Справа № 545/2642/16-ц
Провадження № 2/545/1190/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2016 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Стрюк Л.І.,

при секретарі Артеменко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до умов угоди про надання особистого кредиту № 490949093 від 11.12.2015 року ПАТ « Альфа-Банк» надав відповідачу кредит в розмірі 33026,74 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 39,9 % річних, строком до 14.12.2020 року. Проте відповідач належним чином не виконав зобовязання за договором, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 40 541,32 грн., яку й просили стягнути з відповідача.

У судове засідання представник позивача не зявився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі та просив позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав повністю, посилаючись на відсутність кредитного договору, оскільки вважає, що оферта та акцепт, на які посилається позивач, не є договором; позивач не надав належних доказів видачі йому кредиту; також на вимогу суду не надані оригінали документів, копії яких додані до позовної заяви.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

У статті 60 ЦПК України викладено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

За змістом вказаних процесуальних норм, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.214 ЦПК України, рішення має відповідати, в тому числі, на такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

До початку судового розгляду відповідач подав до суду письмові заперечення, у яких повністю не визнав факту отримання кредитних коштів та заявив клопотання про витребування оригіналів документів, копії яких додані до позовної заяви, а також просив визнати явку представника позивача у судове засідання обовязковою.

Ухвалою суду від 03.11.2016 року клопотання задоволено, проте ні 22.11.2016, на 13.12.2016 у судове засідання представник позивача не зявився, витребуваних судом оригіналів(чи належним чином завірених копій) документів не надав.

За таких обставин суд вважає, що додані до позовної заяви у ксерокопіях письмові документи не є належними, достовірними та допустимими доказами у розумінні ст. 64 ЦПК України, та приходить до висновку про відмову у позові за недоведеністю.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 386, 526, 527, 530, 615, 629 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд протягом 10 днів з моменту проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_2