АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1432/16 Суддя доповідач Шаповал Н.М.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про стягнення аліментів
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого Шаповал Н.М.,

суддів: Кіпенка І.С.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - Московський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 35 994 грн. 52 коп. та судові витрати.

Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначила, що 23.04.2004року вона уклала шлюб з ОСОБА_3, який рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29.05.2014 року було розірвано. Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які після розірвання шлюбу залишилися проживати разом з нею. На підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 18.11.2014року відповідач зобов»язаний виплачувати аліменти на її користь на утримання дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.02.2014року і до повноліття доньки, а після цього, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття сина.

23.03.2015року Московським ВДВС ХМУЮ було відкрито виконавче провадження по примусовому стягненню аліментів. Згідно ЗУ «Про виконавче провадження», боржник був вчасно повідомлений та обізнаний про наявність та суму боргу, не оспорював її, але добровільно свої аліментні обов»язки не виконав. Державним виконавцем було вжито всі необхідні заходи для примусового виконання рішення Московського районного суду. Однак, боржник свідомо, без поважних причин не сплачує аліментів на утримання двох малолітніх дітей. Станом на 01.08.2015року утворилась заборгованість по виплаті аліментів в сумі 14 980,52грн., що підтверджується розрахунком державного виконавця. У зв»язку з викладеним, позивачка просила стягнути суму неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 01.03.2014року по 12.08.2015року у розмірі 35 994,52 грн.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму неустойки (пені) по заборгованості за сплату аліментів, згідно виконавчого листа № 2/643/1851/14 від 19.02.2015року за період з 01.03.2014року по 01.08.2015 року у розмірі 4 449грн.14коп. (чотири тисячі чотириста сорок девять грн. 14коп.), вирішено питання про судові витрати. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11 січня 2016 року заяву ОСОБА_2 про повернення судового збору у справі за вказаним позовом задоволено. Зобов»язано УДКСУ у Московському районі м. Харкова повернути ОСОБА_2 суму судового збору у розмірі 360,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про зміну вказаного заочного рішення суду першої інстанції в частині розрахунку заборгованості по сплаті пені та задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін з підстав, передбачених ст. 308 ЦПК України.

Судом встановлено, що 23.04.2004року сторони уклали шлюб, який рішенням Московського районного суду м.Харкова від 29.05.2014року було розірвано. /а.с. 3, 4/.

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.5-6/.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 18.11.2014року стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.02.2014року і до повноліття доньки, а після цього - у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття сина. /а.с.7,8/.

23.03.2015 року державним виконавцем Московського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_7 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/643/1851, виданого 19.02.2015 року Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.02.2014року і до повноліття доньки, а після цього, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття сина. /а.с.17/.

Відповідно до розрахунку заборгованості, виконаного Московським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, заборгованість по аліментам відповідача станом на 01.08.2015року складає 14 980,52 грн.

Статтею 180 СК України встановлено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обовязку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобовязання. Її завдання сприяти належному виконанню зобовязання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому, сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про розрахунок заборгованості, який відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі за № 6-94цс15 і складає 4 449 грн.14 коп. за період з 01.03.2014року по 01.08.2015року.

Суд повно та всебічно з»ясував обставини по справі, наданим доказам дав належну оцінку і постановив законне рішення .

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Н.М. Шаповал

Судді: І.С. Кіпенко

т ОСОБА_1