Справа №489/4368/15-ц 14.12.2016 14.12.2016 14.12.2016
Справа № 489/4368/15-ц
Провадження №22-ц/784/2555/16 Суддя першої інстанції: Губницький Д.Г.
Категорія 48 Суддя-доповідач апеляційної інстанції: Крамаренко Т.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів: Лисенка П.П., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідачки - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 за участю третьої особи - Органу опіки та піклування Миколаївської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у її вихованні,

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_5 (ОСОБА_6) про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у її вихованні.

Позивач зазначав, що від шлюбу з відповідачкою мають сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу з вересня 2010 року син проживає з відповідачкою.

Посилаючись на викладене та на те, що відповідачка з червня 2014 року забороняє спілкуватися з сином та брати участі у його вихованні, позивач просив суд зобов'язати ОСОБА_5 не чинити йому перешкоди у спілкуванні з сином та надати можливість брати участь у вихованні останнього, визначивши наступні способи участі у вихованні сина, встановити систематичні побачення з сином - окреме проживання з батьком першу та третю суботу та неділю кожного місяця з можливістю ночівлі за адресою: АДРЕСА_1 без присутності матері; - не перешкоджати спілкуванню з сином по телефону або за допомогою відео зв'язку через мережу Інтернет у зручний для сина час; спільний відпочинок з сином у святкові дні із тривалістю побачення не менш ніж чотири години без присутності матері; надати можливість спільного відпочинку і оздоровлення з сином один раз під час літніх канікул, тривалістю не менше чотирнадцяти календарних днів, але не більше двадцяти восьми календарних днів, без присутності матері; надати можливість спільного відпочинку і оздоровлення з сином під час зимових, весняних та осінніх канікул один раз під час кожних канікул, тривалістю до п'яти календарних днів без присутності матері, зобов'язати відповідачку повідомляти про зміну свого місця проживання.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 вересня 2016 року позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_5 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_8 з сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Визначено спосіб участі ОСОБА_8 у спілкуванні з сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та у його вихованні шляхом встановлення побачень батька з дитиною першу та третю суботу та неділю кожного місяця в присутності матері протягом трьох годин поспіль, а також їх спілкування в будь-який день за рахунок позивача телекомунікаційними засобами з 20-00 до 20-30 год. без присутності матері. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 2650,20 грн. судових витрат.

Додатковим рішенням цього ж суду від 1 листопада 2016 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1620 грн. витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на неповне з'ясування всіх обставин справи, що мають значення для справи та невірну оцінку наявним у справі доказам, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, докази в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р., яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст. 153 СК України).

Згідно до ч.ч.2,3 ст. 157 СК України той із батьків хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її виховані і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків з ким проживає дитина не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За змістом положень ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом, що з 21 квітня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 17 вересня 2010 року за рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва розірвано (а.с. 5).

Від подружнього життя сторони мають сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Після розірвання шлюбу на теперішній час дитина проживає разом із матір'ю в квартирі АДРЕСА_2.

Позивач зареєстрований в АДРЕСА_1 де на теперішній час постійно проживає його мати. ОСОБА_4 постійно проживає та працює в м. Києві провідним аудитором відділу бухгалтерського обліку (а.с.38,48-51).

Починаючи з червня 2014 року у сторін виник спір щодо порядку участі позивача у вихованні сина та спілкування з ним.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_9 чинить перешкоди батьку у спілкуванні з дитиною, останній звернувся для вирішення цього питання до Служби у справах дітей, але відповідачка в добровільному порядку відмовилась владнати це питання (а.с.7-8).

Відповідно до висновку судово-психологічної експертизи від 21 березня 2016 року №1335 на момент огляду конкретне відношення ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 до матері ОСОБА_6 характеризується сприйняттям її як джерела безпеки і надійного захисту в невідомих умовах, сприйняття її як особливо значущої фігури ведучої під експертного по життю, а до батька ОСОБА_4 - як до джерела травматичних, негативних почуттів та спогадів, пов'язаних із низьким рівнем довіри. Одним із основних факторів такого сприйняття та відношення досліджуваного ОСОБА_7 до батьків ставлення самих батьків до підекспертного (а.с. 79-85).

Висновком Органу опіки та піклування Миколаївської міської ради від 28 вересня 2016 року №2108/02.02.01-22/22/14/16 визначено участь ОСОБА_4 у вихованні сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, надавши йому можливість спілкування з дитиною кожної першої та третьої суботи місяця з 11-00 год. до 14-00 год. в присутності матері дитини, в подальшому за домовленістю та згодою дитини. Рекомендовано батькам звернутися до Миколаївського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з метою стабілізації стосунків між батьком та сином (а.с.130-131).

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм суд першої інстанції дійшов вірного висновку про усунення перешкод позивачу у вихованні малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки це є обов'язком батька дитини та останній має право на особисте спілкування з дитиною.

Між тим, визначивши спосіб участі позивача у вихованні малолітнього сина шляхом побачень з сином у присутності матері першу та третю суботу та неділю кожного місяця протягом трьох годин поспіль та не надавши спільного відпочинку суд не врахував, що встановлений спосіб не відповідає інтересам дитини, якій виповнилось 9 років і може самостійно спілкуватися з батьком, є недостатнім для спілкування та порушує права позивача як батька, які є рівними з правами матері. А також не звернув увагу на те, що батько та син проживають у різних містах, що значне утруднює їхні побачення у встановлений судом час.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що в інтересах дитини та батька треба визначити побачення позивача з сином першу та третьою суботу кожного місяця з 10-00 год. до 15-00 год. та спільний відпочинок в період літних канікул протягом 14 календарних днів.

За таких обставин, рішення суду на підставі п.1 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає зміні в частині визначення участі у спілкуванні та вихованні шляхом побачень та спільного відпочинку батька з сином.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 вересня 2016 року в частині участі у спілкуванні та вихованні дитини шляхом побачень та спільного відпочинку змінити.

Визначити участь ОСОБА_4 у спілкуванні та вихованні малолітнього - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши ОСОБА_4 побачення з сином першу та третю суботу кожного місяця з 10-00 год. до 15-00 год. та спільний відпочинок в період літніх канікул протягом 14 календарних днів.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: