Справа № 481/271/16-ц
Провадж.№ 2/481/226/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

26.08.2016 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Уманської О.В., за участю секретаря Кузьміної Н.П., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новий Буг Миколаївської області, цивільну справу позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Новобузької міської ради Миколаївської області, третя особа ОСОБА_3, про визнання права власності за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2016 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Гребеннікова, 114 в м. Новий Буг Миколаївської області за набувальною давністю.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що у жовтні 1995 року за обопільною усною домовленістю досягнутою між нею та ОСОБА_4, яка за довіреністю від 02.09.1995 року представляла інтереси власниці вищевказаного житлового будинку ОСОБА_3, вона придбала цей будинок. В рахунок придбання цього нерухомого майна позивачка передала ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 5000 грн., а остання передала їй ключі від будинку, документи на нього та дозволила їй у цей будинок вселитися. Позивачка своїми силами і засобами зробила капітальний ремонт будинку і проживає в ньому з жовтня 1995 року і по цей час. Про необхідність нотаріального посвідчення досягнутої між нею та ОСОБА_4 угоди купівлі-продажу будинку ОСОБА_1 дізналася тільки на початку 2016 року, коли виникла необхідність у реєстрації інших членів її родини у цьому будинку. Однак посвідчити у встановлений законом спосіб угоду купівлі-продажу вона наразі не має можливості, оскільки ОСОБА_5, яка за довіреністю продала їй спірний будинок вже померла. Зазначила, що ані сусіди, ані інші особи, ані також будь-які відповідні органи державної влади жодних претензій щодо правомірності володіння та користування нею спірним житловим будинком до цього часу не предявляли. Відтак, позивачка наголошуючи на тому, що вона добросовісно заволоділа спірним чужим житловим будинком і продовжує відкрито, безперервно володіти цим починаючи з жовтня 1995 року і по цей час, просила суд визнати за нею право власності на цей будинок за набувальною давністю.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 при судовому розгляді справи посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити.

Відповідач - Новобузька міська рада Миколаївської області, явку свого представника у судове засідання не забезпечила, втім направила на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи за відсутності представника міської ради, не заперечувала проти задоволення позову ОСОБА_1

Залучена за ухвалою суду від 11.07.2016 року третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3, в судове засідання на виклик суду не зявилася.

Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходе наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

За змістом наведеної норми права позивачка має довести, окрім безперервності, відкритості і давності володіння нерухомим майном, щодо якого у неї відсутні підстави для володіння і набуття права власності, ще і інші обставини, які мають суттєве значення для справи, зокрема, добросовісність володіння, відсутність інших осіб, які претендують на спірне майно.

Таким чином, зазначена норма права визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю. Володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.

Позов про право власності за давністю володіння не може пред'являти законний володілець або особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є її власником. Тобто виключено набуття права власності на майно, яке знаходиться у володінні власника і ніколи не вибувало з його володіння.

Згідно з п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

При судовому розгляді вказаної справи встановлено, що законним власником житлового будинку, що розташований по вул. Гребеннікова, 114 в м. Новий Буг Миколаївської області, на який претендує позивачка ОСОБА_1, є третя особа по справі ОСОБА_3, якій це нерухоме майно належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане Новобузькою державною нотаріальною конторою Миколаївської області 29.11.1994 року.

Позивачка не заперечувала в судовому засіданні, що вона володіє спірним будинком на підставі угоди купівлі-продажі, укладеного в усній формі з представником законного володільця. ОСОБА_1 також суду вказала, що вона знала хто є справжньою законною власницею спірного будинку, і де вона проживає, однак, як судом зясовано, вона навіть не намагалася з нею звязатися для посвідчення укладеної між ними раніше угоди купівлі-продажу будинку нотаріально.

За змістом глави 24 ЦК України, яка регулює підстави набуття права власності на майно, набувальна давність є самостійною підставою для виникнення у особи, яка добросовісно заволоділа чужим майном без певної правової підстави, права власності на це майно через певний проміжок часу користування та володіння ним.

Право ж власності на майно за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, володіння позивачкою спірним житловим будинком за відплатним договором виключає можливість набуття права власності за набувальною давністю.

Окрім цього, відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю повинен бути попередній власник майна або його правонаступник, і лише у разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем може виступати орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади, тому, суд вважає, що визначивши відповідальною особою у спірних правовідносинах лише Новобузьку міську раду, яка не була і не є власником спірного майна, позивачка, яка достеменно знала законного володільця цього майна, пред'явила позов до неналежного відповідача.

Наявність у володільця певної правової підстави для володіння майном виключає можливість набуття права власності за набувальною давністю, але не позбавляє особу можливості набути право власності на таке майно у визначеному позасудовому порядку.

За таких підстав, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на вказане нерухоме майно за набувальною давністюне знайшли своє підтвердження при судовому розгляді справи, а тому задоволенню не підлягають.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати понесені позивачкою, у звязку з відмовою у задоволенні її позову, слід віднести на її рахунок.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Новобузької міської ради Миколаївської області, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня проголошення, а особи які брали участь, але не були присутні при оголошенні рішення протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя: