Справа № 2119/3160/12
Провадження № 4-с/663/6/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2016 року м. Скадовськ

Скадовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Шульги К.М.

секретаря Павленко І. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи державний виконавець відділу державної виконавчої служби Скадовського районного управління юстиції ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання дій державного виконавця неправомірними, визнання неправомірною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 22.04.2015,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, яку мотивує тим, що на виконанні ВДВС Скадовського РУЮ знаходилося виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2119/3160/12, виданого 08.04.2013 Скадовським районним судом Херсонської області. 09.04.2014 заявник отримала постанову про відкриття виконавчого провадження. 14.04.2014 заявник повідомила ВДВС про фактичне виконання рішення суду, про що надала відповідні документи. Також заявник надала заяву про необхідність попередити її письмово про прийняте рішення, а у разі прибуття на місце для перевірки виконання, попередити її про це завчасно. 11.04.2015 заявник отримала лист від 07.04.2015 про проведення 16.04.2015 виконавчих дій, після чого 15.04.2015 заявниця звернулася із заявою про ознайомлення з матеріалами справи, дозвіл на яке отримала 21.04.2015, тобто після проведення державним виконавцем примусових виконавчих дій 16.04.2015. Крім того, звернула увагу на акт державного виконавця від 22.12.2014, складений за її відсутності, яким зафіксовано невиконання рішення суду, а також акт від 16.04.2015 також складений за відсутності боржника про невиконання рішення суду. Посилається на ухвалу Скадовського районного суду від 03.08.2015, відповідно до якої визнано незаконною бездіяльність державного виконавця щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 16.04.2015 про залучення експерта із земельних питань. Також зазначила, що акт від 16.04.2015 про невиконання рішення суду складено без залучення відповідного спеціаліста або експерта. При цьому, 16.04.2015 державним виконавцем проведено виконавчі дії щодо примусового виконання рішення суду від 08.04.2013, а саме встановлено точки перенесення огорожі, що призвело до порушення прав заявниці шляхом захоплення належної їй земельної ділянки та збільшення розміру земельної ділянки ОСОБА_3, перегородження виходу із земельної ділянки заявниці, що унеможливлює прохід, що загалом порушує її права власника. 22.04.2015 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», підставою для якої зазначено надходження заяви стягувача про закінчення виконавчого провадження як фактично виконаного. Просить визнати дії державного виконавця ВДВС Скадовського РУЮ ОСОБА_2 неправомірними, визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця від 22.04.2015.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1, її представник ОСОБА_4 обставини, викладені у скарзі підтримали, заявлені вимоги уточнили, просили також зобовязати ВДВС Скадовського РУЮ привести земельні ділянки по вул. К. Лібкнехта, 131 та 131-а, які належать ОСОБА_1 відповідно до державних актів, в первинний стан до вчинення виконавчих дій 16.04.2015.

Державний виконавець ВДВС Скадовського РУЮ в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд скарги, а також заперечень на скаргу не надав, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

ОСОБА_3, його представник за довіреністю ОСОБА_5 в судове засідання не зявились, про час і місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини пятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державну виконавчу службу» завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець розяснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно частини першої ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, обовязок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Компетенцію судів загальної юрисдикції щодо розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби визначено ст.383 ЦПК України. За нормою цієї статті Кодексу сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 04.04.2014 державним виконавцем ВДВС Скадовського РУЮ відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа, виданого Скадовським районним судом Херсонської області на виконання рішення суду від 08.04.2013 про зобовязання ОСОБА_1 перенести спільну огорожу між ділянками №131-а та №131-б біля вуличної огорожі в бік ділянки №131-а на 0,12 м; на рівні межі між ділянками №131-а та №131 перенести межу в бік ділянки №131-а на 0,15 м.; на рівні вбиральні літ. «Т» на ділянці №131-б перенести спільну огорожу в бік ділянки №131 на 0,19 м. (встановити відстань від спільної межі до стіни вбиральні 0,1 м.) Після перелічених перенесень утвориться пряма лінія огорожі між ділянками №131, №131-а та №131-б.

Постанову про відкриття виконавчого провадження спрямовано ОСОБА_1 та отримано останньою 08.04.2014 (а.с.17, 18).

Заявою від 14.04.2014, яка отримана ВДВС 14.04.2014, ОСОБА_1 повідомила, зокрема, що після рішення суду замовила винос меж земельних ділянок в натуру на праві власності згідно державних актів, про що свідчить технічний звіт від 21.05.2013 (а.с. 41).

Таким чином, вбачається, що ОСОБА_1 самостійно, добровільно із залученням спеціаліста, виконала рішення суду від 08.04.2013, про що було складено відповідний документ, про який вона повідомила державного виконавця.

Актом державного виконавця від 22.12.2014 встановлено невиконання ОСОБА_1 вищевказаного виконавчого листа (а.с.19).

Актом державного виконавця від 16.04.2015 встановлено, що боржником ОСОБА_1 не було здійснено перенесення спільної огорожі між ділянками №131-а та №131-б (а.с.20).

Згідно ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» для зясування та розяснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності кількох експертів або спеціалістів).

При складенні актів державного виконавця від 22.12.2014 та 16.04.2015 ОСОБА_1 присутньою не була, натомість повідомляла про хворобу; спеціаліст або експерт державним виконавцем не залучався. Присутній 16.04.2015 інженер-геодезіст ОСОБА_6 належним чином не залучений, оскільки відповідну постанову державним виконавцем не винесено.

Як вбачається з акту встановлення на місцевості зовнішньої межі земельної ділянки від 16.04.2015, інженером-геодезистом ОСОБА_6 в присутності представника ВДВС Скадовського РУЮ Херсонської області та стягувача, проведено встановлення на місцевості (в натурі) меж земельних ділянок за адресою: Херсонська обл., м. Скадовськ, вул. К. Лібкнехта, №131, 131-а, 131-б. Акт складено в м. Каховка (а.с.22).

Тобто, на виконання рішення суду від 08.04.2013 було виконано певні дії. При цьому, державним виконавцем не взято до уваги повідомлення ОСОБА_1 про вчинення добровільно дій щодо виконання рішення суду, а також технічний звіт про виконані роботи ФОП ОСОБА_7 Тобто державний виконавець належним чином не перевірив, чи дійсно належним чином та у повному обсязі було виконано рішення суду. Крім того, усі виконавчі дії проведено за відсутності боржника, яка повідомляла про неможливість бути присутньою у звязку з хворобою.

22.04.2015 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» як фактично виконаного в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (а.с.24). Підставою для винесення вказаної постанови була заява стягувача, а не відповідний акт державного виконавця.

Таким чином, судом встановлено, що державним виконавцем не належно здійснено заходи в рамках виконавчого провадження, оскільки здійснені ним дії не відповідають вимогам чинного законодавства та порушують права боржника, що є неприпустимим.

Враховуючи вищевикладені обставини в сукупності, суд вважає, що дії, які вчинялися державним виконавцем на виконання своїх повноважень, були недостатніми для повного, всебічного та обєктивного виконання рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

У пункті 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» розяснено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобовязати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобовязувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Порушене право ОСОБА_1 підлягає поновленню шляхом скасування постанови про закінчення виконавчого провадження. Саме скасування зазначеної постанови є наслідком неналежного виконання державним виконавцем обовязків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», а також виконавчих дій в межах виконавчого провадження про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом приведення фактичних меж у відповідність до державних актів.

При цьому, вимога про зобовязання державного виконавця привести земельні ділянки в первинний стан до вчинення виконавчих дій 16.04.2015 задоволена бути не може з підстав, наведених вище. Разом з тим, державний виконавець зобовязаний у повному обсязі вжити заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», для виконання рішення суду та недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст.208-210, 383-387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи державний виконавець відділу державної виконавчої служби Скадовського районного управління юстиції ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання дій державного виконавця неправомірними, визнання неправомірною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 22.04.2015, задовольнити частково.

Скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 22.04.2015, винесену державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Скадовського районного управління юстиції Херсонської області ОСОБА_2 у виконавчому провадженні ВП №42841051 при примусовому виконанні виконавчого листа №2119/3160/12, виданого 08.04.2013 Скадовським районним судом Херсонської області.

В решті вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Херсонської області через Скадовський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її отримання.

Суддя К. М. Шульга