлева