АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 756/12280/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/8404/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Луценко О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

6 жовтня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Семенюк Т.А

Суддів Саліхова В.В., Українець Л.Д.,

при секретарі П`ятничук В.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 53 517 грн. 40 коп.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що у вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення матеріальної шкоди, внаслідок вчинення ДТП, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 21 жовтня 2014 року, приблизно о 16 год. 45 хв. на автодорозі Київ-Знам`янка на 277 км в напрямку Києва ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , керуючи автомобілем Фольцваген «Аморок» військовий номер НОМЕР_2 порушив п14.6(г) Правил дорожнього руху України, виїхавши на смугу зустрічного руху, здійснив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ-1103 Славута», д.н.з. НОМЕР_3 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні даного ДТП. Під час ДТП відповідач згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 243 від 3 грудня 2012 року був зарахований на службу за контрактом на три роки і проходить службу по теперішній час.

Згідно звіту № 741 від 27 листопада 2014 року ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія», розмір завданих збитків з урахуванням послуг експерта становить 53517,40 грн.

У зв`язку із викладеним просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України кошти в сумі 53517,40 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 постановою Подільського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року визнано винним у вчинені ДТП, що сталося 21 жовтня 2014 року, приблизно о 16 год. 44 хв. на 277 кілометрі + 80 метрів, а/д Київ-Знам`янка, в результаті якого було пошкоджено автомобіль «Фольцваген Аморок» військовий номер НОМЕР_2 , який належить військовій частині НОМЕР_4 та був закріплений і переданий під звіт відповідачу наказом командира військової частини № 283 від 26 вересня 2014 року.

Згідно звіту № 741 від 27 листопада 2014 року ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» матеріальна шкода завдана власнику автомобіля «Фольцваген Аморок» військовий номер НОМЕР_2 , в результаті пошкодження при ДТП складає 53517,40 грн.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За п.1 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі затверджену Постановою Верховної Ради України 23 червня 1995 року N 243/95-В, за шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обов`язків, зазначені особи несуть матеріальну відповідальність у порядку, передбаченому цивільним законодавством України.

Згідно п.2 зазначеного Положення відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна, в тому числі, пошкодженням чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне та інше майно, а також кошти.

Згідно п. 3 зазначеного Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди.

Відповідно до п.13 зазначеного Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу завдано шкоду ОСОБА_1 , яка підлягає відшкодуванню згідно чинного законодавства.

Проте, з таким висновком суду повною мірою погодитись не можна.

Задовольняючи позовні вимоги в повному об`ємі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач керував автомобілем, належним позивачу та під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з його вини, виконував свої службові обов`язки, а тому відповідно до п.13 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців повинен нести повну матеріальну відповідальність за шкоду, спричинену позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за вказаних вище обставинах.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про притягнення відповідача до матеріальної відповідальності за шкоду спричинену позивачу за вказаних обставин, але не може погодитися з визначеним розміром цієї відповідальності, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 3 грудня 2012 року зарахований і по теперішній час проходить службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 .

21 жовтня 2014 року, під час перебування у службовому відрядженні, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 14.6(г) ПДР, що призвело до ДТП та пошкодженню транспортного засобу, який належить позивачу.

Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами визначає Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затверджене Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року (далі Положення).

Відповідно до п. 1 Положення за шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обов`язків, зазначені особи несуть матеріальну відповідальність у порядку, передбаченому цивільним законодавством України.

Пунктом 13 цього Положення передбачено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Вказаним пунктом Положення передбачений перелік підстав за яких військовослужбовці та інші особи, на яких розповсюджується дія цього Положення, можуть нести матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди.

Пред`явивши позовні вимоги, позивач керувався вказаним пунктом Положенням і послався на спричинення матеріальної шкоди у вказаному розмірі з вини відповідача в результаті псування військового майна, переданого йому під звіт для використання чи для іншої мети.

Проте колегія суддів вважає, що підстави, за яких позивачу спричинено матеріальну шкоду і яку він просить відшкодувати в повному розмірі за рахунок відповідача, не можна вважати такими, що підпадають під застосування вказаної норми положення, оскільки в даному випадку мова не йде про псування майна переданого відповідачу під звіт.

Частиною 1 п. 10 цього Положення передбачено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків. передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.

Таким чином правовідносини, які виникли між сторонами за вказаних вище обставин регулюються п.10 вказаного Положення і відповідач повинен нести матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення, який дорівнює 8080 грн. 80 коп.

Оскільки судом першої інстанції при вирішенні спору неправильно застосовано норму матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду скасувати, позовні вимоги задовольнити частково, застосувати п.10 Положення та визначити розмір відшкодування шкоди - 8080 грн. 80 коп.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено.

Оскільки колегія суддів задовольняє позовні вимоги частково, відповідно необхідно змінити і суму стягнення судових витрат пропорційно задоволених позовних вимог, а саме судового збору у розмірі 113 грн. 76 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року скасувати, ухваливши нове рішення наступного змісту.

Позов Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 8080 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України судові витрати у розмірі 113 грн. 76 коп.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді